Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.02.2025 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовна заява обґрунтована тим, що з 09.08.2006 сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. 16.04.2015, перебуваючи у шлюбі, за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2015. В поданій до суду позовній заяві позивач просив визнати за кожним із сторін, за [PERSON] та за [PERSON] , право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , як на частку в праві спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.02.2025 відкрито провадження в справі. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала, 22.05.2025 звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначила, що позов про поділ майна підтримує, просить його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.05.2025 закрито підготовче провадження в справі, призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Представник позивача звернулася до суду з заявою про проведення судового заслання без її участі, відповідач в судове засідання не з`явилася. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 09.08.2006 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 01.04.2025 в справі № 552/7986/24, яке набрало законної сили. Відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2015 на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як встановлено судом, спірне майно, а саме: квартира [ADDRESS] набута відповідачем [PERSON] за час перебування в зареєстрованому в шлюбі з позивачем [PERSON] , зі згоди останнього. Суд приходить до висновку про обґрунтованість твердження позивача про те, що таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Будь-які підстави вважати, що спірне майно було придбане виключно за особисті кошти відповідача, що на спірне майно не розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя відповідно до норм ст. 57 СК України, відсутні. Тому суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] в розумінні норм ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК є об`єктом спільної сумісної власності сторін по справі, як подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. На підставі викладеного, оскільки спірне майно набуте під час перебування у зареєстрованому шлюбі, частки майна дружини та чоловіка є рівними, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі були домовленості щодо поділу майна подружжя, шлюбний договір, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири. З метою захисту прав позивача необхідно визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS] , як на частку в праві спільної сумісної власності подружжя. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Частиною 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з позовом судовий збір не сплачував, будучи особою, яка звільнена від його сплати. Тому у зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 4875,50 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved