Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 10002104936 від 08.07.2020 у розмірі 23472 грн. та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» укладений договір про надання споживчого кредиту № 10002104936 від 08.07.2020 та відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 7200 грн. 05.09.2022 згідно умов Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 10002104936 від 08.07.2020 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС». Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 23472 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 7200 грн.; - заборгованість за відсотками становить 16272 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн. Ухвалою від 24.04.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 30.05.2025 з повідомленням сторін У відзиві на позовну заяву від 09.05.2025 відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідач зазначає, що ним було сплачено Товариству суму в розмірі 18 144,00 грн, що підтверджується додатковими угодами та деталізованим розрахунком за умовами Договору. Вказана сума перевищує в два рази основний борг за кредитом та відсотки за Договором. Також відповідач стверджує, що нараховані відсотки за користування позикою не відповідають вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Зокрема, ці нарахування суперечать частині 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування". Високий розмір відсотків, передбачений в електронних договорах, порушує принцип рівності сторін, тим самим ущемляючи права споживача, яким є відповідач. Щодо строків кредитування, відповідач підкреслює, що вони були чітко визначені в договорі та додаткових угодах. Проте, позивач нарахував заборгованість за процентами за користування кредитом після закінчення строку кредитування, оскільки пролонгація договору не мала місця. Тому відповідач вважає, що проценти за користування кредитом, нараховані після завершення строку, не підлягають стягненню. Відповідач також зазначає, що розмір процентів за договором був погоджений сторонами, однак зазначена заборгованість значно перевищує фактично отриману позичальником суму. Щодо витрат на правничу допомогу, відповідач зазначає, що адвокат та клієнт мають право вільно погоджувати умови договору про надання правової допомоги, зокрема, розмір тарифів та вартість послуг. Однак, навіть якщо такі витрати були погоджені, інша сторона не зобов`язана повністю відшкодовувати витрати на правову допомогу. Суд має врахувати розумність розміру витрат на правову допомогу та фінансовий стан обох сторін при визначенні суми до відшкодування. У відповіді на відзив від 22.05.2025 представник позивача зазначає наступне. Як вбачається з умов договору Кредитодавець надає Позичальникові Кредит на суму 7 200 грн. на строк 30 календарних днів (пункти 1.1., 1.2. Договору). Пунктом 1.3. Договору нарахування процентної ставки за користування кредиту залежить від фактичного виконання Позичальником умов цього Договору, яка становить: п. 1.3.1. Знижена процентна ставка в розмірі 1% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 365%) застосовується на період строку надання кредиту (починаючи с першого дня перерахування суми кредиту та до закінчення строку кредиту), визначеного у п.1.2. цього Договору, якщо в цей строк Позичальник здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох робочих днів, що слідують за датою закінчення такого строку; п. 1.3.2. Стандартна процентна ставка в розмірі 2% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 730 %) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.2. цього Договору, якщо Позичальник не виконав умови зазначені в п. 1.3.1. цього Договору для застосування зниженої процентної ставки. Згідно п. 4.1. Договору позичальник має право продовжити строк користування кредитом, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про продовження (пролонгацію). Для продовження строку користування кредитом, Позичальник сплачує Товариству меншу суму із наступних: або нараховані проценти за ту кількість днів, на яку бажає продовжити строк, або повну заборгованість по процентах на момент оформлення пролонгації. Відповідно до п. 4.3. Договору при кожному продовженні строку користування кредитом, між Позичальником та Товариством укладаються відповідні додаткові угоди, які є не від?ємними частинами цього Договору. Таким чином, між Відповідачем та Первісним Кредитором була укладена: додаткова угода від 08.08.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 23.08.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 07.09.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 23.09.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 08.10.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 23.10.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 07.11.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 22.11.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 08.12.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; ; додаткова угода від 23.12.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 08.01.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 23.01.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 07.02.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 23.02.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 10.03.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 25.03.2021 про зміну умов договору Nє 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 09.04.2021 про зміну умов договору Nє 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 24.04.2021 про зміну умов договору Nє 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 09.05.2021 про зміну умов договору Nє 10002104936 від 08.07.2020. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі. Водночас, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року Nє 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі та відсилання клієнту. Згідно з пунктом 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Таким чином, на підтвердження законності нарахування заборгованості позивачем до позовної заяви було долучено копію деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором N? 10002104936, яка підписана та сформована первісним кредитором. 27.05.2025 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у яких просив у позові відмовити повністю. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини неявки не повідомив. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» укладений кредитний договір № 10002104936 від 08.07.2020 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 7200 грн. Відповідно до п. 1.1.-1.6. Договору за цим Договором товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) на суму 7 200 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах встановлених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Нарахування процентної ставки за користування кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умов цього Договору, яка становить: знижена процентна ставка в розмірі 1 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 365 %) застосовується на період строку надання кредиту (починаючи з першого дня перерахування суми кредиту та до закінчення строку кредиту), визначеного у п.1.2. цього Договору, якщо в цей строк позичальник здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох робочих днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка в розмірі 2 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 730 %) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.2. цього Договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в п. 1.3.1. цього Договору для застосування зниженої процентної ставки. Розмір процентних ставок, визначених п.1.3. цього Договору, є фіксованим та може бути змінено Товариством в односторонньому порядку лише за умови попереднього письмового повідомлення позичальника. За цим Договором не передбачається укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, а також кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п.1.3. цього Договору не пізніше строку вказаного в п.1.2. цього Договору. Відповідно до п. 2 Договору кредит надається в національній грошовій одиниці України - гривні шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на платіжну/банківську картку, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту протягом 3 робочих днів з моменту укладення цього Договору. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.1. Договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Відповідно до п. 4.1.-4.4. Договору позичальник має право продовжити строк користування кредитом, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про продовження (пролонгацію). Для продовження строку користування кредитом, позичальник сплачує товариству меншу суму із наступних: або нараховані проценти за ту кількість днів, на яку бажає продовжити строк, або повну заборгованість по процентах на момент оформлення пролонгації. Позичальник має право подовжити строк користування кредитом необмежену кількість разів. Факт оплати позичальником нарахованих процентів є підставою для оформлення відповідної додаткової угоди до цього Договору. При кожному продовженні строку користування кредитом, між позичальником та товариством укладаються відповідні додаткові угоди, які є невід`ємними частинами цього Договору. Якщо до запланованої дати повернення кредиту, позичальник бажає продовжити строк користування кредитом, датою продовження строку дії цього Договору та строку користування кредитом є дата, наступна за запланованою. Відповідачу надано кредит в безготівковій формі у розмірі 7 200 грн 00 коп., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» вих. №62/647/12 від 14.12.2022. Між Відповідачем та Первісним Кредитором була укладена: додаткова угода від 08.08.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 23.08.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 07.09.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 23.09.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 08.10.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 23.10.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 07.11.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 22.11.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 08.12.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; ; додаткова угода від 23.12.2020 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 08.01.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 23.01.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 07.02.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 23.02.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 10.03.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 25.03.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 09.04.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 24.04.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020; додаткова угода від 09.05.2021 про зміну умов договору N? 10002104936 від 08.07.2020. Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 10002104936 від 08.07.2020, за період 08.07.2020 по 22.08.2021, заборгованість відповідача склала 23472 грн. Виконання ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» свої зобов`язань перед позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» №62/647/12 від 14.12.2022. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС», що підтверджується Наказом № 15-04-2024-1 від 15.04.2024. 05 вересня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» (клієнт) було укладено договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до п.2.1. якого згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Згідно витягу з додатку №1 до договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 наявна наступна інформація: ПІБ боржника [PERSON] ; податковий номер боржника - [NUMBER] ; номер кредитного договору 10002104936; дата кредитного договору 08.07.2020; заборгованість (грн.): загальний борг 23472грн; тіло 7200грн; відсотки 16272грн. 30.10.2023 року представником позивача направлено відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Щодо доводів відповідача про те, що нарахування відповідачу відсотків відбулося поза межами строку кредитування суд зазначає, що 08.07.2020, 23.08.2020, 07.09.2020, 23.09.2020, 08.10.2020, 23.10.2020, 07.11.2020, 22.11.2020, 08.12.2020, 23.12.2020, 08.01.2021, 23.01.2021, 07.02.2021, 23.02.2021, 10.03.2021, 25.03.2021, 09.04.2021, 24.04.2021, 09.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено додаткові угоди про зміни умов Договору № 10002104936 від 08.07.2020 щодо реструктуризації заборгованості, та змінено строк дії договору. І саме в дати укладення Додаткових угод про зміну умов договору № 10002104936 від 08.07.2020 відповідачем внесені кошти на погашення фактично нарахованих процентів у розмірах передбачених додатковими угодами, що свідчить про виконання умов цих угод відповідачем і пролонгацію строку кредитного договору. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача та користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.2 ст.137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та адвокатом Білецьким Б.М. укладено договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025. Детальний опис робіт, виконаних адвокатом Білецьким Б.М. відповідно до якого, загальна вартість виконаних робіт становить 9000грн. Згідно з актом про підтвердження факту надання правничої допомоги від 02.04.2025 ТОВ «Діджи фінанс» сплачено 9000 грн. адвокату Білецькому Б.М. за надання юридичних послуг. Згідно з п.2 ч.3 ст.141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22). Враховуючи складність справи, характер спірних правовідносин, предмет позову, те, що розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження, виходячи з конкретних обставин справи, віднесення справи до категорії малозначних, а також обсяг наданих адвокатом послуг та долучених до матеріалів справи доказів, заперечень відповідача, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 4000 грн 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved