Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного з останнім та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 2020 року. Шлюб зареєстровано Козелецьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що в книзі реєстрації актів про одруження 02.02.2020 року зроблено відповідний актовий запис за №11. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] .. Син зареєстрований та проживає за місцем реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Протягом останнього часу (з січня 2025 року) стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. На даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивачка вважає, що Відповідач, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 (м. Носівка) Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та має постійний дохід у розмірі 30 000 грн. Відповідно до Довідки № 440 від 07.05.2025 Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області видана гр. [PERSON] [INFO] , в тому, що вона дійсно зареєстрована в [ADDRESS] , проживає разом з сином [PERSON] [INFO] , який знаходиться на утриманні матері. Інші особи, щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання - відсутні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, при цьому через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, шлюб позивача з відповідачем просить розірвати, з відповідача стягнути аліменти на утримання дитини та вирішити питання щодо судового збору. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з`явився. При цьому подав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та зазначає, що позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнає. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до частин 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про розірвання шлюбу, який підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 2020 року. Шлюб зареєстровано Козелецьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що в книзі реєстрації актів про одруження 02.02.2020 року зроблено відповідний актовий запис за №11. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Син зареєстрований та проживає за місцем реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Зі слів Позивачки протягом останнього часу (з січня 2025 року) стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. На даний час, Позивач та Відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Дані обставини Відповідачем не заперечуються. Відповідач працює інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 (м. Носівка) Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та має постійний дохід у розмірі 30 000 грн. Відповідно до Довідки № 440 від 07.05.2025 Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована в [ADDRESS] та проживає разом з сином [PERSON] [INFO] , який знаходиться на її утриманні. Інші особи, щодо яких Відповідач має аліментні зобов`язання - відсутні. Частиною 3 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на встановлені обставини життя позивача та відповідача, враховуючи те, що шлюбні стосунки між ними фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для розірвання їхнього шлюбу та відповідно задоволення позову. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів на сина [PERSON] [INFO] , суд враховує наступне. Відповідно до ст. 79 ч. 1, ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 ч. 3 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості належного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 91 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи уваги те, що малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд з урахуванням вимог чинного законодавства вважає, що їх розмір має становити від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, [PERSON] , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення до суду позовної заяви, тобто з 08 травня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківська,\~материнства та\~стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язанні з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 605,60 грн. судового збору, а також повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 605,60 грн. Також з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved