Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

ПАТ "КБ\~"Акордбанк"\~(далі\~-\~позивач)\~звернулося до\~Чорнобаївського районного\~суду Черкаської\~області з\~позовом до\~ [PERSON] \~(далі\~-\~відповідач)\~про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 30 грудня 2021 року між ПАТ "КБ "Акордбанк" та [PERSON] було підписано заяву-пропозицію №СІК-301221/124-00, на підставі якої відповідач прийняла пропозицію укласти кредитний договір та приєдналася до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», що розміщені на банківському сайті www.accordbank.com.ua, які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит в розмірі 30000,00 грн. зі сплатою відсотків 0,01 % річних, 3,50% розмір щомісячної комісії, строком на 36 місяців. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, тому зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з чим, відповідач станом на 14 січня 2025 року має заборгованість у розмірі 32091,25 грн., яка складається з: простроченої суми заборгованості по кредиту - 13300,15 грн., простроченої суми заборгованості по процентам - 0,98 грн., простроченої заборгованості за комісією 18790,12 грн. За таких обставин позивач, посилаючись на приписи законодавства, судову практику, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 квітня 2025 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін \~ \~ \~ \~У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання в якому просив позовні вимоги задовольнити, розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Поштове відправлення з копією ухвали суду та позовною заявою і доданими до неї документами, що надсилалося на адресу її реєстрації, повернулося без вручення. За таких обставин відповідач викликалася до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак до суду не прибула. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 30 грудня 2021 року між ПАТ «КБ «Акордбанк» та [PERSON] було підписано Заяву-Пропозицію № СІК-301221/124-00, на підставі якої остання прийняла пропозицію укласти кредитний договір та приєдналася до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», що оприлюднені на офіційному сайті банку www.accordbank.com.ua., які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. п. 2.2., 2.2.1., 2.3. Заяви-Пропозиції сума споживчого кредиту становить 30000,00 грн. в тому числі на загальні споживчі цілі зі строком споживчого кредиту в 36 місяців. Пунктами 2.4., 2.5., 2.6. Заяви-Пропозиції передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 0,01 % річних, розмір щомісячної комісії 3,50 %, розмір одноразової комісії 0,00 %. Спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі: шляхом безготівкового перерахування на рахунок клієнта за реквізитами згідно п. 2.10 цієї заяви (п. 2.9. Заяви-Пропозиції). Графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту, які є додатком № 1 до Заяви-Пропозиції № СІК-301221/124-00 від 30.12.2021 року, визначено щомісячний платіж 1883,46 грн. - чиста сума кредиту, 833,44 грн. - сума кредиту за договором, 1050,00 грн. - розрахунко-касове обслуговування. Окрім того, відповідачем 30.12.2021 року підписано і Паспорт споживчого кредиту, де викладена інформація, що надається клієнту до укладення договору про споживчий кредит, та визначені умови кредитування. Сторонами погоджено та підписано і Графік проведення платежів за наданим споживчим кредитом, який слугує Додатком № 1 до Паспорту споживчого кредиту. Таким чином, відповідач, підписавши вище перелічені документи, ознайомилася та погодилася з усіма умовами договору споживчого кредиту та зобов`язалася їх виконувати. На виконання умов кредитного договору № СІК-301221/124-00 від 30.12.2021 року ПАТ «КБ «Акордбанк" свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю надавши відповідачу грошові кошти. Так, відповідно до наданого позивачем розрахунку суми загальної заборгованості по кредитному договору № СІК-301221/124-00 від 30.12.2021 року заборгованість відповідача перед ПАТ «КБ «Акордбанк» станом на 14.01.2025 року становить 32091,25 грн., та складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 13300,15 грн.; простроченої суми заборгованості по процентах - 0,98 грн.; простроченої заборгованості за комісією - 18790,12 грн. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 УК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У кредитному договорі № СІК-301221/124-00 від 30.12.2021 року встановлена щомісячна комісія у розмірі 3,50% з яким відповідач ознайомилася та погодилася з зазначеними умовами кредитування, про що засвідчила підписом в кредитному договорі. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Положення частин першої, другої, п`ятої ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання пункту 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Тому комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року, яка прийнята з результати перегляду справи №202/5330/19, у спірних правовідносинах також не зазначався перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Суд касаційної інстанції вказав, що при цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування". Оскільки банк не зазначав та не надавав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту, а саме за розрахунково-касове обслуговування, є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". За правилами ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, була передбачена в додатку №1 до Заяви-Пропозиції № СІК-301221/124-00 від 30.12.2021 р. "Графік платежів Розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки" (а.с. 33). Розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування з станом на 14.01.2025 р. складає 18790,12 гривень. Між тим, сторони не обумовили переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Отже, покладення на позичальника обов`язку щомісяця сплачувати комісію є нікчемним відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Позивачем до суду не надано доказів того, що [PERSON] вимагала у банку надання інформації про стан кредиту частіше одного разу на місяць, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості за комісією в розмірі 18790,12 грн. не підлягають задоволенню. Матеріалами справи також з`ясовано те, що позичальником на користь банку сплачено 33612,61 гривень, частина з яких банком були розподілені на погашення цієї комісії. Оскільки нарахування комісії було неправомірним, то сплачені відповідачем грошові кошти підлягають зарахуванню на повне погашення заборгованості за тілом кредиту, яке становило 32091,25 гривень, та відсотками в сумі 2,88 гривень. Отже, суд доходить висновку про відсутність заборгованості, що є єдиною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову банку. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed