Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

26.02.2025 до Ржищівського міського суду Київської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку, що знаходиться в спільній частковій власності. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Позивач є власником 2/3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане майно належить позивачу на підставі договору дарування 1/3 частки домоволодіння від 16.01.2013, укладеного між [PERSON] та позивачем, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №136, а також на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1507, видане 02.06.2010 державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Отькало С.В. Позивач просить здійснити поділ житлового будинку та виділити належну їй частину житлового будинку в окремий об`єкт нерухомого майна. Проте позивач не може цього зробити без згоди відповідача. На момент подання позову це зробити неможливо, оскільки відповідач перебуває за кордоном та не може особисто або через представника здійснити поділ будинку. Тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом у цій справі. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 03.03.2025 Ухвала про залишення позовної заяви без руху. Надано позивачу строк 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення вказаних недоліків. 19.03.2025 Заява від представника позивача адвоката Клапчука Ф.П., про усунення недоліків з позовною заявою в новій редакції та додатками, подана до Ржищівського міського суду Київської області. 20.03.2025 Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області відкрито загальне позовне провадження по справі з викликом сторін. 31.03.2025 Лист з судовою повісткою та позовною заявою був повернений з поштового відділення до Ржищівського міського суду Київської області, з позначкою: за закінченням терміну зберігання. 10.04.2025 Лист з Ухвалою, судовою повісткою та позовною заявою був повернений з поштового відділення до Ржищівського міського суду Київської області, з позначкою: адресат відсутній за вказаною адресою. 02.04.2025 Акт складений [PERSON] та [PERSON] , про те, що поштовим відділенням м. Ржищів від 31.03.2025, конверт адресований [PERSON] був повернений, з відміткою «за закінченням терміну зберігання», було розкрито та вилучено для повторного направлення, а саме копію ухвали від 20.03.2025 та позовну заяву з додатками по справі №374/62/25. 22.04.2025 представник позивача адвокат Клапчук Ф.П., подав Клопотання до Ржищівського міського суду Київської області, про призначення засідання в режимі відеоконференції. 22.04.2025 Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області Клопотання від представника позивача адвоката Клапчука Ф.П., постановлено задоводьнити. 22.04.2025 згідно з протоколом судового засідання в режимі відеоконференції №4405907, підготовче засідання відкладено у звязку з неявкою відповідача до 20.05.2025 року о 12 год.30 хв. 19.05.2025 Заява подана відповідачем до Ржищівського міського суду Київської області, повідомляє, що вона з березня 2023 року перебуває за кордоном, в Канаді, тому не має можливості бути присутньою на суді та не проти щоб суд розглядав справу без неї, повідомляє про своє місце реєстрації: [ADDRESS] . Позовні вимоги відповідач підтримує, просить виділити [PERSON] її 2/3 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] згідно з заявленими нею позовними вимогами. 20.05.2025 представник позивача адвокат Клапчук Ф.П. подав Заяву до Ржищівського міського суду Київської області про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та представника позивача адвоката Клапчука Ф.П. Позовні вимоги підтримують повністю та не заперечують проти закриття підготовчого судового засідання. 20.05.2025 Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області закрити підготовче провадження у цивільній справі № 374/61/25. 28.05.2025 до Ржищівського міського суду Київської області від Укрпошти повернулося рекомендоване поштове повідомлення про вручення ухвали, з позначкою вручено особисто відповідачу [PERSON] 11.06.2025 представник позивача адвокат Клапчук Ф.П., подав Заяву до Ржищівського міського суду Київської області, про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та представника позивача адвоката Клапчука Ф.П. Позовні вимоги підтримують повністю та не заперечують проти закриття підготовчого судового засідання. Позивач у судове засідання не з`явилася, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, підтримує позовні вимоги. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обставини, встановлені судом. Рішенням Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 19.09.2019 «Про надання дозволу на присвоєння окремої поштової адреси нерухомому майну гр. [PERSON] », частині житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та яка належить на праві власності позивачу присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , виготовленим станом на 20.11.2019, належні позивачу 2/3 частин житлового будинку складаються з: -житлового будинку під літ. «А» площею 80,7 кв.м. (1- веранда площею 6,0 кв.м., 2-житлова кімната площею 9,30 кв.м., 3- кухня площею 7,20 кв.м., 4- житлова кімната площею 11,0 кв.м., 5- житлова кімната площею 24,3 кв.м., 6- житлова кімната площею 10.8 кв.м.); -прибудови під літ. «а» площею 8,20 кв.м.; -сараю під літ. «Б» площею 8,60 кв.м.; -сараю під літ. «В» площею 19.2 кв.м.; -огорожі під №1 площею 27 кв.м.; -воріт під №2 площею 7,0 кв.м.; -колодязю під №3 площею 7,0 м/п. Належна позивачу частка житлового будинку є фактично відокремленою та рішенням Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області їй присвоєно окрему поштову адресу. 2/3 частин житлового будинку, що належить позивачу, розташовані на земельній ділянці площею 0,1 га з кадастровим номером 3211300000:69:024:0145, яка була приватизована позивачем, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2020, індексний номер витягу 216796212. Власником іншої 1/3 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , якому присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] , є [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] та якому присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] , виготовленим станом на 08.11.2000, належна відповідачу 1/3 частин житлового будинку складається з: частини житлового будинку під літ. «А» площею 43,8 кв.м. (1-сіни площею 6,0 кв.м., 2-кухня площею 8,6 кв.м., 3- житлова кімната площею 8,6 кв.м., 4- житлова кімната площею 20,5 кв.м., І тамбур площею 6,3 кв.м., ІІ кладовка площею 5,6 кв.м.). Позивач і відповідач володіють та користуються належними їм частинами житлового будинку, що є фактично відокремленими. Отже, існує технічна можливість здійснити поділ житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в окремий самостійний об`єкт нерухомості. Норми права, застосовані судом. Згідно із\~ч.\~1\~ст.\~15\~ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до\~ч.\~1.\~ст.\~356\~ЦПК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За приписами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном,що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.1-.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будиннку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Верховний Суд України у постанові від 16.11.2016 в справі №6-1443цс16 дійшов висновку , що «виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користання майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки) суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Відповідно до п. 54 Постанови КМУ №858 від 17.10.2013 ''Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' зазначено, що державна реєстрація права власності на майно, утворене у результаті поділу, виділу частки або об`єднання майна, проводиться за наявності в Державному земельному кадастрі чи відповідно в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відомостей про новосформоване/новостворене майно, утворене у результаті такого поділу, виділу частки або об`єднання та з обов`язковим встановленням належності майна, що поділяється, частка з якого виділяється чи об`єднується, на праві власності особі (особам), що здійснила (здійснили) такий поділ, виділ частки чи об`єднання. Державна реєстрація права власності на майно, утворене у результаті поділу майна, проводиться одночасно щодо всього майна, утвореного у результаті поділу, крім випадку, коли в результаті такого поділу змінюється власник майна, у тому числі припиняється право спільної власності. Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт, утворений у результаті поділу, виділу частки або об`єднання без проведення реконструкції, проводиться за наявності відомостей про технічні характеристики такого закінченого будівництвом об`єкта та про присвоєння адреси, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва». Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Оцінка судом аргументів сторін, доказів. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують право спільної власності на домоволодіння. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні ст. 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється самостійні об`єкти майна. В судовому засіданні встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності у розмірах частки 2/3 належить позивачу, 1/3 частки належить відповідачу. Враховуючи право позивача на виділ у натурі його частки, 2/3 який відповідає порядку користування житловим будинком, який склався між сторонами та відповідає інтересам сторін, є наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель, як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань не потребує великого обсягу затрат матеріального характеру та фізичних зусиль, суд вважає, що позов слід задовольнити і саме за цим варіантом розподілу слід розділити житловий будинок із надвірними спорудами. Позивачем виконано всі норми зазначені вище, а саме: виготовлено технічну документацію, Виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області від надано дозвіл на присвоєння окремої поштової адреси нерухомому майну гр. [PERSON] , який підлягає виділенню в натурі як самостійне нерухоме майно, копії яких долучені до матеріалів справи. На момент подання позовної заяви позивач не мав можливості представити реєстратору договір про виділ у натурі частки із спільного майна та оформити у зв`язку з відсутністю співвласника 1/3 частки житлового будинку [PERSON] , оскільки у той час відповідачка перебуває за кордоном і не могла приїхати в Україну, а тому єдиним способом реалізувати своє право оформити 2/3 житлового будинку по [ADDRESS] , як самостійне нерухоме майно залишається лише на підставі рішення суду. Оскільки житловий будинок по [ADDRESS] у відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦК України поділений в натурі між сторонами та співвласник цього будинку [PERSON] не має жодного приміщення із позивачем у спільному користуванні та відповідач визнала позов, про що вказала у поданій нею до суду письмовій заяві, визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Враховуючи той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому у відповідності з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

Outcome: approved