Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

04 січня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечене агенство необхідних кредитів" до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ; адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ЄДРПОУ 39861924, адреса: 01010, м. Київ, проща Арсенальна, буд. 1-Б) суму заборгованості в розмірі 36000,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9000,00 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 27000,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.04.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 78847638 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2.1 Договору кредиту, Кредитодавець надає Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 9000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від суми позики. В п. 2.2. Договору кредиту сторони визначили, що строк позики складає 30 днів, із відповідною Базовою процентною ставкою 2,50 % в день (п.п. 2.3 Договору кредиту). Також, відповідно до п.п. 2.3. Договору позики визначено Знижену процентну ставку/день, % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності), що складає 0,875 % в день. Згідно із п. 15 Договору у разі якщо Позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (TM «МYCREDIT») та/або правил постійно діючої акції під умовною назвою «ОН MY FREEDOM (перша позика 0.01%)» для споживачів фінансових послуг TOB «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (TM «MYCREDIT»), знижена процентна ставка, визначена п. 2 Договору, припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена п.п. 2.3. п. 2 Договору. В такому разі Проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачується Позичальником в повному обсязі за весь період Строку Позики. Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 9000,00 грн. строком на 30 днів шляхом перерахування на картковий рахунок котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах договору, а саме: № [NUMBER] , що підтверджується відповідною довідкою фінансової установи, що 2023-04-13 року відбувся успішний переказ коштів у сумі 9000,00 грн. даний Електронний документ засвідчено кваліфікованим електронним підписом. Позивач вказує, що позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором кредиту та відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором № 78847638 від 13.04.2023 року, станом на дату розрахунку заборгованість становить 36000,00 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 9000,00 грн.; заборгованості по процентах за користування - 27000,00 грн. Всього за період дії договору Позичальником сплачено за договором 2047,50 грн., що відповідно відображено у розрахунку заборгованості. На підставі вищевикладеного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» звернувся до суду з позовом, визначивши, що звернення до суду є способом захисту прав та інтересів передбачений законом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2024 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 05 січня 2024 року було направлено запит до Студенянської сільської ради Тульчинського району Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] . Вказаний запит було отримано Студенянською сільською радою Вінницької області 24 січня 2024 року, що підтверджується підписом про отримання в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 0600243719752. В частині 7 статті 187 ЦПК України передбачено, що інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Зважаючи на те, що запит суду отримано 24 січня 2024 року, але станом на 21 лютого 2024 року відповідь на нього від Сутуденянської сільської ради на адресу суду не надійшла, 21 лютого 2024 року судом було повторно направлено запит про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі щодо [PERSON] ,\~дата народження\~ [INFO] ,\~місце реєстрації\~ [ADDRESS] ,\~та вказано,\~що відповідь на який має бути надано протягом п`яти днів з моменту отримання відповідного звернення суду. 08 березня 2024 року на електронну адресу суду від Студенянської сільської ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. №02-10/67 від 22 січня 2024 року, відповідно до якої [PERSON] , дата народження [INFO] , місце реєстрації [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08 березня 2024 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання. За клопотаннями представника відповідача адвоката Близнюка В.В. розгляд справи неодноразово відкладався, оголошувались перерви. Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "1\~Безпечене агенство\~необхідних кредитів" повноважного представника в судове засідання 09 червня 2025 року не направив, проте в тексті позовної заяви міститься клопотання позивача розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з`явилась, представник відповідача [PERSON] адвокат Близнюк В.В., в судове засідання 09 червня 2025 року не з`явився, відповідач та її представник правом подачі відзиву у встановлений судом строк не скористались, проте 09 червня 2025 року від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про подальший розгляд справи без участі відповідача та її представника, до якого також додано письмові пояснення у справі, в яких не заперечуючи укладення кредитного договору представник відповідача просить відмовити у задоволені позову з підстав невиконання позивачем обов`язку за договором надання коштів у кредит чи виконання цього обов`язку неналежним чином, що зумовило їх повернення чи інше ненадходження на рахунок відповідача та ненадання позивачем належних та допустимих доказів їх перерахування. Тобто стороною відповідача заперечується факт отримання коштів у кредит. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. На підставі наданих суду доказів встановлено, що 13 квітня 2023 року між позикодавцем - товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та позичальником [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78847638. (а.с.7-8) Відповідно п. 1 договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власніть грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальникка, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно п. 2.1 договору сума позики складає: 9000,00 гривень. Відповідно до п. 2.2 договору строк позики становить 30 днів. Відповідно до п.2.3 договору визначено тип процентної ставки як фіксована 2,50 % в день та 2,7 % в день за понадстрокове користування позикою. Датою надання позики сторини погодили 13.04.2023 року, датою повернення - 13.05.2023 року. Пунктом 4 Договору Сторони погодили, що проценти за цим Договором нараховуються щоденно на залишок позики. Відповідно додатку №1 до Договору позики № 78847638 від 13.04.2023 р. "Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором" датою повернення кредиту та сплати нарахованих процентів сторони погодили 13 травня 2023 року, тобто саме з цієї дати застосовується процентна ставка 2,7%. (а.с.9) Договір позики\~(на\~умовах повернення\~позики в\~кінці строку\~позики)\~№ 78847638\~від 13.04.2023 року та додаток №1 до нього сторони підписали елекронними підписами у виді однорахових ідентифікаторів (а.с. 8 зворот, 9 зворот) Довідкою ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" про укладення договору (ідентифікацію) підтверджується ідентифікація відповідача [PERSON] із зазначенням особистих даних. (а.с. 29) Такі ж умови кредитування викладено в паспорті споживчого кредиту (а.с. 10) Товариство виконало свої зобов`язання за договором позики та надало 13.04.2023 відповідачці позику у розмірі 9000 грн. шляхом безготівкового перерахування на банківський картковий рахунок позичальниці [NUMBER] , номер платежу 6381699536745082827159252, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінексперт» № 20/10-2023-9 від 20.10.2023 року, маска картки відповідає масці картки, яка вказана позичальницею в п.28 Договору (а.с.23). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за кредитним\~договором №\~78847638\~від 13 квітня\~2023року за період з 13 квітня 2023 року по 06 вересня 2023 року сума заборгованості [PERSON] за тілом кредиту становить 9000 грн., сума заборгованості за відсотками - 27000 грн. (а.с. 25-28) Також з розрахунку вбачається, що позивачем враховано платіж за кредитом на суму 2047 грн. 50 коп. від 09 травня 2023 року. Таким чином,\~суд встановив,\~що відповідач\~ [PERSON] \~на підставі\~договору позики\~№ 78847638\~від 13 квітня\~2023року отримала в ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" кредит у розмірі 9000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % в день, та 2.7 % за кожен день за понадстрокове користування позикою, однак взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконала, чим істотно порушила умови укладеного договору. Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, які б спростовували зазначену суму заборгованості, відповідач суду не надав. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами\~Цивільного кодексу України та нормами Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію». З огляду на положення частини 1\~статті 202 Цивільного кодексу України\~укладена між сторонами угода визнається правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. ч. 2 та 4\~статті 202 Цивільного кодексу України\~передбачено, що двосторонні правочини є договорами, в яких погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У постанові КЦС ВС від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 Верховний суд зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 зазначено: «Відповідно достатті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першоїстатті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другоїстатті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першоїстатті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Устатті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Тому укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». При цьому, під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що\~статтею 204 ЦК України \~регламентована презумпція правомірності правочину. Так, відповідно до наведеної норми права правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Жодних судових рішень про визнання укладеного між сторонами правочину недійсним або встановлення його нікчемним суду не надано. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами статті 530 ЦК України, обумовлено що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до\~статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Твердження представника відповідача про неотримання суми кредиту спростовується дослідженими доказами, розцінюється судом як такий специфічний спосіб уникнути повернення суми позики та відсотків за користування нею. Оскільки відповідач належними доказами не спростував доводи позивача, власного розрахунку суми заборгованості за кредитом та відсотками не надав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, та враховуючи те, що відповідач не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення вказаної суми заборгованості. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2684 грн. Крім того, згідно з п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу. Щодо вимоги відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 7100 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З п. 22 вказаної постанови вбачається, що у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат, понесених у зв`язку із наданням правничої допомоги позивачу до суду подано копії договору про надання правничої допомоги № 03-08/2023 від 03.08.2023 року укладеного між АО "Правовий діалог" та ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", акту прийому передачі справ на надання правничої допомоги від 29 вересня 2023 року, акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 03-08/2023 від 03.08.2023 р. із визначенням вартості послуг, статуту АО "Правовий діалог", довіреності посвідчення та свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю представника [PERSON] відповідно яких вартість наданої правничої допомоги складає 7100 грн., які також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved