Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

ПАТ "Страхова група "ТАС" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), в сумі 45839,16 грн. та судових витрат, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що АТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-0090032. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Kia Rio, д.н. [NUMBER] . 18.03.2021 о 06.30 годині на автодорозі Київ-Чоп 89 км відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ Kia Rio, д.н. [NUMBER] та ТЗ DAF FT XF105.460, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.04.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. Враховуючи наявність договір страхування, власник пошкодженого ТЗ Kia Rio, д.н. [NUMBER] звернувся до АТ«СГ«ТАС» з заявою про настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Kia Rio, д.н. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ та ремонтну калькуляцію № 08198_33 від 29.03.2021, відповідно до яких вартість ремонту ТЗ Kia Rio, д.н. [NUMBER] склала 142337,28 грн. На підставі отриманих документів та заяви про страхове відшкодування від власника, АТ «СГ«ТАС», затверджено страховий акт № 11135/33/921 від 15.04.2021 року на суму 145337,28 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 176651 від 19.04.2021 року. Загалом фактичні витрати позивача склали у розмірі 145337,28грн. ПрАТ«УПСК» виплатило страхове відшкодування за полісом №AP 7882299, в розмірі 90330,30 грн. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 15478 від 14.06.2021 року. Розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 145337,28 грн., при цьому Полісом №AP 7882299 покрито частину шкоди на суму 90330,30 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 55006,98 грн.=145337,28 грн.-90330,30грн. У досудовому порядку між позивачем та відповідачем укладено договір №938 про добровільне визнання боргу в порядку регресу, відповідно до якого відповідач зобов`язався сплачувати загальну суму 55006,98 грн. частинами протягом 12 місяців -до 26 числа кожного місяця, починаючи з вересня 2023. Відповідач здійснив перший платіж 04.09.2023, у розмірі 4583,91 грн, другий - 26.10.2023 у такій же сумі, що підтверджується платіжними інструкціями № @2PL56927 від 04.09.2023 року, №@2PL280161 від 26.10.2023 року. Надалі платежі від відповідача перестали надходити. Враховуючи сплату відповідачем 9167,82 грн, залишок, що підлягає стягненню, становить 45839,16 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву у якій просив проводити розгляд справи відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, проте судові повістки повернулись на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній», причини неявки суду невідомі. Відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин та якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заяву позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін по суті справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що АТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-0090032. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Kia Rio, д.н. [NUMBER] . 18.03.2021 о 06.30 годині на автодорозі Київ-Чоп 89 км відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ТЗ Kia Rio, д.н. [NUMBER] та ТЗ DAF FT XF105.460, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.04.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. Враховуючи наявність договір страхування, власник пошкодженого ТЗ Kia Rio, д.н. [NUMBER] звернувся до АТ«СГ«ТАС» з заявою про настання події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Kia Rio, д.н. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ та ремонтну калькуляцію № 08198_33 від 29.03.2021, відповідно до яких вартість ремонту ТЗ Kia Rio, д.н. [NUMBER] склала 142337,28 грн. На підставі отриманих документів та заяви про страхове відшкодування від власника, АТ «СГ«ТАС», затверджено страховий акт № 11135/33/921 від 15.04.2021 року на суму 145337,28 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 176651 від 19.04.2021 року. Загалом фактичні витрати позивача склали у розмірі 145337,28грн. ПрАТ«УПСК» виплатило страхове відшкодування за полісом № AP 7882299, в розмірі 90330,30 грн. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 15478 від 14.06.2021року. Розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 145337,28 грн., при цьому Полісом №AP 7882299 покрито частину шкоди на суму 90330,30грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 55006,98грн.=145337,28грн.-90330,30грн. У досудовому порядку між позивачем та відповідачем укладено договір №9 38 про добровільне визнання боргу в порядку регресу, відповідно до якого відповідач зобов`язався сплачувати загальну суму 55006,98 грн. частинами протягом 12 місяців -до 26 числа кожного місяця, починаючи з вересня 2023. Відповідач здійснив перший платіж 04.09.2023, у розмірі 4583,91 грн, другий - 26.10.2023 у такій же сумі, що підтверджується платіжними інструкціями № @2PL56927 від 04.09.2023 року, №@2PL280161 від 26.10.2023 року, проте надалі платежі від відповідача перестали надходити і залишок, що підлягає стягненню, становить 45839,16 грн. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", обов`язок відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки(транспортним засобом) покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки - особу, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Враховуючи наведене вище, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до позивача Приватного Акціонерного товариства "Страхова Група «ТАС», після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах страхового відшкодування, тобто правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Правильність наданих позивачем розрахунку та розміру завданої шкоди належними та допустимими доказами відповідачем не спростовано і жодних заперечень не надано. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ "Страхова Група «ТАС», ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними доказами, а тому позов слід задовольнити у повному обсязі. В силу ст.141 ЦПК України, понесені позивачем документально-підтверджені витрати по сплаті судового збору, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved