Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

31.03.2025 року позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТзОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, на обгрунтування вказавши, що 29.04.2024 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 79817846, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 10100 грн., які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними. 14.06.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого та з урахуванням Реєстру боржників № 32 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, до позивача перейшло право майнової вимоги до відповідача в загальній сумі 17735,6 грн. Крім того, 27.04.2024 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 46003-04/2024, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 15000 грн., які зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ними. 25.07.2024 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 25072024, у відповідності до умов якого до позивача перейшло право майнової вимоги до відповідача в загальній сумі 39000 грн. Всупереч умовам вказаних правочинів відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ»: - суму заборгованості за Договором позики № 79817846 від 29.04.2024 року в загальному розмірі 17735,6 грн., з яких: 10100 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 2727 грн. - заборгованість за відсотками, 4908,6 грн. заборгованість по процентах за понадстрокове користування позикою; - суму заборгованості за Кредитним договором № 46003-04/2024 від 27.04.2024 року в загальному розмірі 39000 грн., з яких: 15000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 20250 грн. - заборгованість за відсотками, а всього заборгованість за договорами в загальному розмірі 56735,6 грн., а також понесені судові витрати. 21.04.2025\~року відповідачкою\~ [PERSON] \~було подано\~до суду\~відзив на\~позовну заяву(а.с.\~69-71)\~в якому\~остання зазначає,\~що позов\~не визнає,\~оскільки позивачем\~не надано\~доказів отримання\~нею від\~первісних кредиторів\~грошових коштів\~за Договором\~позики№\~79817846\~від 29.04.2024\~року та\~Кредитним договором\~№ 46003-04/2024\~від 27.04.2024\~року. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів правомірності набуття права вимоги до неї за договорами факторингу, укладеними позивачем із первісними кредиторами. Станом на день ухвалення даного рішення відповідь на відзив на позовну заяву від позивача ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на адресу суду не надходила, як і не надходило клопотання про продовження строку подання відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов задовольнити (а.с. 6). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у своєму відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити за її відсутності, у задоволенні позову відмовити (а.с. 71). Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, 29.04.2024 року між ТзОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 79817846, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 10100 грн., які зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ними (а.с. 7-10). 14.06.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого та, з урахуванням додаткових угод, та Реєстру боржників № 32 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021року, до позивача перейшло право майнової вимоги до відповідача в загальній сумі 17735,6 грн. (а.с. 11-18) Крім того, 27.04.2024 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 46003-04/2024, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 15000 грн., які зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ними (а.с. 27-34). 25.07.2024 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 25072024, у відповідності до умов якого, до позивача перейшло право майнової вимоги до відповідача в загальній сумі 39000 грн. (а.с. 38-42). У своєму позові ТзОВ «ФК «ЄАПБ» зазначає, що [PERSON] ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за вказаними договорами, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість на загальну суму 57735,6 грн. На підтвердження даної обставини позивач надає відповідні розрахунки заборгованості за вказаними правочинами (а.с. 19-20, 43). Заперечуючи щодо наявності правових підстав для задоволення позову, відповідачка [PERSON] заперечує факт отримання нею будь-яких грошових коштів за договором позики № 79817846 від 29.04.2024 року та кредитним договором № 46003-04/2024 від 27.04.2024 року. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису (при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Зважаючи на ознаку реальності договору позики, для підтвердження виконання позикодавцем своїх зобов`язань за договором позики недостатньо наявності лише факту підписання такого договору, а судом має бути встановлено наявність факту отримання позичальником грошових коштів та моменту їх отримання (як певний проміжок часу), що є обов`язковою та істотною умовою договору позики (постанови Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 201/410/21, від 05.10.2022 року у справі № 559/524/15-ц, від 20.02.2019 року у справі № 629/5364/13-ц). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.06.2021 року у справі № 201/11388/17 зазначено, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Верховний Суд наголосив, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаних положень закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В даному випадку при зверненні до суду з позовом позивача ТзОВ «ФК «ЄАПБ» не було надано доказів на підтвердження здійснення позикодавцем перерахування [PERSON] грошових коштів, зазначених у договорі позики № 79817846 від 29.04.2024 року та кредитному договорі № 46003-04/2024 від 27.04.2024 року. Так, позивач в своєму позові зазначив, що переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору та договору позики, здійснено первісними кредиторами ТзОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» та ТзОВ Аванс Кредит» шляхом перерахування на банківську картку, яку відповідач вказала особисто в заяві на отримання кредитів. Ні підтвердження отримання відповідачкою грошових коштів в сумі 15000 грн. за кредитним договором № 46003-04/2024 від 27.04.2024 року позивач надає лист сервісу он-лайн платежів «іРау.uа» від 30.01.2025 року (а.с. 37), з якого слідує, що було успішно прийнято платежі на користь AVANSCREDITLLC 27.04.2024 13.15.13 на суму 15000 грн., маска картки [NUMBER] , призначення платежу: зарахування 15000 грн. на карту [NUMBER] . Проте, позивачем не надано суду доказів на підставі яких можливо встановити обставини, якими обґрунтовано позов, а саме: інформацію про те, чи були зараховані грошові кошти в сумі 15000 грн. на картку № [NUMBER] , чи було емітовано на ім`я відповідача [PERSON] платіжну карту № [NUMBER] , також не надано первинного бухгалтерського документу, виписки з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки, про рух грошових коштів за період дії договору. Що стосується перерахування грошових коштів за договором позики № 79817846 від 29.04.2024 року, то жодного доказу на підтвердження перерахування [PERSON] грошових коштів в сумі 10100 грн. позивачем не надано. Отже, позивач не надав належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження тих обставин, що саме відповідач отримала та користувалася грошовими коштами, наданими по вказаних договорах. За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідачкою [PERSON] були отримані грошові кошти у позику у вказаній сумі і у неї виникла заборгованість перед позивачем. Також суд вважає за необхідне зауважити, що відзив на позовну заяву, в якому відповідачка виклала свої заперечення щодо позову, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» отримало 24.04.2025 року (а.с. 73), проте станом на дату постановлення даного судового рішення, жодних доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог та на спростування заперечень відповідачки, позивачем суду надано не було. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити. З огляду на положення ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі ст. ст. 509,\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України, \~

Outcome: dismissed