Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про виділ частки домоволодіння в самостійну одиницю та визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом, йому на праві спільної часткової власності належить 7/24 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, у відповідності до договору дарування, йому на праві спільно часткової власності також належить 37/120 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В подальшому між співвласниками, був укладений договір конкретного користування, згідно умов якого сторони констатували, що йому належить 72/120 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та в його постійне користування відходить: кімната 1-7 площею 9,0 кв. м., кімната 1-4 площею 10,1 кв. м., кімната 1-5 площею 12,3 кв. м., кімната 1-6 площею 8,8 кв. м., коридор 1-1 площею 8,4 кв. м., кухня 1-2 площею 10,5 кв. м., ванна 1-3 площею 4,3 кв. м., погріб, веранда а5, частина сарая гаража літньої кухні Б-1, гараж б, вбиральня В, огорожі, оглядова яма, теплиця Е, веранда а1, що становить 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.05.2018 року відповідачі зареєстрували за собою в рівних частках право особистої власності на квартиру [ADDRESS] . Вказує, що на даний час у нього є труднощі з виділенням в натурі належної частки у праві спільної часткової власності. Крім того, він здійснити реконструкцію належної йому частини житлового будинку (квартири [ADDRESS] ) з метою покращення житлових умов. Однак для отримання дозвільних та містобудівних умов та обмежень потрібна згода іншого співвласника, який по факту таким не є, оскільки виділив в натурі свою частку у домоволодінні та зареєстрував право власності на квартиру [ADDRESS] . Вважає, що виділ в натурі у самостійну одиницю зі складу домоволодіння квартири [ADDRESS] не порушуватиме прав відповідачів як власників квартири [ADDRESS] даного будинку, оскільки приміщення його квартири є ізольованим жилим приміщенням із самостійним виходом, яке використовується як окреме, та яке не потребує переобладнання (перебудов), а крім того перебуває на земельній ділянці переданій йому у приватну власність. Враховуючи вищенаведене, позивач просить виділити в натурі в самостійну одиницю зі складу будинковолодінні та визнати за [PERSON] право приватної власності на приміщення, які згідно технічного паспорта становлять квартиру [ADDRESS] , загальною площею 68,0 кв. м., житловою площею 40,2 кв. м., а саме: коридор 1-1 площею 8,4 кв. м., кухня 1-2 площею 10,5 кв. м., ванна 1-3 площею 4,3 кв. м., кімната 1-4 площею 10,1 кв. м.; кімната 1-5 площею 12,3 кв. м.; кімната 1-6 площею 8,8 кв. м., кімната 1-7 площею 9,0 кв. м., веранда площею 4,6 кв. м., веранда відкрита а5, а також господарські будівлі та споруди, а саме: погріб, 1/3 частини будівлі сарая літньої кухні гаража Б-1, гараж б, вбиральня В, огорожі 1, огорожі 2, оглядова яма, теплиця Е, що становить 72/120 частки у будинковолодінні. Припинити за [PERSON] , право спільної часткової власності на будинковолодіння по [ADDRESS] . Ухвалою судді від 28 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У встановлений судом строк від відповідачів [PERSON] , [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Від представника позивача [PERSON] адвоката Овчарова А.В. надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. 07 травня 2025 року від них надійшла заява, в якій просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Встановивши, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 223 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 72/120 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 12.12.1986 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Дунаєвою Ю.А., в реєстрі за № 3-3893 (належить 7/24 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) та копією договору дарування, посвідченого 12.03.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Зубенко Т.І., в реєстрі за № 838 (належить 37/120 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) (а.с.5,6). Також установлено, що 17.05.2018 року у справі № 161/1510/18 ухвалено рішення, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06.09.2018 року, ухвалено виділити [PERSON] , [PERSON] в натурі у відокремлену частину будинку (квартиру) у будинковолодінні [ADDRESS] такі приміщення , які згідно технічного паспорта становлять квартиру [ADDRESS] , а саме : коридор (2-1) площею 4,1 кв.м., кімнату (2-2) площею 9,3 кв.м., кімнату (2-3) площею 10,4 кв.м., кімнату (2-4 ) площею 12,4 кв.м. Всього загальної площі 36,2 кв.м.., сходи «а». З надвірних споруд виділити в натурі сарай В-1 , 2/3 частки будівлі Б-1 - гараж-сарай-літня кухня, оглядову яму «б» , 1/2 частки огорожі 1, 1/2 частку огорожі 2, загальною вартістю 220827,00грн., що становить 48/120 частки у будинковолодінні (а.с.16-21). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.03.2025 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.22). Суд вважає, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.2, ч.3 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частина 1 ст. 364 ЦК України передбачає право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачено, що у справах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Суд установив, що згідно з технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок [ADDRESS] , складається з двох квартир, одна з яких, квартира [ADDRESS] загальною площею 68,0 кв. м., житловою площею 40,2 кв. м. належить на праві власності [PERSON] , що становить 72/120 частини цілого жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами. Як вже встановлено судом частка [PERSON] в будинковолодінні по [ADDRESS] становить 72/120 частки. З копії технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , вбачається можливість проведення виділу належної позивачу [PERSON] частки в самостійну квартиру [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином, враховуючи право позивача на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та ту обставину, що виділ технічно можливий без проведення переобладнання (добудови), суд приходить до висновку, що слід виділити позивачу частку вищезазначеного будинковолодіння у власність та припинити його право власності на це майно у праві спільної часткової власності. Щодо вимоги позивача про визнання за [PERSON] право приватної власності на приміщення, які згідно технічного паспорта становлять квартиру [ADDRESS] , то така до задоволення не підлягає, оскільки право власності на 72/120 частки у будинковолодінні [ADDRESS] підтверджено відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування, дана обставина сторонами не заперечується. Задоволення позовних вимог про виділ у натурі вищезазначеного будинковолодіння у власність позивача та припинення спільної часткової власності, забезпечує досягнення мети поданого позову, а задоволення такої вимоги призводить до остаточного вирішення спору між сторонами.

Outcome: partial