Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась в грудні 2023 р. до Новодністровського міського суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) у розмірі 25 800 доларів США. Позов обґрунтувала тим, що 24.03.2019 року [PERSON] видано [PERSON] розписку, відповідно до якої, вона одержала кошти у розмірі 55 000 доларів США. Обставини щодо повернення позивачкою грошових коштів у розмірі 55 000 доларів США були предметом дослідження Сокирянського районного суду Чернівецької області та Чернівецького апеляційного суду у межах справи №719/216/22. Так, рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2023 року у справі №719/216/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у задоволенні позову відмовлено. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2023 року залишено без змін. Судами під час розгляду даної справи було встановлено наступне. У лютому 2021 року [PERSON] повернуто 20000 доларів США, 08 червня 2021 року - 15000 доларів США, 30 червня 2021 року - 15 000 доларів США, 11 серпня 2021 року - 5000 доларів США, а тому в загальному 55 000 доларів США є повернутими. [PERSON] в судовому засіданні визнав обставини, що поданий [PERSON] розрахунок написаний ним власноручно, а голос, записаний у розмові, належить йому. Так, із висновку експерта №22-3865 криміналістичної експертизи відео- звукозапису вбачається, що [PERSON] та її чоловіком було здійснено наступні платежі в рахунок погашення боргу за договором позики з [PERSON] за 2021 рік: 20000 доларів США (березень 2021 року), 15000 доларів США (08.06.2021 року), 15000 доларів США (30.06.2021 року). Окрім того, із висновку експерта вбачається, що за 2019-2020 роки відповідачкою було повернуто 19800 доларів США на погашення відсотків, у 2021 - 7200 доларів США. Із висновку експерта вбачається, що позивач під час розмови з чоловіком [PERSON] визнав, що загальна сума, повернута [PERSON] , становить 80800 доларів США. Отож рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області, яке залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду, доведено, що [PERSON] повернула [PERSON] 80 800 доларів США в рахунок погашення боргу за договором позики, що перевищує суму позики на 25 800 доларів США. За наведених обставин просить стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 25 800 доларів США. 02.12.2024 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, за змістом якого у задоволенні позовних вимог просив відмовити, мотивуючи тим, що належних та допустимих доказів в підтвердження погашення позивачкою заборгованості перед [PERSON] позивачкою не надано, а наданий суду висновок криміналістичної експертизи не є належним та допустим доказом, та одержаний з порушення порядку, встановленого законодавством. 14.12.2023 року ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області позовну заяву залишено без руху у зв`язку із неповною сплатою судового збору. 18.12.2023 року усунуто недоліки позовної заяви та ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 18.12.2023 року відкрито провадження у справі. 23.01.2024 року ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області задоволено заяву про відвід судді Цицак В.Л. У зв`язку із неможливістю повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження №1/24 від 23.01.2024 року справу направлено до Сокирянського районного суду Чернівецької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2024 року справу розподілено судді Ратушенку О.М. 02.02.2024 року ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області позовну заяву прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 27.02.2024 о 14 год. 00 хв. 15.10.2024 року ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.11.2024 об 11 год 30 хв. 06.11.2024 року ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області задоволено заяву [PERSON] про відвід судді Ратушенка О.М. від розгляду справи. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2024 року справу розподілено судді Унгуряну С.В. 12.11.2024 року ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області позовну заяву прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.12.2024 о 14 год. 00 хв. 10.12.2024 року ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області заяву судді Унгуряна С.В. про самовідвід від розгляду справи задоволено. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2024 року справу розподілено судді Припхан І.І. 16.12.2024 року ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області позовну заяву прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 09.01.2025 о 10 год. 00 хв. 06.05.2025 року представником позивача подано письмові пояснення, за змістом яких загальна сума, яку позивачка передала відповідачу, становить 80 800 доларів США. Однак згідно з розпискою від 24 березня 2019 року, позивачка повинна була повернути лише 55 000 доларів США. У процесі виконання зобов`язання відповідач неодноразово вводив позивачку в оману, переконуючи її у тому, що кошти ще не повернуті у повному обсязі, а також що вона порушила строки повернення, тому повинна сплатити додаткові відсотки. Водночас жодних домовленостей щодо сплати відсотків між сторонами досягнуто не було, як і не було укладено відповідних договорів чи письмових підтверджень. Фактично ці дії відповідача були спрямовані на те, щоб безпідставно отримати позивачки грошові кошти, які не підлягали поверненню. Таким чином, дії відповідача, який, зловживаючи довірою позивачки та свідомо не повертаючи розписку, без правових підстав отримав від неї понад обумовлену суму - 25 800 доларів США, свідчать про його недобросовісну поведінку. Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів викладених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.03.2019 року відповідач передав позивачці кошти у розмірі 55 000 доларів США за договором позики, що підтверджується розпискою. Борг повинен був бути повернутий до 31.12.2019 року. Згідно копії висновку експерта №22-3865 криміналістичної експертизи відео-звукозапису від 12.10.2022 року на вирішення експертизи було поставлено наступне питання: «Провести експертне дослідження звукозапису, а саме встановити текстовий зміст (стенограму) розмови, що зафіксована на звукозаписі». Проведення експертизи доручено судовому експерту Рукавішниковому В.С., який працює на посаді завідуючого лабораторії досліджень об`єктів інформаційних технологій, телекомунікаційних систем та засобів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, має відповідну повну вищу технічну освіту за спеціальністю «Інформаційно-управляючі системи та технології», кваліфікацію судового експерта першого класу з правом проведення судових експертиз за спеціальностями 7.1. «Технічне дослідження матеріалів і засобів відео-звукозапису», 7.2 «Дослідження диктора по фізичним параметрам усного мовлення, акустичних сигналів і середовищ» та 10.9 «Дослідження комп`ютерної техніки і програмних продуктів». У результаті виконання експертизи було здійснено мовленнєву складову фонограми №1, складеної у суб`єктивному сприйнятті експерта, яка наведена у Додатку 2. Судом було встановлено, що голос, позначений як «Ч1», належить чоловіку позивачки [PERSON] , а «Ч2» - відповідачу [PERSON] . Як вбачається із змісту розмови між Ч1 ( [PERSON] ) та Ч2 ( [PERSON] ), вони проводили підрахунки сплаченого боргу та суми, яка підлягає поверненню. На 12:02,6 хв зафіксовано уривок розмови, із якої випливає, що сума, повернута позивачкою та її чоловіком, становить 80800 доларів США (ст.9 висновку). Так, із висновку експерта №22-3865 криміналістичної експертизи відео- звукозапису вбачається, що позивачкою та її чоловіком було здійснено наступні платежі в рахунок погашення боргу за договором позики з [PERSON] за 2021 рік: 20000 доларів США (березень 2021 року), 15000 доларів США (08.06.2021 року), 15000 доларів США (30.06.2021 року). Окрім того, із висновку експерта вбачається, що за 2019-2020 роки позивачкою було повернуто 19800 доларів США на погашення відсотків, у 2021 - 7200 доларів США. Із висновку експерта вбачається, що відповідач під час розмови з чоловіком позивачки визнав, що загальна сума, повернута позивачкою, становить 80800 доларів США. Обставини щодо повернення позивачкою грошових коштів у розмірі 55 000 доларів США були предметом дослідження Сокирянського районного суду Чернівецької області та Чернівецького апеляційного суду у межах справи №719/216/22. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2023 року у справі №719/216/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у задоволенні позову відмовлено. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2023 року залишено без змін, рішення набрало законної сили 30.10.2023 року (на час розгляду даної справи рішення у справі №719/216/22 оскаржується у касаційному порядку). Судами під час розгляду даної справи було встановлено, що розмір боргу в сумі 55000 доларів США є повернутий [PERSON] та повернутий в значно більшому розмірі, а саме 80800 доларів США. Предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція\~статті 1212 ЦК України, як і загалом норм\~глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого\~статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені\~статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року у справі № 310/5835/13-ц (провадження № 61-46496св18). Отже, норми\~ст. 1212 ЦК України\~застосовуються до позадоговірних зобов`язань постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 161/17945/18). Згідно зі\~статтею 1213 ЦК України\~набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень\~глави 83 ЦК України. Відповідачем всупереч вищевказаних норм матеріального та процесуального права не надано суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів на спростування позовних вимог в частині стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 25800 доларів США, доказів їх неотримання тощо. Отже, у даному спорі позивач вірно доводив, що дані кошти в сумі 25800 доларів США. є безпідставно набутими та підлягають поверненню відповідачем, оскільки підстава, на якій майно (кошти) набувалось, згодом відпала через повне погашення заборгованості у розмірі 55000 дол США за договором позики, домовленостей щодо сплати відсотків між сторонами не було, як і не було укладено відповідних договорів чи письмових підтверджень. За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо посилання відповідача, що аудіозапис розмови щодо якого виконано висновок №22-3865 криміналістичної експертизи відео-звукозапису від 24.03.2019 року є недопустимим доказом, так як отриманий в порушення вимог ст.31 Конституції України та містить ознаки монтажу слід зазначити наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі статтею 100\~ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та\~звукозаписи\~тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Відповідно до частин першої, другої статті 5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно з частиною першою статті 7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Аналіз наведених норм права свідчить про те, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 100 ЦПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 76 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23)зазначила, що електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином, звукозапис розмови, записаний на телефон, який дає можливість суду встановити учасників розмови та її зміст, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 89\~ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами. При цьому відповідач не заперечував та не ставив під сумнів належність голосів на звукозаписі йому та чоловікові позивачки. Також відповідачем не було заявлено клопотань про призначення експертизи з метою перевірки вказаного звукозапису на предмет монтажу. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 03.06.2025 року представником позивача подано клопотання про стягнення із [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. 09.06.2025 року представником відповідача подано заяву за змістом якої просив у разі задоволення позовних вимог зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5 000 грн., оскільки визначений розмір гонорару є завищеним з врахуванням таких критеріїв як пропорційність, складність справи та витрачений адвокатом час. Ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~встановлює,\~що інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Представником позивача надано документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: ордер на надання правничої (правової) допомоги, копію договору №142/22 про надання юридичної (правничої) допомоги від 04.08.2022 р., копію додаткової угоди №1 від 03.06.2025 р. до договору №142/22 про надання юридичної (правничої) допомоги від 04.08.2022 р., звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №719/563/23 від 03.06.2025 р., копію квитанції до прибуткового касового ордера №30/25/1 від 03.06.2025 р. на суму 30 000,00грн. Так, згідно з копії звіту (акта) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №719/563/23 від 03.06.2025р ціна однієї години роботи адвоката дорівнює 3200 грн., сума судових витрат з врахуванням витраченого адвокатом часу становить 96 640 грн. Однак, додатковою угодою № 1 від 03.06.2025 р. до договору №142/22 про надання юридичної (правничої) допомоги від 04.08.2022 р. сторони погодили те, що винагорода за послуги, які надаються АО у справі про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) становить 30 000 грн. Суд з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає, що вказані витрати є співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, приходить до висновку про те, що з позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі у розмірі 30 000,00 гривень. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 1212 ЦК України,

Outcome: approved