Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. 14.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та відповідачем було укладено Договір позики №2736910. Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України). Згідно з п. 2.1. Договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п. 2.2. Договору позики позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні. Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 4000,00 грн. строк позики: до 13.08.2021 року (30 днів). Згідно з п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Згідно з п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою. Згідно з п. 2.6. Договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. Пунктами 3.1. та 3.2. Договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику. Згідно з п. 3.1.3. Договору позики у період прострочення Позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4. Відповідно до п. 3.2.1. Договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі, визначеному п. 2.5 Договору, за кожен день прострочення. Згідно з п. 3.6. Договору позики у випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена Додатком № 1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п.2.4.3); графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою. Відповідно до п. 3.7. Договору позики зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) позики на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. У подальшому, на підставі укладеної(укладених) між сторонами додаткової угоди(додаткових угод) до договору позики строк позики продовжився. Підписанням Договору позики відповідач також підтвердила, що вона вивчила та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, у т.ч. і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ» (далі Правила), які є невід`ємною частиною договору; вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики (пп. 8.3.5 та 8.3.6 договору позики). Правилами, розміщеними на сайті товариства (https://money4you.ua/pro-nas/normatyvna-dokumentatsiya/), зокрема п. 4.3.1 передбачено, що договір позики з фізичною особою укладається в інформаційно-телекомунікаційні системі товариства дистанційно, в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Пунктом 4.3.2 Правил визначено, що оферта, що містить повний текст договору позики, розміщується товариством в особистому кабінеті та надається для вивчення й погодження фізичний особі, яка бажає укласти договір позики. Пунктом 4.3.5 Правил визначено, що прийняття оферти (акцепту) фізичною особою, яка бажає укласти договір позики, відбувається шляхом надсилання електронного повідомлення, яке містить істотні умови договору позики. Пунктом 4.3.6 Правил визначено, що договірна документація підписується позичальником одноразовим ідентифікатором, що генеруються та надсилається йому товариством за вказаними в особистому кабінеті контактними даними; товариством підписуються відповідна електрона договірна документація електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Пунктом 4.3.7 Правил визначено, що на підтвердження укладення договору позики позикодавець направляє позичальнику електронне повідомлення про укладення договору позики. Пунктом 4.3.78 Правил визначено, що електронний договір, укладений відповідно до процедури, описаної вище, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Зазначені умови є публічною пропозицією у розумінні ст.ст 641, 644 ЦК України. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору позики, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на сьогоднішній день строк надання грошових коштів за договором позики наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 09.02.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №09/02-2022, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 2736910 від 14.07.2021 року, що укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . 10.03.2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило права грошової вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01, у тому числі за Договором позики №2736910 від 14.07.2021 року, що укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 15.03.2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості станом на день підготовки позову, становить 49588,00 грн., з яких: - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4000,00 грн.; - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 45588,00 грн.; - заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн. \~\~\~\~\~ Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором позики №2736910 від 14.07.2021 року в розмірі 49588,00 гривень, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 гривень та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 гривень. Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи. \~\~\~\~\~ 20.05.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 62). 18.11.2024 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника відповідача надійшли письмові пояснення для суду, які за своїм змістом є відзивом на позовну заяву. У пояснення представник відповідача просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначила, що позивачем до позовної заяви не долучено докази того, що ним була сплачена зазначена у п. 7.1 договору факторингу від 09.02.2022 року №09/02-2022 ціна договору. А отже, позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги за договором позики №2736910 від 14.07.2021 року. Також позивачем не надано будь-яких доказів про направлення письмового повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, а отже він не довів, що на момент пред`явлення цього позову боржник знала про свої зобов`язання перед фактором. Тому, на думку представника відповідача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2736910 від 14.07.2021 року. Зазначила, що відповідно до ч.3 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно зі ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено такі розміри мінімальної заробітної плати: з 1 січня 6000,00 гривень, з 1 грудня 6500,00 гривень. Відповідно до договору позики №2736910 від 14.07.2021 року позика надається в розмірі 4000,00 гривень. Тобто кредитодавець (позивач) мав право на отримання платежів за користування кредитом лише у розмірі подвійної суми одержаної споживачем, тобто 8000,00 гривень (а.с. 93-100). 25.11.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій остання зазначила, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та, в свою чергу, від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до позивача прав вимоги кредитним договором, укладеним з відповідачем. Зауважила, що повідомлення відповідача здійснювалось первісним кредитором відповідно до умов договору. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. І це більше стосується добровільного виконання зобов`язання, а не стягнення з боржника сум в примусовому порядку. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача. Наголосила, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору (а.с. 102-111). 18.11.2024 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника відповідача надійшли пояснення, у яких остання просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначила, що на день пред`явлення позову позивач не набув повноцінного неспростовного права вимоги до відповідача. Оскільки позивач та попередній кредитор не надали доказів про повідомлення переходу права вимоги, то у відповідача відсутній обов`язок погашати заборгованість на користь позивача. Також зазначила, що вимога про нарахування відсотків є явно завищеною та несправедливою, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Звернула увагу суду на те, що кредитний договір було укладено строком на 30 днів та далі було продовжено тричі кожного разу по 30 днів. Таким чином загальний строк кредитування становить 120 днів. Розмір відсотків за користування кредитом за цей період становить 9552,00 гривень, а не 45588,00 гривень. Із посиланням на ч.8 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування» зазначила, що вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу є неправомірною (а.с. 115-120). 06.12.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення, у яких остання зазначила, що відповідно до п. 5.2 договору права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. Пунктом 7.2. Договору встановлено, що ціна договору сплачується новим кредитором кредитору протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору. Відповідно до п. 7.4 Договору у випадку не сплати (як повної так і часткової) Новим Кредитором Ціни договору зазначеної у п. 7.1 у строк, встановлений у п. 7.2 цього Договору, права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Договорами позики (Кредитними договорами) на відповідну суму, що не сплачена, повертаються Первісному кредитору та Новий кредитор зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів оплатити (перерахувати) Первісному кредитору всі суми грошових коштів отримані ним в погашення Заборгованості Боржників за відповідними Правами вимоги. Отже, умовами даного договору чітко передбачено порядок передачі прав вимоги:- моментом переходу прав вимоги є підписання сторонами акту приймання передачі реєстру боржників (незалежно від здійсненої оплати ціни договору),- оплата відступленого права вимоги відбувається із значним відтермінуванням 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору.- сторони передбачили відповідальність у разі прострочення оплати за відступлення прав вимоги, а саме повернення отриманих від позичальників грошових коштів. Таким чином, позивач набув прав вимоги до відповідача з моменту підписання акту приймання-передачі реєстру боржників та наразі наділений правом вимоги до відповідача. Зауважила, що ст. 21 Закону України ««Про споживче кредитування» застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом або відсотків річних. У справі, що розглядається, заборгованість складається із заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Позивач не нараховував неустойку (штраф та пеню) за невиконання умов договору, а лише відсотки за користування кредитом, у розмірі та строк, погоджений сторонами. Враховуючи, що відсотки не є неустойкою, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим (а.с. 123-126). 15.01.2025 року у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Надала пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві. Зазначила, що відповідачу, на підставі Договору позики від 14.07.2021 року №2736910, було надано кредитні кошти в розмірі 4000,00 гривень. Заборгованість за відсотками з урахуванням пролонгації договору позики становить 5388,00 гривень, відсотки за кожен день користування кредитом становить 26666,00 гривень за ставкою 1,99% денна, відповідно до п.2.4.4 Договору. Проценти на прострочену позику у випадку неналежного виконання зобов`язань за кожен день прострочення 13534,00 гривень відповідно до п. 3.2.1. та п. 2.5 Договору за ставкою 1,01%. 15.01.2025 року у судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала частково. Визнала позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 4000,00 гривень та відсотків за користування кредитом з урахуванням строку кредитування та фактично сплачених сум. У іншій частині просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 21.01.2025 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника відповідача надійшли пояснення, у яких остання зазначила, що сторона відповідача позов визнає частково, а саме визнає вимоги у частині стягнення коштів у розмірі тіла кредиту 4000,00 гривень, відсотки за користування кредитом в межах строку дії Договору в розмірі 2149,20 гривень, просила зменшити витрати на правову допомогу. Зазначила, що відповідачем сплачено в межах строку кредиту наступні суми за погашення відсотків за користування: 14.08.2021 року 2388,00 гривень, 12.09.2021 року 2388,00 гривень, 15.10.2021 року - 2626,80 гривень. Загальна вартість сплачених відсотків - 7402,80 гривень. Таким чином, відповідач сплатила відсотки за користування кредитом за три місяці користування. Кредит був оформлений на 30 днів, далі він пролонгувався, загальний строк кредиту 4 місяці. Тобто, в межах строку дії Договору у відповідача існує заборгованість зі сплати відсотків за період з 15.10.2021 року по 15.11.2021 року відповідно до Додаткової угоди № 3. Оскільки, відповідно Договору за місяць користування позикою нараховуються відсотки у розмірі 2388,00 гривень за 4 місяці користування такі відсотки мають становити 9552,00 гривень. Відповідно розмір заборгованості відповідача за відсотками за період дії строку кредиту становить 9552,00 гривень - 7402,80 гривень (сума, що була сплачена) = 2149,20 гривень. Окрім того, 26666,00 гривень відсотків за користування кредитом нараховано поза строком, на який були надані кредитні кошти, а тому такі відсотки нараховано протиправно. Відповідно до Договору про надання позики, а саме п 3.2.1 передбачено проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі , визначеному п 2.5 Договору за кожен день прострочення. Відповідно до п 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Законом №2120-ІХ від 15.03.2022року внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Відтак, нарахування відсотків за порушення зобов`язання у розмірі 13534,00 гривень за ставкою 1,01% (за неналежне виконання Позичальником зобов`язань) є протиправним (а.с. 147-157). 23.01.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення, у яких остання зазначила, що відповідач від договору позики не відмовлялася, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору. Тому, нарахування відсотків здійснювалося відповідно до умов договору, погоджених сторонами такого договору. Проценти на прострочену позику через неналежне виконання позичальником зобов`язань за Договором позики є саме відсотками, а не штрафними санкціями (а.с. 160-165). 12.05.2025 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника позивача надійшли пояснення, які за своїм змістом відповідають раніше поданим поясненням іншим представником позивача (187-189). 22.05.2025 року у судове засідання сторони/їхні представники не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 2. Мотивувальна частина. Фактичні обставини, встановлені судом. 14.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та відповідачем було укладено Договір позики №2736910 (а.с. 6-9, 10-11, 17, зворот - 18). Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України). Згідно з п. 2.1. Договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п. 2.2. Договору позики позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні. Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 4000,00 грн. строк позики: до 13.08.2021 року (30 днів). Згідно з п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Згідно з п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою. Згідно з п. 2.6. Договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. Пунктами 3.1. та 3.2. Договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику. Згідно з п. 3.1.3. Договору позики у період прострочення Позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4. Відповідно до п. 3.2.1. Договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі, визначеному п. 2.5 Договору, за кожен день прострочення. Згідно з п. 3.6. Договору позики у випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена Додатком № 1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п.2.4.3); графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою. Відповідно до п. 3.7. Договору позики зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця. У відповідності до умов указаного договору позики, кошти в розмірі 4000,00 гривень надано відповідачу в безготівковій формі на банківську картку № [NUMBER] вказану власноруч позичальником при укладанні договору. Указане підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 06.02.2024 року №2782_240206155641 (а.с. 19). Додатковою угодою №1 від 13.08.2021 року до Договору позики №2736910 від 14.07.2021 року було продовжено строк позики на 30 днів до 12.09.2021 року (а.с. 11, зворот - 13). Додатковою угодою №2 від 12.09.2021 року до Договору позики №2736910 від 14.07.2021 року було продовжено строк позики на 30 днів до 12.10.2021 року (а.с. 13, зворот - 15). Додатковою угодою №3 від 15.10.2021 року до Договору позики №2736910 від 14.07.2021 року було продовжено строк позики на 30 днів до 14.11.2021 року (а.с. 1, зворот - 17). 09.02.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №09/02-2022, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 2736910 від 14.07.2021 року, що укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] (а.с. 24-30). Відповідно до п.6.1.4 Договору факторингу права вимоги переходять до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Матеріали справи містять докази сплати грошових коштів Клієнтом Фактору до Договору факторингу, а також реєстр боржників та акт прийому-передачі такого реєстру, що свідчить про перехід прав вимоги до правонаступника. Як убачається з наявного у матеріалах справи розрахунку (а.с. 190-199) заборгованість відповідача, вимогу про стягнення якої заявлено позивачем, у загальному розмірі 49588,00 гривень складається з наступного: 4000,00 гривень заборгованість зі сплати тіла кредиту; 5388,00 гривень відсотки за користування кредитом за період з 14.07.2021 року по 14.11.2021 року, 26666,00 гривень відсотки за користування кредитом за період з 15.11.2021 року по 09.01.2023 року; 13534,00 гривень - проценти на прострочену позику через неналежне виконання позичальником зобов`язань відповідно до п. 3.2.1 договору позики за період з 09.02.2022 року по 09.01.2023 року. Відповідно до вказаного розрахунку відповідачем сплачено в межах строку кредиту наступні суми за погашення відсотків за користування: 14.08.2021 року 2388,00 гривень, 12.09.2021 року 2388,00 гривень, 15.10.2021 року - 2626,80 гривень. 10.03.2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило права грошової вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01, у тому числі за Договором позики №2736910 від 14.07.2021 року, що укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . Пунктом 7.2. Договору встановлено, що ціна договору сплачується новим кредитором кредитору протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору. Відповідно до п. 5.2 договорів факторингу права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді. Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд. Щодо укладення кредитного договору в електронній формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 1054 ЦК Украі?ни кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Дані норми свідчать про те, що обов`язок позичальника щомісячно виплачувати проценти до дня повернення позики у разі відсутності іншої? домовленості сторін, може бути застосований? лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними , а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Щодо відступлення прав вимоги за кредитними договорами Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. Висновки суду. Щодо позовних вимог про стягнення тіла кредиту в розмірі 4000,00 гривень та відсотків за користування кредитом в розмірі 5388,00 гривень за період з 14.07.2021 року по 14.11.2021 року. Судом встановлено та сторонами справи не оспорювалося, що 14.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та відповідачем було укладено Договір позики №2736910. Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 4000,00 грн. строк позики: до 13.08.2021 року (30 днів). Кошти в указаному розмірі були отримані відповідачем, що підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 06.02.2024 року №2782_240206155641 та не оспорювалося представником відповідача. Додатковою угодою №1 від 13.08.2021 року до Договору позики №2736910 від 14.07.2021 року було продовжено строк позики на 30 днів до 12.09.2021 року. Додатковою угодою №2 від 12.09.2021 року до Договору позики №2736910 від 14.07.2021 року було продовжено строк позики на 30 днів до 12.10.2021 року. Додатковою угодою №3 від 15.10.2021 року до Договору позики №2736910 від 14.07.2021 року було продовжено строк позики на 30 днів до 14.11.2021 року. Доказів на підтвердження подальшої пролонгації строку позики за вказаним вище договором сторонами надано до суду не було. Відтак загальний строк, на який були надані кредитні кошти за договором позики від 14.07.2021 року №2736910 становить: з 14.07.2021 року по 14.11.2021 року. Відповідно умов указаного договору розмір відсотків за користування кредитним коштами за вказаний період становить 9552,00 гривень (2388,00 гривень х 4 місяці). Згідно з наданим представником позивача розрахунком відповідачем сплачено в межах строку кредиту 7402,80 гривень у якості погашення відсотків за користування кредитом: 14.08.2021 року 2388,00 гривень, 12.09.2021 року 2388,00 гривень, 15.10.2021 року - 2626,80 гривень. Залишок несплачених коштів у вигляді відсотків за користування кредитом, у межах строку кредитування, становить 2149,20 гривень (9552,00 гривень 7402,80 гривень). З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з тіла кредиту в розмірі 4000,00 гривень та відсотків за користування кредитом в розмірі 2149,20 гривень є законним та обґрунтованими, а відтак і таким, що підлягають задоволенню. Доводи позивача про наявність у відповідача обов`язку зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 3238,80 гривень (5388,00 гривень 2149,20 гривень) є безпідставними та необґрунтованими. Щодо позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 26666,00 гривень за період з 15.11.2021 року по 09.01.2023 року. Як вже було зазначено вище загальний строк, на який були надані кредитні кошти за договором позики від 14.07.2021 року №2736910, з урахуванням його пролонгації, становить: з 14.07.2021 року по 14.11.2021 року. Разом з цим позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом за період за період з 15.11.2021 року по 09.01.2023 року в розмірі 26666,00 гривень, тобто поза межами строку позики. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року по справі № 910/4518/16. Матеріали справи не містять доказів пролонгації договору позики від 14.07.2021 року №2736910 в порядку, визначеному у пункті 6 такого договору, на період з 14.07.2021 року по 14.11.2021 року. З огляду на викладене, нарахування позивачем заборгованості по відсотках за користування позикою в розмірі 26666,00 гривень за період з 14.07.2021 року по 14.11.2021 року, тобто поза межами строку позики за договором позики є неправомірним, а тому позовні вимоги в частині її стягнення задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення процентів на прострочену позику через неналежне виконання позичальником зобов`язань відповідно до п. 3.2.1 договору позики в розмірі 13534,00 гривень за період з 09.02.2022 року по 09.01.2023 року. Відповідно до п. 3.2.1. договору позики від 14.07.2021 року №2736910 проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі, визначеному п. 2.5 Договору, за кожен день прострочення. Згідно з п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою. Позивачем за період з 09.02.2022 року по 09.01.2023 року нараховано 13534,00 гривень у якості процентів на прострочену позику через неналежне виконання відповідачем зобов`язань за цим договором відповідно до його пункту 3.2.1. Законом №2120-ІХ від 15.03.2022року внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до п. 6-1 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, запроваджено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан в Україні продовжує діяти дотепер. Водночас, представники позивача, у своїх письмових та усних поясненнях наполягали, що ця сума є саме відсотками за користування кредитом, а не платежами, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором в розумінні указаного вище закону. Відтак , нарахування позивачем заборгованості по відсотках за користування позикою в розмірі 13534,00 гривень за період з 09.02.2022 року по 09.01.2023 року, тобто поза строками кредитування, є неправомірним. Позаяк, навіть у випадку, якщо указані кошти є платежами, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором, їхнє нарахування суперечить п. 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги в частині їх стягнення задоволенню не підлягають. 3. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 гривень, які документально підтверджені (а.с.1). Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково в розмірі 6149,20 гривень, що становить 12,40% від розміру заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 375,47 гривень (3028,00 гривень х 12,40%). При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 гривень. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Позивачем надано наступні документи: Договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, укладений між АБ «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та позивачем, платіжна інструкція №413000008 від 09.02.2024 року, заявка на надання юридичної допомоги №1760 від 07.02.2024 року, витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 року. Згідно з указаними документами розмір гонорару, який сплачує клієнт адвокатському бюро складає 13000,00 гривень (а.с. 48 зворот, 49-50, 51, 52, 53). Згідно з частинами 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову на 12,40%, заявлені вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу в сумі 13000,00 гривень підлягають задоволенню частково - з відповідача на користь позивача необхідно стягнути такі витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - у сумі 1612,00 гривень. 4. Резолютивна частина. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial