Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У березня 2025 року представник Акціонерного товариства «Акцент - Банк» (надалі АТ «А- Банк») в порядку цивільного судочинства звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101641396489838 від 05 січня 2022 року у загальному розмірі 14843,97 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 05 січня 2022 року між АТ "А-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № АВН0СТ155101641396489838, за умовами договору позичальник отримав в користування кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн строком на 40 місяців, зі сплатою 50,00% річних. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А - Банк» та Тарифів. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 21 березня 2025 року утворилась заборгованість в сумі 14843,97 грн, яка складається : 8261,62 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6582,35 грн - заборгованість за відсотками. З цих підстав АТ«А - Банк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Рух справи Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2025 року головуючим суддею у справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду від 31 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху. На виконання вимог ухвали представником позивача 22 квітня 2025 року надано докази відправки позовної заяви з додатками відповідачу. Ухвалою Оболонського районного суду від 23 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 05 червня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві АТ «А-Банк» просив суд розглянути справу за відсутності його представника та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки через засоби поштового зв'язку, направленням sms - повідомлення. Копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Проте, повернута без вручення, з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов АТ «А-Банк» підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 05 січня 2022 року між АТ «А - Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № АВН0СТ155101641396489838, за умовами якого позичальник отримав в користування кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн строком на 40 місяців, зі строком повернення 04 травня 2025 року, зі сплатою 50,00% річних. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А - Банк`та Тарифів. Згідно з меморіальним ордером від 05 січня 2022 року [PERSON] отримав в кредит грошові кошти в розмірі 10000,00 грн (а.с.13). З наданого банком розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № АВН0СТ155101641396489838 від 05 січня 2022 року станом на 01 березня 2025 року становить 14843,97 грн., та складається зі заборгованості за кредитом - 8261,62 грн., заборгованості за процентами - 6582,35 грн., заборгованості за пенею - 00,00 грн. Останній раз відповідач здійснював погашення заборгованості 10 квітня 2023 року в сумі 543,68 грн. Умовами укладеного договору передбачений розмір щомісячного платежу 544,94 грн, який також відображений в таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Пункт 12 укладеного договору передбачає, що у випадку порушення клієнтом зобов`язання із погашення заборгованості , позичальник сплачує пеню у розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості, в якому відображено використання відповідачем та погашення кредитних коштів. З наданого розрахунку вбачається, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом станом на 21 березня 2025 року становить 14843,97 грн. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за використання кредитних коштів знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «А - Банк» в загальному обсязі 14843,97 грн, яка утворилась станом на 21 березня 2025 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати в сумі 2422,40 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved