Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просить розірвати договір\~оренди земельної\~ділянки площею\~2,00\~га,\~(кадастровий\~номер:\~6821880600:06:007:0228),\~який був\~укладений 23\~січня 2020\~року між\~ [PERSON] та\~Приватним підприємством\~"ГВМ-Агро"\~і був\~зареєстрований 15\~січня 2020\~року у\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~номер запису\~про інше\~речове право:35156953\~та повернути\~ їй\~земельну ділянку\~загальною площею\~2,00\~га,\~що розташована\~за межами\~населеного пункту\~с.\~Великий Жванчик\~Кам`янець-Подільського\~району Хмельницької\~області,\~кадастровий номер:\~6821880600:06:007:0228\~в стані,\~придатному для\~цільового використання.\~Стягнути з\~Приватного підприємства\~"ГВК-Агро" на її користь заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 8311 грн. 36 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,00 га кадастровий номер 6821880600:06:007:0228, що знаходиться за межами с.Великий Жванчик Кам`янець-Подільського району Хмельницької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 23 січня 2020 року між [PERSON] та відповідачем Приватним підприємством «ГВМ Агро» був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 15 січня 2020 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, строком на 7 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошові формі та розмірі, що складає 4155,68 грн. та на дату підписання цього договору складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка вказана в пункті 2.4 договору. За письмовою заявою орендодавця та за наявності згоди орендаря, розрахунки щодо орендної плати вказаної в пункті 4.1 договору та згідно наявного у орендаря асортименту сільськогосподарської продукції. Передача сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідним актом приймання -передачі, який підписується сторонами. Орендна плата згідно договору не підлягає індексації, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки підлягає індексації згідно законодавства України. Орендар вносить орендну плату один раз на рік, за перший рік оренди, орендна плата сплачується до 31 грудня року, в якому укладено договір, пропорційно фактичній кількості календарних днів оренди, в подальшому орендна плата сплачується один раз на рік до 25 грудня поточного року. Розмір орендної плати може переглядатися 1 (один) раз на рік, у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку; погіршення стану орендної земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожний день прострочення. Орендар не несе відповідальності за порушення строків виплати орендної плати у випадку, якщо таке порушення сталося з вини орендодавця, зокрема якщо орендодавець не звернувся до орендаря у визначений термін для отримання орендної плати. Відповідач систематично порушував та порушує умови договору і взагалі не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою, так як за 2023,2024 роки орендна плата сплачена не була, сільськогосподарська продукція в рахунок орендної плати також не отримувалась, а тому позивачка вважає наявні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки. Позивачка неодноразово намагалась додзвонитися до відповідача з питанням виплати заборгованості за договором оренди земельної ділянки, однак на телефонні дзвінки ніхто не відповідає, відповідач не вчинив жодних дій по сплаті заборгованості орендної плати, а тому просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 8311 грн. 36 коп. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2025 року відкрито провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач Приватне підприємтво «ГМВ-АГРО» в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, а тому суд в порядку\~ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 3ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору. Згідно ч. 1\~ст. 62 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 4\~ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно із ч.1\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 2\~ст. 792 ЦК України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства\~Земельним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі»\~визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Так, згідно ст. 1 Закону, оренда землі\~це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до положень ст.ст.3-5 Закону, об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Згідно ст. ст. 13-17 Закону, договір оренди землі\~це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 15 Закону, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Відповідно до ст. 21 Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Статтею 24 Закону передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. Зазначеному праву кореспондує обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (ст. 25 Закону). Відповідно до ст. 32 Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 Земельного Кодексу України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями\~13,\~15,\~21 Закону України «Про оренду землі»\~основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення\~ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої\~статті 651 ЦК України. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, 23 січня 2020 року між [PERSON] та Приватним підприємством «ГВК-Агро»» було укладено договір оренди землі, а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6821880600:06:007:0228, що знаходиться на території Великожванчицької сільської ради, загальною площею 2,00 га, у тому числі рілля 2,00 га, яка на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується рішенням Дунаєвецької міської ради №48-58/2019 від 19 вересня 2019 року, інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єкту нерухомого майна №409927148. Зазначений договір оренди зареєстровано в реєстрі 15 січня 2020 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Даним договором сторони погодили, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер 6821880600:06:007:0228, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Великожванчинцької сільської ради, загальна площа 2,00 га, у тому числі рілля 2,00 га, строком на 7 років. Згідно Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 41556, 78 гривень. Договором визначено, що орендна плата виплачується особисто орендодавцю, або уповноваженій ним, згідно діючого законодавства особі, в розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, що на момент укладення договору у грошовій формі становить 4155,68 гривень, орендар вносить орендну плату один раз на рік, за перший рік оренди, орендна плата сплачується до 31 грудня року, в якому укладено договір, пропорційно фактичній кількості календарних днів оренди, в подальшому орендна плата сплачується один раз на рік до 25 грудня поточного року. Також Договором визначено, що розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до Договору, його дія припиняється, зокрема, шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Разом із\~тим,\~стороною позивача\~було заявлено\~клопотання про\~витребування у\~відповідача \~приватного підприємства\~«ГМВ-АГРО» документи про нарахування та оплату орендної плати за 2023, 2024 роки за договором оренди землі б/н від 23.01.2020, який укладений між ПП «ГМВ-АГРО» та [PERSON] . Однак, станом на 27 травня 2025 ухвала суду про витребування доказів відповідачем виконана не була, не надано відповідачем документів про нарахування та виплату [PERSON] орендної плати щодо за користування земельною ділянкою за 2023, 2024 роки. Стороною відповідача будь-яких доказів на спростування наведених вище обставин до суду не надано. Отже, судом встановлено, що Приватним підприємством «ГМВ-АГРО» неодноразово не виплачувалася оренда плата, чим відповідач допустив невиплату орендної плати позивачці за 2023, 2024 роки, а сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди. Тобто позивачка як власник земельної ділянки не отримала того, на що вона розраховувала при наявності діючого договору оренди. Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати, є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення\~статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору. Таким чином, встановивши, що Приватне підприємство «ГМВ-АГРО» допустило порушення виплати орендної плати, що порушило передбачене договором право орендодавця на її своєчасне отримання, суд дійшов до висновку щодо задоволення позову та розірвання оспорюваного договору оренди землі. Окрім того,\~статтею 34 Закону\~передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин Приватне підприємство «ГМВ-АГРО» зобов`язане повернути [PERSON] орендовану земельну ділянку, належну останній, за кадастровим номером 6821880600:06:007:0228. Окрім того, з матеріалів слідує, що несплачений відповідачем розмір орендної плати за 2023-2024 роки становить 8311,36 грн., тому зазначену суму слід стягнути із відповідача на користь позивачки. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором оренди, а тому наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі. Згідно вимог ч.ч.1, 3\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі N 927/237/20). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення усправі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно договору про надання правничої допомоги №165 від 06.02.2025 року; акту приймання-передачі наданих послуг за Догоровом про надання правової допомоги від 11.02.2025 року, розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу, квитанції про оплату гонорару, загальна сума понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу адвоката Бей І.О. становить 5000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, характер виконаної адвокатом роботи, критерії реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved