Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просила стягнути на користь [PERSON] половину вартості автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] , як компенсацію 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя, який одноосібно відчужено [PERSON] . Мотивувала позовні вимоги тим, що сторони з 09 вересня 1995 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2022 року. В період перебування у шлюбних стосунках, окрім іншого майна, за спільні кошти подружжя придбано транспортний засіб марки «Фольксваген» моделі «Тоуран», 2012 року випуску, VIN: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , який 20.08.2020 року вперше зареєстровано на території України за [PERSON] . В момент перебування на розгляді Пустомитівського районного суду Львівської області цивільної справи про розірвання шлюбу між сторонами, 20 грудня 2021 року [PERSON] без згоди [PERSON] одноосібно відчужив вказаний транспортний засіб за 300000 грн. на користь [PERSON] , залишивши собі грошові кошти. Враховуючи те, що автомобіль придбано у період перебування сторін у шлюбних стосунках, позивач має право на компенсацію вартості 1/2 частки згаданого майна. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити. 12 жовтня 2022 року представником позивача [PERSON] [PERSON] подано клопотання про проведення у справі судової товарознавчої експертизи. Ухвалою від 13 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху, стороні позивача надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій. 31 жовтня 2022 року представником позивача [PERSON] подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви. 28 листопада 2022 року Пустомитівським районним судом Львівської області отримано відомості з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою від 28 листопада 2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 22 грудня 2022 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог та залучити до участі у справі в якості третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору [PERSON] . Вказав, що автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] придбано у Німеччині за особисті кошти його сестри [PERSON] , які остання надала йому для купівлі транспортного засобу для власного використання на території України у випадку її повернення. Вказав, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу його формально вказано власником зазначеного автомобіля, оскільки він займався покупкою, розмитненням, оформленням документів та поставленням його на облік на території України. Факт передання йому грошових коштів на купівлю транспортного засобу підтверджується розпискою [PERSON] та додатково може бути підтверджено показами свідків. Вказав, що за період перебування сторін у шлюбних стосунках ними придбано автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Тоуран», 2006 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який 04 жовтня 2020 року за довіреністю від його імені відчужено сином сторін [PERSON] . При цьому, відчуження вказаного транспортного засобу відбулось за ініціативою позивача, яка привласнила грошові кошти з його продажу. Крім цього, [PERSON] у 2021 році привласнила спільні кошти подружжя у розмірі 7000 Євро, які остання самостійно забрала із належного сторонам будинку та не повернула. З огляду на вказане, позивач не має жодного відношення до автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] та такий не є спільним майном подружжя. 12 січня 2023 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив, згідно мотивів якого вказала, що позиція відповідача стосовно отримання від його сестри грошових коштів на купівлю спірного автомобіля є бажанням уникнути [PERSON] сплати частини грошових коштів в якості компенсації за відчужене спільне майно подружжя. При цьому, жодних доказів на підтвердження мотивів відзиву на позовну заяву, сторона відповідача не надає. Крім цього, покликання відповідача щодо наявності іншого майна та його відчуження, не є предметом даного спору, а тому вказані зауваження не заслуговують на увагу. Протокольною ухвалою від 01 березня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] . Ухвалою від 01 березня 2023 року клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про призначення експертизи задоволено частково. Призначено по цивільній справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, який розташований за адресою м. Львів, вул. Липинського, буд. 54, на вирішення якої поставлено питання: 1.Яка ринкова вартість в пошкодженому стані транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Touran» 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] , з об`ємом двигуна 1598 куб. см, на момент його огляду?; 2.Яка середня ринкова вартість в непошкодженому стані транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Touran» 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] , з об`ємом двигуна 1598 куб. см, станом на 27 січня 2022 року? Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 27 квітня 2023 року Пустомитівським районним судом Львівської області отримано клопотання експерта про сплату вартості експертизи та надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Вказане клопотання скеровано сторонам, яких зобов`язано представити для огляду предмет дослідження або забезпечити доставку експерта до місця огляду. Висновком експерта № 1197-Е від 21 червня 2023 року, який отриманий судом 29 червня 2023 року, встановлено середню ринкову вартість об`єкта оцінки станом на 27 січня 2022 року та на час завершення експертизи, а надати відповідь на питання №1 не представилось можливим, оскільки автомобіль не забезпечений для його огляду. Вартість вказаної експертизи становить 5257 грн. 56 коп. 11 липня 2023 року представником позивача [PERSON] подано клопотання про об`єднання даної цивільної справи зі справою № 450/500/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна таким, що не було спільною сумісною власністю. 25 вересня 2023 року відповідачем [PERSON] подано заяву про відвід головуючого судді. Протокольною ухвалою від 25 вересня 2023 року відновлено провадження у справі та відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про об`єднання матеріалів цивільних справ. Ухвалою від 25 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючого судді. Ухвалою від 25 вересня 2023 року клопотання відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] про призначення експертизи задоволено. Призначено по цивільній справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, який розташований за адресою м. Львів, вул. Липинського, буд. 54, на вирішення якої поставлено наступне запитання: Яка ринкова вартість в пошкодженому стані транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Touran» 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] , з об`ємом двигуна 1598 куб. см, на момент його огляду? Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 02 листопада 2023 Пустомитівським районним судом Львівської області отримано клопотання експерта про сплату вартості експертизи та надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Вказане клопотання скеровано сторонам, яких зобов`язано представити для огляду предмет дослідження або забезпечити доставку експерта до місця огляду. Висновком експерта № 4448-Е від 12 березня 2024 року, який отриманий судом 18 березня 2024 року, встановлено ринкову вартість об`єкта оцінки із пошкодженнями станом на момент його огляду 15 грудня 2023 року, яка становить 213413 грн. 30 коп. Вартість вказаної експертизи становить 8125 грн. 32 коп. 05 квітня 2024 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про долучення письмових доказів. 08 липня 2024 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано додаткові письмові пояснення у справі, згідно мотивів яких просила врахувати висновок експерта № 4448-Е від 12 березня 2024 року, оскільки вказаний висновок складено експертом, якому надано доступ до автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Touran» 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] . 27 лютого 2025 року представником позивача [PERSON] [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог у зв`язку із проведенням судової автотоварознавчої експертизи, у якій просила стягнути з відповідача на користь позивача 248849 грн. 50 коп., а саме половину вартості автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] , як компенсацію 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя, який одноосібно відчужено [PERSON] 24 березня 2025 року представником [PERSON] долучено клопотання відповідача [PERSON] про виклик та допит в якості свідка особу [PERSON] . Протокольною ухвалою від 24 березня 2025 року задоволено клопотання про виклик та допит в якості свідка особу [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 04 квітня 2025 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що грошові кошти від продажу автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] витрачені на будівництво самовільно збудованого об`єкта нерухомості, який розміщений на подвір`ї належного на праві спільної часткової власності сторонам будинковолодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] . Вказав, що доказами витрачення грошових коштів, отриманих із продажу спірного майна, є фотокопія зошита, який вела [PERSON] , записуючи усі витрати на будівництво. Крім цього, вказаний факт може підтвердити свідок [PERSON] , який є майстром та здійснював будівельні роботи. Таким чином, відчуження ним спірного автомобіля відбулось фактично в інтересах сім`ї. Крім цього, висновки експертів є недопустимими доказами, оскільки при відчуженні транспортного засобу «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] укладено договір купівлі-продажу, у якому зазначена ціна його продажу, а саме 300000 грн., які в подальшому були передані [PERSON] для здійснення будівельних робіт. В судовому засіданні 21 травня 2025 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з мотивів викладених письмово та просила такі задовольнити. Вказала, що позиція сторони відповідача є суперечливою оскільки первісно відповідачем [PERSON] вказувалось на те, що спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки грошові кошти на його купівлю надано сестрою відповідача [PERSON] . Згодом відповідачем [PERSON] зазначено те, що спірний автомобіль придбано у період перебування сторін у шлюбі, а грошові кошти витрачені в інтересах сім`ї. Надалі відповідач [PERSON] вказав, що кошти отримувались ним від його племінника [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що грошові кошти для будівництва самовільно збудованого об`єкта нерухомого майна, розташованого на подвір`ї житлового будинку, який належить сторонам на праві спільної часткової власності та розміщений за адресою [ADDRESS] , ним були позичені у племінника [PERSON] і використані в інтересах сім`ї. Грошові кошти на купівлю автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Touran», VIN: [NUMBER] , який було придбано в інтересах сім`ї, він позичив у своєї сестри [PERSON] . Зважаючи на відсутність фінансової можливості повернути позичені кошти у племінника [PERSON] , він, як гарантію повернення грошей, оформив вказаний автомобіль шляхом укладення договору купівлі-продажу на користь племінника [PERSON] . З огляду на вказане, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] підтримала позицію відповідача [PERSON] , надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказала, що забезпечити присутність свідка [PERSON] не виявилось за можливе, а тому за згодою відповідача відмовилась від його допиту. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21.05.2025 року, є дата складення повного судового рішення 30.05.2025 року. Заслухавши думку присутніх сторін, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони з 09 вересня 1995 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2022 року у справі № 450/4772/21. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що транспортний засіб марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] номерний знак [NUMBER] зареєстровано 20 серпня 2020 року за відповідачем [PERSON] . Таким чином, спірне майно придбано на момент перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Із договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4641/2021/2998964 від 20 грудня 2021 року вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] автомобіль марки марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] номерний знак [NUMBER] , за 300000 грн. За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст. 60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування і встановлення інших обставин, та існує, поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними (Постанова Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 727/11406/17). Щодо покликань сторони відповідача стосовно походження грошових коштів на купівлю спірного автомобіля, слід вказати, що доказів на підтвердження надання вказаної суми особою [PERSON] суду не надано. Крім цього, сумнівними є покликання сторони відповідача в частині отримання у племінника [PERSON] грошових коштів, які використовувались в інтересах сім`ї, для будівництва самовільно збудованого об`єкта нерухомого майна. Слід також вказати, що долучені до матеріалів відзиву на позовну заяву роздруківки фотографій та записи у блокноті, які здійснені невідомою особою, не можуть бути належними і допустимими доказами на підтвердження позиції сторони відповідача, яка викладена у відзивах і суперечить одна одній. Оскільки стороною відповідача не спростовано презумпцію спільної сумісної власності подружжя належними і допустимими доказами, автомобіль марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] номерний знак [NUMBER] , був об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] до моменту його продажу 20 грудня 2021 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 4 ст. 71 СК України передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Положення цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У відповідності до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно правових висновків у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18), від 09 грудня 2020 року у справі №301/2231/17 (провадження №61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі №402/849/18 (провадження №61-8383св19), від 17 серпня 2022 року у справі №545/2396/20 (провадження №61-4894св22), у випадку встановлення судом факту відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Суди також виснували, вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого. До матеріалів цивільної справи не долучено доказів на підтвердження надання позивачем згоди відповідачу для відчуження транспортного засобу марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] номерний знак [NUMBER] . З огляду на вказане, відповідач [PERSON] без згоди позивача 20 грудня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4641/2021/2998964 відчужив автомобіль марки марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] номерний знак [NUMBER] , який був об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, особі [PERSON] за 300000 грн. За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти від продажу спірного автомобіля були витрачені в інтересах сім`ї, суд приходить до висновку, що вартість такого майна повинна враховуватись при його поділі. Оскільки відповідач розпорядився автомобілем на власний розсуд без письмової згоди позивача, остання має право на грошову компенсацію 1/2 вартості відчуженого транспортного засобу. Визначаючи вартість спірного транспортного засобу, суд виходить із висновку експерта № 1197-Е від 21 червня 2023 року, у якому встановлено середню ринкову (ціну) вартість автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] , 2012 року випуску, станом на час завершення експертизи (на момент розгляду справи) 21.06.2023 року, яка становить 497699 грн. Висновок експерта № 4448-Е від 12 березня 2024 року суд не бере до уваги, оскільки таким встановлено ринкову вартість автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] , 2012 року випуску, із пошкодженнями внаслідок ДТП станом на момент його огляду 15 грудня 2023 року, яка становить 213413 грн. 30 коп. При цьому доказів, що підтверджують перебування транспортного засобу марки «Фольксваген» моделі «Тоуран», VIN: [NUMBER] , 2012 року випуску, у пошкодженому стані на момент його відчуження 20 грудня 2021 року, суду не надано. Крім того, у договорі купівлі-продажу транспортного засобу № 4641/2021/2998964 від 20 грудня 2021 року зазначено вартість продажу зазначеного автомобіля, яка є значно вищою, ніж у висновку експерта № 4448-Е від 12 березня 2024 року, що також підтверджує перебування спірного транспортного засобу у непошкодженому стані на момент його відчуження. З огляду на викладене, висновок експерта № 4448-Е від 12 березня 2024 року не може вважатися належним доказом при визначенні розміру компенсації вартості майна. Крім цього, вартість автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] , 2012 року випуску, визначену у договорі купівлі-продажу транспортного засобу № 4641/2021/2998964 від 20 грудня 2021 року суд не бере до уваги, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд приходить до висновку, що мотиви, якими сторона позивача обґрунтовувала позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача в порядку поділу спільного майна подружжя половину вартості автомобіля марки «Фольксваген» моделі «Тоуран» VIN: [NUMBER] , як компенсацію 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя, який одноосібно відчужено [PERSON] , у розмірі 248849 грн. 50 коп. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2488 грн. 50 коп.

Outcome: approved