Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Бізнес Центр «Маяковський», третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Буцикіна Л.О. про стягнення заборгованості та визнання недійсними договорів. В обґрунтування позову зазначено, що 27.08.2017 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики грошей в сумі 500\~000,00 грн., згідно з яким позивач передала [PERSON] визначену договором суму грошей, а відповідач зобов`язався повернути їй таку ж суму грошей у встановлений договором строк. Зобов`язання [PERSON] були забезпечені порукою. У зв`язку з неповерненням грошових коштів [PERSON] звернулася до суду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2018 року у справі № 331/8678/17 позов [PERSON] задоволений частково, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за договором позики та поруки в сумі 200 000,00 грн. та судові витрати. Також, під час розгляду справи № 331/8678/17, ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2017 року накладений арешт на нежиле приміщення першого поверху літ. Л1-11, загальною площею 928,00 кв. м, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , та нежиле приміщення першого поверху літ. Л1-11, загальною площею - 478,90 кв. м, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 01.09.2017 року між [PERSON] , як позичальником, та [PERSON] , як позикодавцем, був укладений договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 2 500 000,00 грн., що на день укладання цього договору за курсом НБУ (25,69 грн за один долар) еквівалентно 97 314,00 доларів США строком до 01.12.2017 року. Зобов`язання за договором позики від 27.08.2017 року та від 01.09.2017 року з боку боржника [PERSON] не виконані, борг в повному обсязі не погашений. Також, 01.09.2017 року між позивачем та [PERSON] та [PERSON] укладений договір поруки. Разом з тим, 20.12.2017 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , на підставі довіреності (продавець), та ТОВ «Бізнес Центр «Маяковський», в особі директора [PERSON] (покупець), були укладені договори купівлі-продажу нежилого приміщення підвалу літ. Л1-11, загальною площею - 928 кв.м, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] та нежилого приміщення першого поверху літ. Л1-11, загальною площею - 478,90 кв.м, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи дату винесення ухвали про забезпечення позову у справі № 331/8678/17, 20.12.2017 року, а також дату укладання договорів купівлі-продажу 20.12.2017 року, відповідач [PERSON] , відчужуючи належне йому на праві власності нерухоме майно був обізнаний про наявність заборгованості перед позивачем та про судову справу про стягнення заборгованості за договором позики, про зобов`язання за договором позики від 01.09.2017 року, а отже, міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом стягнення заборгованості за рахунок цього нерухомого майна. Отже, [PERSON] , розуміючи наслідки рішення суду про стягнення боргу та необхідність виконання зобов`язання за договором позики від 01.09.2017р., від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності, 20.12.2017 року, перереєстрували право власності на належне [PERSON] вищезазначене нерухоме майно на ТОВ «Бізнес Центр «Маяковський», директором та власником якого також є відповідач [PERSON] , шляхом укладення оскаржуваних договорів купівлі-продажу від 20.12.2017 року. Позивач вважає, що [PERSON] уклав фраудаторний правочин, тобто правочин, який вчинений боржником на шкоду кредитору, метою якого було невиконання майбутнього рішення суду та взятих на себе боргових зобов`язань за договорами позик. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача 300\~000,00 грн. за договором позики від 01.09.2017 р.; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 20.12.2017 р. між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького МНО Буцикіною Л.О. від 20.12.2017 р. за № 2154, та ТОВ «Бізнес Центр «Маяковський», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького МНО Буцикіною Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 2157; скасувати рішення приватного нотаріуса Запорізького МНО Буцикіної Л.О. про реєстрацію права власності на нежиле приміщення першого поверху літ. Л1-11, загальною площею 928,00 кв.м., яке розташовано за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 20.12.2017 р. між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького МНО Буцикіною Л.О. від 20.12.2017 р. за № 2154, та ТОВ «Бізнес Центр «Маяковський», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького МНО Буцикіною Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 2158; скасувати рішення приватного нотаріуса Запорізького МНО Буцикіної Л.О. про реєстрацію права власності на нежиле приміщення першого поверху літ. Л1-11, загальною площею 478,90 кв.м., яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, відзив не надали. Третя особа приватний нотаріус Запорізького МНО Буцикіна Л.О. в судове засідання не з`явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заяв суду не надала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2018 року по справі № 331/8678/17 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] - задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики та поруки в сумі 200\~000,00 грн. та судовий збір 2000,00 грн. Вжиті заходи забезпечення позову залишено в силі до виконання рішення. Так, ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2017 року по справі № 331/8678/17 було вжито заходи забезпечення позову, наклавши арешт на: об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа нежитлового приміщення першого поверху літ. Л1-11 складає 478.9 м2; об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа нежитлового приміщення підвалу літ. Л1-11 складає 928 м2. 01.09.2017 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця грошові кошти та зобов`язується їх повернути позикодавцеві на умовах визначених цим договором, в обумовлений у даному договорі строк (п. 1). Відповідно до п. 2 договору позики від 01.09.2017 року, за цим договором позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 2 500 000,00 грн., що на день укладання цього договору за курсом НБУ (25,69 грн за один долар) еквівалентно 97 314,00 доларів США строком до 01.12.2017 року. Згідно із п. 3 договору позики від 01.09.2017 року, сторони встановили, що позичальник повинен буде здійснити повернення суми позики одним платежем до 01.12.2017 року. Відповідно до п. 4 договору позики від 01.09.2017 року, грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та отримані позичальником до підписання цього договору. Своїм підписом в даному договорі позичальник підтверджує факт отримання грошових коштів, які є предметом цього договору, від позикодавця в повному обсязі. Згідно із п. 12 договору позики від 01.09.2017 року, сторони за цим договором домовились про зміну тривалості позовної давності шляхом її збільшення до 10 років для захисту позикодавцем свого цивільного права або інтересу як за основною вимогою, так і за додатковою вимогою про стягнення неустойки (штрафу, пені), відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Крім того, 01.09.2017 року між [PERSON] (поручитель), та [PERSON] (позикодавець), та [PERSON] (позичальник) було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель, зобов`язується відповідати перед позикодавцем за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з договору позики від 01.09.2017 року укладеного між позичальником [PERSON] та позикодавцем [PERSON] в розмірі визначеному цим договором. Відповідно до п 1.2. договору поруки від 01.09.2017 року, предметом договору позики є передача позикодавцем у власність позичальнику коштів у сумі 2 500 000,00 грн., що на день укладання цього договору за курсом НБУ (25,69 грн за один долар) еквівалентно 97 314,00 доларів США строком до 01.12.2017 року. Згідно з п. 1.3. договору поруки від 01.09.2017 року, термін виконання основного зобов`язання за договорами позики: 01.12.2017 року. Відповідно до п 1.4. договору поруки від 01.09.2017 року, поручитель сприяє позикодавцю в поверненні проданого позичальником майна, яке може бути стягнуте в рахунок погашення заборгованості. Згідно із п. 2.1. договору поруки від 01.09.2017 року, передбачений п. 1.1 договору обов`язок поручителя перед позикодавцем (кредитором боржника) обмежується сплатою суми основного боргу, який дорівнює 2 000 000,00 грн. і виникає в позичальника на підставі договору позики. Згідно з п. 2.3. Договору поруки, у разі прострочення позичальником оплати позики, Поручитель несе відповідальність нерухомим та рухомим майном. Відповідно до п 4.1.5. договору поруки від 01.09.2017 року, позичальник підтверджує, що має право продати належне йому майно, протягом трьох років з часу укладання договору позики, за згодою позикодавця. Зобов`язання за договором позики від 27.08.2017 року та від 01.09.2017 року з боку боржника [PERSON] належним чином не виконані, борг в повному обсязі не погашений. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~із ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно із ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Як вбачається з матеріалів справи, було встановлено забезпечення у виді поруки, за яким [PERSON] , як поручитель за договором поруки від 01.09.2017 р., поручилася перед позивачем за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що випливають з договору позики від 01.09.2017 року. Таким чином, позовна вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] та поручителя [PERSON] заборгованості за договором позики від 01.09.2017 року є обґрунтованою. Також встановлено, що 20.12.2017 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої Буцикіною Л.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 20.12.2017 року за р.№ 2154 (надалі продавець) та ТОВ «Бізнес Центр «Маяковський» (ЄДРПОУ: 39422563), в особі директора Маловічко Г.А,, (надалі покупець) було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 2157. Відповідно до п. 1. договору, продавець зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти у власність нежиле приміщення підвалу літ. Л1-11, загальною площею - 928 кв.м, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 2 договору, зазначене нерухоме майно належить продавцю на підставі договору іпотеки, посвідченого Грибановою О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 01.11.2016 року за р. № 673, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер 108340114, виданою Буцикіною Л.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 20.12.2017 року, номер запису про право власності 20866008, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1756023101. У пункті 3 договору, сторони погодили, що продаж цей сторони здійснюють за 119 300,00 грн., які покупець зобов`язується перерахувати на розрахунковий рахунок продавця № 26000282288100 в ПАТ «УКРСИББАНК» протягом 5 (п`яти) банківських днів. Крім того, 20.12.2017 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої Буцикіною Л.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 20.12.2017 року за р.№ 2154 (надалі продавець) та ТОВ «Бізнес Центр «Маяковський» (ЄДРПОУ: 39422563), в особі директора Маловічко Г.А,, (надалі покупець) було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 2158. Відповідно до п. 1. договору, продавець зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти у власність нежиле приміщення першого поверху літ. Л1-11, загальною площею - 478,90 кв.м, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 2 договору, зазначене нерухоме майно належить продавцю на підставі договору іпотеки, посвідченого Грибановою О.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 12.10.2016 року за р.№ 640, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер 108347949, виданою Буцикіною Л.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 20.12.2017 року, номер запису про право власності 20866420, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1773023101. У пункті 3 договору, сторони погодили, що продаж цей сторони здійснюють за 100 000,00 грн., які покупець зобов`язується перерахувати на розрахунковий рахунок продавця № 26000282288100 в ПАТ «УКРСИББАНК» протягом 5 (п`яти) банківських днів. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні. Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19). Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , відчужуючи спірне нерухоме майно на користь юридичної особи директором та власником якої він є, був достовірно обізнаний про розгляд Жовтневим районним судом м. Запоріжжя справи № 331/8678/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу, так як був учасником справи, та наявність заборгованості за договором позики, так як був стороною договору. В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора». Таким чином, боржник [PERSON] міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку невиконання судового рішення про стягнення заборгованості за рішенням суду та за договором позики. Отже, при укладанні 20.12.2017 року оспорюваних правочинів воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, їх дії вчинені на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення грошових коштів та інших зобов`язань. Таким чином позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до приписів п.п. 1 та 9 ч. 1\~ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та судового рішення, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 від 01.07.2004 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. З цих підстав, оскільки суд дійшов висновку про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 20.12.2017 р., тому наявні підстави для задоволення вимог про скасування рішень про державну реєстрацію права власності, прийнятих приватним нотаріусом. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідачів.

Outcome: approved