Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Полянської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , яка померла [INFO] проживала в житловому будинку за адресою [ADDRESS] до смерті. В житловому будинку на момент її смерті прожива позивач [PERSON] , яка є її онукою. За життя бабуся позивача зробила заповітне розпорядження на все майно на користь позивача. Зазначає, що заповіт дійсний та не скасований. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на обов"язкову частку немає. В нотаріальній конторі оформити спадщину після смерті бабусі неможливо оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Вважає, що звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування є єдиним способом захисту. В зв"язку з вищевикладеним просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2024 справу №306/2325/24 (провадження № 2/306/911/24) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 21). Ухвалою судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 25.11.2024 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.22). 28.01.2025 року ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до розгляду по суті (а.с.31). В судове засідання адвокат позивача не з"явилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 44). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, до канцелярії суду подано заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.38). Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.10.2024 року виданого повторно Свалявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 45). [PERSON] 02 листопада 1988 року склала заповіт, яким все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те , що буде їй належати і на що за законом вона матиме право заповідала внучці [PERSON] , [INFO] , яка мешкає в [ADDRESS] . Заповіт посвідчено секретарем Сусківської сільської ради Боднар О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 17 (а.с.5). Згідно довідки за №1018 від 11.10.2024 в житловому будинку за адресою [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] постійно проживала та була зареєстрована онука [PERSON] , [INFO] (а.с.16). [PERSON] , 16 березня 1974 року після одруження змінила прізвище на [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.09.2024 року виданого повторно Свалявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 7). Згідно відповіді державного нотаріуса Свалявської державної нотаріальної контори від 30 травня 2025 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заведена (а.с.43). Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] виготовлений на ім"я [PERSON] (а.с. 9-14). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК Українимає право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач є спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці, які мають право претендувати на спадкове майно відсутні. Іншого способу захистити своє право спадкоємця, як визнання права власності в судовому порядку, у позивача не має. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved