Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 04 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що 09 жовтня 2001 року [PERSON] та [PERSON] , як члени Універсальної товарно-сировинної біржі, за результатами біржових торгів придбали у члена біржі Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Промінь» кам`яний магазин «Чайка» розташований в [ADDRESS] , про що між ними було укладено Договір купівлі продажу нерухомого майна №949, зареєстрований Вознесенською Універсальною товарно сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № [NUMBER] . Відповідно до умов цього Договору покупці придбали у власність по частці кам`яного магазину « [INFO] », позначеного на плані за літ. А., площею 142,9 кв.м., вартістю 3000 (три тисячі) гривень, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 30 листопада 2001 року, на підставі цього Договору, Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права власності магазину « [INFO] » та видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким: «Магазин «Чайка», розташований в [ADDRESS] , в цілому зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2001 р. та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 464». 11 лютого 2016 року Катеринівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області було прийнято Розпорядження № 10-р «Про перейменування вулиць с. Катеринівка Катеринівської сільської ради», яким вирішено: «Перейменувати назви вулиць розташованих на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в с. Катеринівка, а саме: вулицю Леніна на вулицю Миру». 18 жовтня 2019 року Рішенням виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 16 «Про присвоєння номеру та назви вулиці нежитловій будівлі, магазину» вирішено: Присвоїти нежитловій будівлі, магазину, яка належить [PERSON] та [PERSON] слідуючий номер: [ADDRESS] . Наразі позивач бажає продати належну їй частку магазину, у зв`язку з чим звернулася до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області з метою внесення відомостей про її право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна до Державного реєстру речових прав, для чого надала реєстратору Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений Вознесенською Універсальною товарно-сировиною біржею, реєстраційне посвідчення та технічний паспорт на об`єкт, але їй було роз`яснено, що вказаний договір мав бути нотаріально посвідченим, а тому є недійсним. Одночасно реєстратор роз`яснив їй, що вона може звернутися до суду з позовом про визнання вищевказаного договору дійсним, про що надав відповідне роз`яснення. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року відкрито провадження по цивільній справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. \~ \~ \~ \~06 травня 2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю. \~ \~ \~ \~Представник відповідача\~Степівської сільської\~ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від секретаря сільської ради Федюк В. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, позовні вимоги визнають в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та просив відмовити в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Представник відповідача\~Лещенко О.О.\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~надав до\~суду заяву\~про розгляд\~справи у\~його відсутність,\~а також\~надав відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначив,\~що позовні\~вимоги є\~необґрунтованими \~та \~просив відмовити\~в задоволенні\~позову з\~наступних підстав. По-перше, як вбачається з матеріалів справи, відповідач Степівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області не являється власником спірного майна, в той час як позивач просить визнати за нею право власності на майно, яке не перебуває у власності чи користуванні відповідача, позов про визнання спадщини відумерлою не поданий. Отже, відповідач Степівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області не може виступати належним відповідачем у даному спорі. Посилання позивача на припинення юридичної особи як на підставу залучення в якості відповідача Степівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області не заслуговують на увагу, виходячи з наступного. З часу внесення до реєстру відповідного запису про припинення юридичної особи вона втрачає цивільну та цивільно-процесуальну правоздатність. При цьому, до позовної заяви долучений витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого СТОВ «Промінь» (код СДРПОУ: 03765720) було припинено в 05.05.2009 у зв`язку з визнанням його банкрутом. За таких обставин, оскільки вказана в позові юридична особа Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь» припинена у зв`язку з визнанням її банкрутом 05.05.2009 року, тобто до пред`явлення вказаного позову (не має цивільної процесуальної правоздатності на момент пред`явлення до неї позову), то вона не може набути здатності мати процесуальні права та обов`язки відповідача за цим позовом, а питання про залучення правонаступників судом не може вирішуватись, оскільки ліквідація юридичної особи-банкрута на передбачає правонаступництва. По-друге, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у теперішній час не бажає посвідчити зазначений договір в нотаріальній конторі, доказів навмисного ухилення його від нотаріального оформлення угоди позивач суду не надав. По-третє у період укладання оспорюваного договору купівлі-продажу (09 жовтня 2001 року) існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі статтями 224, 227 Цивільного кодексу Української РСР договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Проте, згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо\~відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00048187219 від 27.11.2024 р. Після її смерті Веселинівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа за №9/2021, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №79380820 від 03.12.2024 р. Згідно спадкової справи №9/2021 від 01.02.2021, заведеної Веселинівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину прийняв [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00049041118 від 28.01.2025 р. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №79851005 від 28.01.2025 р., виданої Четвертою миколаївською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ,. була заведена спадкова справа за №78/2021. Згідно спадкової справи №78/2021 від 02.11.2021, заведеної Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко О.Г., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняв [PERSON] . Оскільки [PERSON] не може бути відповідачем у справі, оскільки померла [INFO] , а діяльність СТОВ «Промінь» (код ЄДРПОУ: 03765720) було припинено в 05.05.2009 р., про що в Державному реєстрі юридичних осіб вчинено запис за № 1 507 117 0006 000370, у зв`язку з цим 18 березня 2025 року ухвалою суду було залучено в якості співвідповідача [PERSON] по цивільній справі за позовом [PERSON] до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Матеріалами справи встановлено, що 09 жовтня 2001 року [PERSON] та [PERSON] , як члени Універсальної товарно-сировинної біржі, за результатами біржових торгів придбали у члена біржі Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Промінь», кам`яний магазин «Чайка» розташований, в [ADDRESS] , про що між нами було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 949, зареєстрований Вознесенською Універсальною товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № [NUMBER] . (а.с.14). Відповідно до умов цього Договору [PERSON] та [PERSON] придбали у власність по одній другій частці нежитлового приміщення - кам`яного магазину « [INFO] », розташованого в [ADDRESS] , площею 142,9 кв.м. (п.1 Договору). 30 листопада 2001 року, на підставі цього Договору, Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію права власності та видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким: «Магазин «Чайка», розташований в [ADDRESS] в цілому зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2001 р. та записано в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 464» (а.с.15). Згідно розпорядження Катеринівської сільської ради №10-р від 11 лютого 2016 р. «Про перейменування вулиць с. Катеринівка Катеринівської сільської ради» вирішено «Перейменувати назви вулиць розташованих на території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в с. Катеринівка, а саме: вулицю Леніна на вулицю Миру» (а.с.17). Рішенням виконавчого комітету Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області №16 від 18 жовтня 2019 р. «Про присвоєння № та назви вулиці нежитловій будівлі, магазину» вирішено присвоїти нежитловій будівлі, магазину, яка належить [PERSON] та [PERSON] слідуючий номер: [ADDRESS] . Згідно довідки Веселинівської філії ММБТІ №255 від 29.10.2019 р. власник станом на 28.12.2012 р.: [PERSON] та [PERSON] на підставі договору №949 купівлі - продажу нерухомого майна від 9.10.2001 р. зареєстровано в Веселинівській філії ММБТІ 14.04.2009 р. реєстровий №464. (а.с.19). Замовниками технічного паспорту на нежитлову будівлю, магазин « [INFO] » [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.20-21). Всі істотні умови договору купівлі продажу сторонами були виконані, а саме: Продавець передав, а Покупці прийняли майно та сплатили за нього грошові кошти, обумовлені сторонами договору. Починаючи з 2001 року Покупці користувалися й продовжують користуватися та володіти спірним магазином. На даний час позивач має намір продати свою частку магазину, для чого звернулася до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області для реєстрації відповідного договору, але отримала письмове роз`яснення за № 1083/02-15 від 26.08.2024 року про те, що згідно ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин та рекомендовано звернутися з відповідним позовом до суду (а.с. 13). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна було укладено 09.10.2001 року, а тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами були виконанні. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст.47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про товарну біржу» товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торгівельних операцій. Статтею 2 Закону України «Про товарну біржу» встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених для обігу на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, одним з правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, визначала Договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею (п. 9 Додатку № 1). Пунктом 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства України від 18 червня 1994 року № 18/5, прямо передбачалося, що право власності на жилий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчуються, може бути підтверджено, договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі. За такого вбачається, що реєстрація Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] та [PERSON] на магазин « [INFO] » на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі, (а не посвідченого нотаріусом), станом на жовтень 2001 року не суперечила чинному на той час законодавству. З досліджених судом доказів встановлено, що дійсно сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, а саме позивач прийняла зазначене майно та документи, сплатила Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Промінь» за нерухоме майно кам`яний магазин « [INFO] » грошові кошти та користується ним по теперішній час. \~ \~ \~ \~На думку суду спірну угоду слід вважати укладеною, тобто такою, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов, відбулося її повне виконання сторонами, іншого під час розгляду справи не встановлено, на час укладення угоди момент вчинення договору не пов`язувався з державною реєстрацією і право власності у набувача виникало з моменту укладення договору, у зв`язку з чим, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 р., визнавши спірну угоду дійсною. \~ \~ \~ \~На підставі\~вищевказаного,\~

Outcome: approved