Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Полупанової О.О. звернувся з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним, [PERSON] , та відповідачкою, [PERSON] , зареєстрований Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис №1345. В обґрунтування\~пред`явлених\~позовних\~вимог позивач зазначив, що після укладення шлюбу вони з відповідачем тривалий час проживали за місцем їх реєстрації за адресою: [ADDRESS] , але потім переїхали жити до Німеччини, де 08.10.1999 змінили свої прізвища з « [PERSON] » та « [PERSON] » на « [PERSON] ». Посилався, що в подальшому їх з відповідачем відносини погіршилися, а з вересня 2024 року вони припинили сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, мешкають окремо один від одного. Зазначив, що малолітніх або неповнолітніх дітей вони з відповідачем не мають, досягнути домовленості щодо розірвання шлюбу через органи РАЦС України не видається за можливе. З огляду на викладене, просив шлюб, укладений з відповідачем розірвати, позаяк його збереження суперечитиме його інтересам. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався. Рух справи Згідно з ухвалою Верховного суду у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г.В. від 11 квітня 2025 року підсудність справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу визначено Салтівському (Московському) районному суду м.Харкова. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025 справу №643/6495/25 розподілено в провадження судді Семенової Я.Ю. Справу передано судді 25 квітня 2025 року. Салтівський районний\~суд міста\~Харкова ухвалою\~від 28 квітня 2025\~року відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, 01 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Полупанової О.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, у поданій заяві представником позивача зазначено, що позивач та його представник позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання вдруге не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзиву, відповідно до правил статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 29 вересня 1995 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис №1345. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] », що знаходить своє підтвердження копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 01 квітня 2025 року Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 17). Малолітніх або неповнолітніх дітей сторони не мають. Згідно з\~копією свідоцтва\~про зміну\~прізвища з його перекладом з німецької мови на українську мову перекладачем [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено у встановленому законом порядку приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбалан Н.Р., зареєстровано в реєстрі за №1570, 1571, 08.10.1999 [PERSON] , [INFO] , та його дружина [PERSON] , [INFO] , змінили попереднє подружнє прізвище з « [PERSON] » на подружнє прізвище « [PERSON] » (а.с. 22-24). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду З позову вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України\~та\~ст.\~51\~Конституції\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Правилами ч. 3, 4\~\~ст. 56 СК України\~\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. За змістом ст. 112 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до\~ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За ч. 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст. 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст. ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Відповідачем не надано будь-яких доказів того, що сторонами вчиняються дії, спрямовані на збереження сім`ї. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить його інтересам, та, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, наявні підстави для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Таким чином, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, беручи до уваги фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідачем не надано доказів наявності передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позову, а тому суд доходить висновку про можливість розірвати зареєстрований між сторонами шлюб. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved