Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

У провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРАГРАФ ФІНАНС» про визнання припиненим правовідношення за договором іпотеки та визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, ухваленим 08.04.2025 в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРАГРАФ ФІНАНС» про визнання припиненим правовідношення за договором іпотеки та визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки відмовлено. Питання про розподіл витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, вказаним рішенням не вирішено, представником позивача відповідно до вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України у відзиві на позовну заяву від 09.04.2024, сформованому в системі «Електронний суд» 08.04.2024, зазначено про намір подати докази, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу у встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк. 05 травня 2025 до суду надійшла заява представника відповідача ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» про ухвалення додаткового рішення у вищевказаній цивільній справі, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» витрати на професійну правничу (правову) допомогу 30 000,00 грн. В заяві представник відповідача зазначає, у відзиві на позов на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України представником ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» повідомлено, що витрати відповідача, пов`язані з розглядом справи, складаються з витрат на професійну правничу допомогу орієнтовно у розмірі 20 000 грн., однак із складністю справи та довгим розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу на сьогодні складають 30 000,00 грн. Таким чином, під час судового розгляду справи ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» зроблено заяву про відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. 08.04.2025 Ленінським районним судом м. Полтави ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» третя особа - ТОВ «ПАРАГРАФ ФІНАНС» про визнання припиненим правовідношення за договором іпотеки та визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки. При ухваленні рішення у справі судом не вирішено питання про розподіл витрат. На відшкодування цих витрат ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» має право відповідно до законодавства. Відповідачем у визначений законом строк було зроблено заяву про відшкодування витрат на професійну правничу (правову) допомогу. Докази на підтвердження витрат на професійну правничу (правову) допомогу додаються до цієї заяви - копія договору про №1/24 про надання правової допомоги від 10 січня 2024 року (розділ 111 пункт 2 Договору). Заява про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу подається у визначений законом строк - протягом п`яти днів після ухвалення рішення (перебіг строку розпочався 18.04.2025 (день додання рішення до електронної справи у системі «Електронний суд»), а останнім днем строку для вчинення зазначеної процесуальної дії, є 23.04.2025). 29.05.2025представником позивача [PERSON] - адвокатом Клімашем А.С. подано до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 641/10336/20, сформовані в системі «Електронний суд» 28.05.2025, в яких він зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі має бути залишена без розгляду з огляду на наступне. Рішення Ленінського районного суду м. Полтави по справі № 641/10336/20 було ухвалене 08.04.2025 року, заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 641/10336/20, яка подана ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» була надіслана до Ленінського районного суду м. Полтави 21.04.2025 року (відповідно до штампу наконверті) тобто заява була подана з пропуском встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку, що тягне за собою залишення заяви без розгляду. Заявник не порушує в заяві питання про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 641/10336/20. Враховуючи викладене просить суд залишити заяву про ухвалення додаткового рішення у справі 641/10336/20 яка подана ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» без розгляду в зв`язку з її поданням після закінчення процесуального строку передбаченого ч.8 ст. 141 ЦПК України. Якщо суд вважає, що відсутні підстави для залишення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 641/10336/20 без розгляду, просить відмовити в її задоволені з огляду на наступне. У відзиві на позовну заяву, поданому відповідачем ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» за допомогою ЄСІТС «Електронний суд» 08.04.2024 року, було зазначено, що приблизний розмір витрат пов`язаний з розглядом справи становитеме 20 000,00 грн. Це свідчить про те, що на момент подання відзиву (08.04.2024) відповідач вже мав уявлення про розмір витрат, і він не перевищував 20 000 грн. Отже, якщо правова допомога надавалася за фіксованим розміром на суму 30 000 грн, як це зазначено в договорі про надання правової допомоги № 1/24 від 10.01.2024 року (який додано до заяви про ухвалення додаткового рішення), логічно припустити, що вказаний розмір мав бути точно відомий ще до подання відзиву. Зазначення суми в розмірі 20 000 грн. у відзиві від 08.04.2024 може свідчити про недостовірність або фіктивність розміру витрат на професійну правничу допомогу розмір якої зазначено в заяві про ухвалення додаткового рішення у справі. У даному випадку жодного належного доказу, що підтверджує, що відповідач дійсно поніс витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 30 000 грн (чи навіть іншу суму), не надано. Ураховуючи викладене, вважає вимоги відповідача необґрунтованими, документально не підтвердженими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 641/10336/20 яка подана ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» щодо стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 30 000 грн як необґрунтованої та недоведеної. 30.05.2025 представником відповідача ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» адвокатом Аваляном Є.В. подано додаткові пояснення у справі, сформовані в системі «Електронний суд» 30.05.2025, в яких він зазначає, у тексті відзиву на позовну заяву було допущено технічну помилку - вказано орієнтовний розмір витрат на оплату правничої допомоги в сумі 20 000 грн, у той час як відповідно до укладеного договору про надання правничої (адвокатської) допомоги розмір гонорару становить 30 000 грн. Ця помилка виникла внаслідок використання шаблону попереднього процесуального документа та стислі строки для подання відзиву, враховуючи одночасну підготовку низки інших процесуальних документів у межах цієї справи. З огляду на зазначене, просить суд врахувати дійсну суму витрат згідно з поданим договором. Висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, ВП ВС вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Між ним та клієнтом укладено договір з фіксованим розміром гонорару і така форма оплати не може вважатись фіктивною. Спір між сторонами триває вже достатньо тривалий час і не в останню чергу завдяки чисельним відкладенням судових засідань по ініциативі самого позивача. Предметом спору є права на об`єкт нерухомого майна, що складає значно вищу вартість, ніж розмір гонорару адвоката. Ця справа є достатньо складною, враховуючи не тільки предмет спору, а й кількість процесуальними ускладненнями у самій справі пов`язані з процесуальною поведінкою позивачки, яка тривалий час не могла остаточно визначитись з підставами та предметом позову, що вимагало додаткового часу для опрацювання і заявлення відповідних клопотань. Тому вважає що гонорар є співмірним складності, кількості судових засідань та тривалості самої справи (1 рік з моменту вступу у справу в якості представника відповідача). Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (Постанова ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). Просить задовольнити заяву про стягнення судових витрат у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася доручивши представляти свої інтереси адвокату Клімашу А.С. Представник позивача [PERSON] - адвокат Клімаш А.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав викладених у заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 641/10336/20. Представник відповідача ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» - адвокат Авалян Є.В.звернувся до суду із заявою, в якій просив проводити засіданні без його участі. Представники відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та третьої особи ТОВ «ПАРАГРАФ ФІНАНС» в судове засідання не з`явилися. Суд, вислухавши представника позивача, перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши надані матеріали, зазначає наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Нормами ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення , яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч. 2 ст. 246 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України) Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту ст. 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при розгляді заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат враховує правові висновки, викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Рішення у справі № 641/10336/20 постановлене судом 08.04.2025 року, під час проголошення рішення представник ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» не був присутній та згідно довідки про доставку електронного документу доставлено до електронного кабінету ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» 18.04.2025 09:44:34, а 21.04.2025 року представником відповідача ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», поштовим зв`язком, надіслано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 641/10336/20, що підтверджується відповідним штампом «Укрпошта» на конверті, тобто в строк, встановлений в ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим підстав для залишення її без розгляду не встановлено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000 грн. представником відповідача ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» надано: - копію договору про надання правової допомоги № 1/24 від 10 січня 2024 року, укладений між ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» та адвокатом Аваляном Єрвандом Володимировичем; Договором про надання правової допомоги № 1/24 від 10 січня 2024 року, визначено, що предметом Договору є забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта у судах всіх юрисдикції та інстанцій щодо судової справи № 641/10336/20, що розглядається Ленінський районним судом міста Полтави, де Клієнт є відповідачем, а позивачем - [PERSON] . Пунктом 1-5 розділу ІІІ Договору визначено, що гонорар - винагорода Адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором. Гонорар є фіксованим, визначається за домовленістю та становить 30 000,00 грн. Адвоката. Клієнт оплачує Гонорар протягом 30 календарних днів з дня ухвалення рішення судом першої інстанції по справі № 641/10336/20. Розмір Гонорару за надання правової допомоги в апеляційній та касаційній інстанції у разі подання відповідних скарг будуть визначенні сторонами у додаткових угодах до цього договору. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт. До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання Договору ( транспортні витрати, оплата помічникам, поштові витрати, придбання необхідних для виконання умов договору канцелярських та інших засобів та приладів та інш. - оплата яких проводиться додатково на підставі підтверджуючих документів). У випадку дострокового розірвання даного Договору з ініціативи Клієнта, Адвокат не повертає раніше отриманий від Клієнта гонорар та відшкодовані фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)). Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п.88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачу ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» витрат на правову допомогу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Щодо співмірності витрат на правову допомогу ВС КАС у постанові від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, висловив позицію, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд також враховує положення частини шостої статті 137 ЦПК України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в п.118 постанови від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомогу адвоката. Натомість, представник відповідача не подав жодного доказу на підтвердження недоведеності та неспівмірності понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Неспівмірність складності справи розміру заявлених витрат судом не встановлена . Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову судом відмовлено, витрати відповідача ТОВ «АЛЕКС ІНВЕСТМЕНТ ЕНД МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» з оплати правової допомоги покладаються на позивача.

Outcome: approved