Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 22.04.2025 надійшов зазначений позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений сторонами та зареєстрований 22.03.2011 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №\~08 (а.с.\~3). На обґрунтування заявленої позовної вимоги Позивач у позовній заяві зазначила, що сторонами 22.03.2011 було зареєстровано шлюб; від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір`ю (Позивачем); спір щодо поділу майна у сторін відсутній. Фактично шлюбні відносини припинені; сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, взаємодопомога та підтримка один одного відсутні. Будь-які способи примиритися не давали результатів, оскільки у сторін різні погляди на життя; подальше сімейне життя з Відповідачем Позивач вважає неможливим (а.с.\~1-3). Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві 15-денний строк з дня отримання ухвали суду для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, роз`яснено право подати у зазначений строк клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також роз`яснено строки розгляду справи, визначені статтею\~275 ЦПК України не пізніше 27.06.2025 (а.с.\~23-25). Копію позовної заяви та доданих до неї документів разом з ухвалою про відкриття провадження надіслано Відповідачеві за адресою реєстрації (а.с.\~26). За названою статтею\~275 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З огляду на це та дату відкриття судом провадження у даній цивільній справі строк її розгляду, як зазначено вище, спливає 27.06.2025; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи в іншому порядку. Відповідач, отримавши 01.05.2025 згадану ухвалу суду від 28.04.2025, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с.\~28), проте протягом встановленого судом строку відзиву на позовну заяву, а так само і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні до суду не подавав. Позивач згадану ухвалу суду отримала також 01.05.2025, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням (а.с.\~27), клопотання про розгляд справи у судовому засіданні до суду також не подавала. Натомість 21.05.2025 подала до суду клопотання про винесення судом заочного рішення в цій справі (а.с.\~29-30), оцінка якому буде надана судом далі. З огляду на це та враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі частини восьмої статті\~178 ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті\~12 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що 22.03.2011 сторони зареєстрували шлюб, при цьому Відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджено копію свідоцтва про шлюб серії\~ [NUMBER] (як зазначено у позовній заяві), виданого 22.03.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 08 (а.с.\~5). Як стверджено в позовній заяві та не заперечується Відповідачем, який отримав копію цієї позовної заяви (а.с.\~28), проте заперечень проти позову до суду не подавав, у шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір`ю. При цьому суд не оцінює додані до позовної заяви копії свідоцтв про шлюб та про народження (а.с.\~5, 13, 14), які через неналежну якість не містять відомостей щодо їх серії та номеру, а також дублюються. Також Позивачем стверджено, що шлюбні відносини сторін припинені, збереження сім`ї є неможливим, що не заперечувалося Відповідачем. В Україні шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (стаття\~51 Конституції України, статті\~24, 56 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі відповідного рішення суду (частина друга статті\~104, частина третя статті\~105, стаття\~110 Сімейного кодексу України). За статтею\~112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття\~113 Сімейного кодексу України). З огляду на викладене та зважаючи на фактичне припинення подружнього життя сторін, небажання Позивача примиритися та зберегти сім`ю, тому за таких встановлених обставин суд дійшов до висновку, що рішення Позивача про розірвання шлюбу є виваженим, свідомим, причини, з яких він наполягає на розірванні шлюбу, обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження ними сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини Позивач наміру не має. При цьому суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків; позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу (зокрема, постанови Верховного Суду від 08.11.2018 у справі №\~569/458/18, від 11.11.2020 у справі №\~369/7035/18 тощо). Європейський суд з прав людини, практику якого суд застосовує як джерело права (стаття\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), щодо права на приватне та сімейне життя неодноразово наголошував, на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя; відповідно до статті\~8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні (зокрема, пункт\~61 рішення ЄСПЛ від 29.04.2002 у справі «Прітті проти Сполученого Королівства», заява №\~2346/02, пункт\~126 рішення ЄСПЛ від 12.06.2014 у справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії», заява №\~56030/07). У зв`язку з усім наведеним суд вбачає наявними підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу; також Позивачеві слід залишити її шлюбне прізвище, оскільки про відновлення дошлюбного прізвища вона клопотання не подавала. На підставі імперативних приписів статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Стосовно клопотання Позивача про винесення заочного рішення суду, суд зазначає про відсутність передбачених для цього статтею\~280 ЦПК України підстав. Зокрема, ухвалення заочного рішення суду можливе у разі якщо відповідач, будучи належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в засідання суду без поважних причин або без повідомлення причин. Проте у цій справі сторони, включно й Відповідач, не повідомлялися та не викликалися в судове засідання, оскільки розгляд справи відбувався без виклику сторін (у письмовому провадженні), що визначено в ухвалі суду про відкриття провадження в справі. Відповідно до статті\~275 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з приписами статті\~121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. При цьому строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Водночас строк, який суд зобов`язаний встановити Відповідачеві для подання відзиву, не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (частина сьома статті\~178 ЦПК України). Відтак, саме лише бажання Позивача розірвати шлюб не може впливати на дотримання судом передбачених законом порядку і строку розгляду справи, забезпечення гарантій прав і законних інтересів Відповідача. Суд нагадує Позивачеві, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Тому обов`язок суду, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, полягає, зокрема, у сприянні учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України (стаття\~12 ЦПК України). Як роз`яснював Верховний Суд, із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін (зокрема, додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Таким чином, клопотання Позивача про винесення заочного рішення суду не підлягає задоволенню як таке, що суперечить вимогам статей\~12, 121, 178, 275, 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті\~247 ЦПК України). Відповідно до статей\~24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved