Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

31.03.2025\~ року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з вказаним позовом та просив\~ суд стягнути з\~ [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 534307 від 03.03.2021 в\~ розмірі 11471,95\~ грн.; договором про надання фінансових послуг № 2108335255019 від 24.03.2021 в розмірі 68630,24 грн. та стягнути судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Позиція сторін у справі. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.03.2021 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 534307, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 8125.00 грн.,\~ а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 03.03.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених договором кредиту. Пунктом 1.5. договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 % річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85 % річних. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. 26.11.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №26-11/2021/13, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту у т.ч. за Договором в тому числі за договором №534307.\~ У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором №534307. 24.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та\~ [PERSON] \~\~ було укладено договір про надання фінансових послуг № 2108335255019 «Стандартний», відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі\~ 5600.00 грн. Позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків і правил. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) - 1 рік. Позивач вказує, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за вказаним договором виконало в повному обсязі, надіслали на картку відповідача грошові кошти в сумі 5600.00 грн. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі, до відповідача за кредитним договором №2108335255019. У свою чергу 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників ТОВ «Коллект Центр» згідно до договору № 10-01/2023, в тому числі, і до відповідача за кредитним договором № 2111826991239. Відповідач свої зобов`язання за вказаними Кредитними договорами не здійснювала у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на дату звернення до суду становить : за Кредитним договором №534307 від 03.03.2021 в розмірі 11471,95 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7192,36 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 4279,59 грн.; за договором про надання фінансових послуг № 2108335255019 від 24.03.2021 в розмірі 68630,24 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5600,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 63030,24 грн.\~ Позивач вказує, що набув право вимоги на вказану суму в зв`язку з укладенням Договорів факторингу. Процесуальні дії у справі. Протоколом повторного авторозподілу судової справи від 03.04.2025 року справу передано судді Ярмолі О.Я. (а.с.148,149). 03.04.2025 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду було відкрито провадження з повідомленням учасників справи (а.с.154). Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, не заявлено жодних клопотань. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи. Фактичні обставини справи. Встановлено, що 03.03.2021 між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] \~ було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 534307,\~\~ відповідно до умов якого Товариство надало відповідачеві кредит, загальний розмір якого становить 8125.00 грн., строком на 365 днів зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с.32-35). Вказаний договір укладений сторонами у електронній формі, підписання договору зі сторони позичальника було здійснено шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором М341. Позичальник [PERSON] \~ зобов`язалася повернути Кредитодавцю суму кредиту в строк до до 03.03.2022 року (включно) та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки визначені пунктами 1.4-1.5 Договору кредиту. Як вбачається з Додатку № 1 до Договору № 534307 про надання споживчого кредиту, сторони узгодили графік платежів (а.с. 36). Крім того, 03.03.2021\~ відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено всі умови кредитування, аналогічно викладеному в Договорі № 534307\~ про надання споживчого кредиту від 03.03.2021 (а.с.37,38). 26.11.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 26-11/2021/13, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» передало (відступило) на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників (а.с. 81-83). Встановлено, що 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №534307. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 534307 від 03.03.2021\~\~ року у [PERSON] , станом на день підготовки позову, наявна заборгованість за кредитним договором у сумі 114 71,95 грн, з яких: 7192,36 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту);\~ 4279,59 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~ (а.с.76) Встановлено, що 24.03.2021\~ року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] \~\~ було укладено договір про надання фінансових послуг № 2108335255019 «Стандартний», за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 5 600,00 грн.,\~ а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до додатку до кредитного договору, заяви-анкети (для отримання кредиту) відповідач просить товариство надати кредит на особисті потреби в розмірі 5 600 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язується повернути кредит у розмірі 5 600,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 1792,00 грн. Згідно листа ТзОВ «Фінансова компанія «Вей фор пей» від 24.03.2021\~ року підтверджено переказ грошових коштів в сумі 5600,00 грн. відповідно до договору № 2108335255019\~ (а.с.71). 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором про надання фінансових послуг від № 2108335255019 від 24.03.2021, укладеним з відповідачем. Встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором про надання фінансових послуг від 24.03.2021 № 2108335255019,\~ ТОВ «Коллект центр» згідно договору про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 № 10-01/2023. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2108335255019 від 24.03.2021\~\~ року у [PERSON] , станом на 31.03.2025 р., наявна заборгованість за кредитним договором № 2108335255019 від\~ 24.03.2021 в розмірі 90535,76\~ грн., з яких: 5600,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 84935,76\~ грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі\~ 68630,24 грн, з яких: 5600,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту),\~ 63030,24 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.\~\~ Норми права, які застосував суд,\~ та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 534307 від 03.03.2021 та за договором про надання фінансових послуг № 2108335255019 від 24.03.2021. Зібраними матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»,\~ про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача щодо його права вимоги чи розміру боргу відповідач суду не надала. Договори факторингу, за якими позивач набув право вимоги, є чинними та відповідачем не оскаржені. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаними кредитними договорами перед новим кредитором ТОВ «Коллект Центр» у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала\~ своїх зобов`язань щодо повернення наданих їй\~ коштів в строки, що передбачені умовами договору, тобто існує заборгованість, право вимоги якої набув позивач. Разом з тим, суд не погоджується із визначеною сумою боргу та розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками\~ за договором про надання фінансових послуг № 2108335255019 від 24.03.2021. Згідно умов договору про надання фінансових послуг № 2108335255019 від 24.03.2021 року\~\~ кредит надано відповідачу в сумі 5600, грн., строк кредитування складає 16 днів, а отже нарахування процентів поза межами строку кредитування, тобто після 08.04.2021 року є порушенням умов договору.\~ Крім того, договором № 2108335255019 та графіком платежів передбачена загальна сума до повернення 7392 грн.00 коп., що і є боргом згідно договору № 2108335255019 від 24.03.2021. В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не скористався. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дійсно, даним договором передбачені строки продовження нарахування відсотків за кожен після орієнтовного строку повернення кредиту, за фактичний строк користування кредитом (п.1.4.2. Договору від 24.03.2021р.), але споживачу не доведено графік таких платежів та кінцеву дату такого договру, не визначено\~ загальну вартість кредиту на умовах такої пролонгації/продовження. Частиною 8 ст.18\~ Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості : - за\~ кредитним договором № 534307 від 03.03.2021 в сумі\~ 11471,95 грн., а саме: 7192,36 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту);\~ 4279,59 грн. - заборгованість за нарахованими процентами - за договором № 2108335255019 від 24.03.2021 в сумі 7392 грн.00 коп.,\~ з яких 5600,00 грн. -\~ заборгованість за тілом кредиту та 1792,00 грн - заборгованість за відсотками, яка передбачена графіком платежів (Додаток №2 до цього\~ договору). Судові витрати. Згідно ч.2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. (Постанова ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16) Відповідно до статей 133, 134, 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. (…) Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Встановлено, що позивач в позовній заяві зазначив розмір витрат на правову допомогу 16 000 грн. З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі договору про надання правової допомоги від №01-07/2024 від 01 липня 2024 року (а.с.23-25). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с.26,27), заявка на надання юридичної допомоги №466\~ від 01.02.2025р. та витяг з акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025р. (детальний опис робіт). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Враховуючи вищевикладене та аналізуючи надані представником позивача докази в підтвердження здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правничої допомоги та враховуючи, що розгляд справи відбувся без участі представника позивача, в спрощеному провадженні, в одному судовому засіданні, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги про відшкодування позивачу витрат на оплату правничої допомоги в сумі 3000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 23,54 %, то судові витрати, включаючи і судовий збір (3000 грн. +2422,40 грн), становлять 1276, 43 грн.\~ (5422,40 грн. х 23,54 % : 100). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Outcome: partial