Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08.03.2024 року близько 09.50 год. у с. Федорівка, Кропивницького району Кіровоградської області, біля будинку №71 по вул. Леоніда Кравчука, [PERSON] , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки ''Krone'', реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався назустріч транспортному засобу по правому узбіччю, внаслідок отриманих травм пішохід [PERSON] загинув на місці події. За фактом вказаної події внесені відомості до ЄРДР за №12024120000000341 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. 29.04.2024 року постановою слідчого кримінальне провадження №12024120000000341 закрито у зв`язку з встановленою відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. При цьому, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 05.04.2024 року смерть [PERSON] перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманими ушкодженнями, тобто смерть пішохода [PERSON] настала у зв`язку з експлуатацією автопоїзда, відтак саме [PERSON] , як заподіювач шкоди, та [PERSON] , як власник транспортного засобу, несуть цивільну відповідальність за завдання вказаним автопоїздом шкоди у зв`язку з використанням джерела підвищеної небезпеки. Обов`язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Володілець джерела підвищеної небезпеки забов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Відсутність вини водія та закриття кримінального провадження відносно нього з реабілітуючих підстав не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, позивач зауважує, що органом досудового розслідування закрито кримінальне провадження, проте з вказаною позицією позивач не погоджується, так як органом досудового розслідування задано в якості вихідних данних неправильний механізм дорожньо-транспортної пригоди, оскільки причиною дорожньо-транспортної пригоди, на думку органу досудового розслідування, є порушення [PERSON] ПДР України, а саме те, що пішохід раптово вибіг на дорогу, однак із відеозаписів вбачається, що пішохід рухався прямо, назустріч транспортному засобу та під колеса не кидався. У зв`язку зі смертю [PERSON] позивач зазнав неоціненної моральної шкоди, яка полягає у раптовій втраті найближчої людини, позивачу завдано душевні страждання, він залишився напів сиротою, назавжди позбавлений батьківського піклування, любові та підтримки. Душевні страждання та вимушеність життєвих змін у зв`язку з втратою батька у такому ранньому віці є тяжкими, час і зусилля, необхідні для відновлення його повноцінного життя, є довгими та складними. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав позивач, з огляду на вимоги розумності та справедливості, позивач вважає, що достатнім і розумним буде відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000000 грн., а тому звернулися з данним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених вище. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Іващенко О.П. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Крім того, відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства, надумані, можливо навіть такі, що мають шахрайські дії та не підлягають задоволенню. Під час досудового розслідування кримінального провадження №12024120000000341 не лише спростована винуватість водія [PERSON] у вчиненні ДТП, а й навпаки встановлено, що причиною ДТП стали саме дії пішохода [PERSON] , який кинувся під колеса напівпричепу, а судячи з показів водія [PERSON] та свідків, які узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, зокрема, висновками експертів, даними огляду місця події та схеми ДТП, такі дії пішохода були умисними та цілеспрямованими, що свідчать про наявність ознак самогубства. Пішохід [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено висновком експерта №975 від 25.03.2024 року. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність автопоїзда у складі сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки ''Krone'', реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована та позивачу сплачено страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 28400 грн. Крім того, відповідач зауважує, що [PERSON] діє як представник [PERSON] . Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2021 року [PERSON] визнано батьком [PERSON] лише на підставі визнання позову відповідачем, жодних доказів на підтвердження батьківства суду надано не було. Копії додатків до позовної заяви містять попередній розрахунок суми судових витрат, в яких відсутній підпис представника позивача, копії документів позивачем не завірені, доданий до позову диск не відкривається та його неможливо переглянути, позивач посилається на ст.5 ч.1 п.2 Закону України ''Про судовий збір'', як на підставу звільнення від його сплати, однак із зазначеним неможливо погодитися, оскільки смерть фізичної особи настала з вини [PERSON] (а.с.77-80). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та пояснив, що він не є власником транспортного засобу, автопоїзд у складі сідлового тягача у 2022 році надавався йому тимчасово для перевезення гуманітарної допомоги. Станом на 08.03.2024 року даним транспортним засобом не користувався, а мав тимчасове посвідчення з правом виїзду за кордон. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що вина заподіювача шкоди джерелом підвищеної небезпеки не вимагається, тобто особа, яка завдала таку шкоду, відповідає за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили, тому її називають підвищеною. Досудовим розслідуванням встановлено джерело підвищеної небезпеки, яким завдано шкоду, а саме автопоїзд у складі сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки ''Krone'', реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідач не може констатувати вину пішохода, котрий у силу вимог ст.1187 ЦК України, не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, а має довести наявність його умислу, тобто усвідомленого бажання заподіяти собі шкоду, зокрема передбачати та бажати настання шкоди або свідомо її допускати. Постановою про закриття кримінального провадження не встановлено умисел пішохода [PERSON] на заподіяння собі шкоди, зокрема на вчинення самогубства. При цьому, ні доказів умислу, ні доказів грубої необережності пішохода, відповідачем суду не надано, а тому на думку позивача, підстави для звільнення відповідача, як від обов`язку відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, чи зменшення розміру відшкодування, відсутні. Натомість відповідно до показань родичів загиблого намірів покінчити життя самогубством [PERSON] не висловлював, відносини в сім`ї у нього були добрі. Загиблий [PERSON] на обліку лікаря-психіатра не перебував, жодного захворювання, пов`язаного із незадовільним ментальним здоров`ям, загиблому діагностовано не було. Під час досудового розслідування кримінального провадження №12024120000000341 органом досудового розслідування не було ініційоване питання щодо відкриття провадження за ст.120 КК України чи ст.115 КК України, отож слідчі не вбачали підстав кваліфікації дій [PERSON] як таких, що можуть свідчити про самогубство. Відтак, з огляду на презумпцію невинуватості, неможливо стверджувати про наявність прямого чи непрямого умислу загиблого пішохода [PERSON] на заподіяння шкоди своєму життю. Посилання відповідача на те, що дії пішохода стали причиною ДТП, є неспроможними та не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку відшкодувати шкоду, оскільки останнім не доведено наявність непереборної сили або умислу потерпілого в заподіянні шкоди. У постанові про закриття кримінального провадження не встановлено, що [PERSON] допустив грубу необережність. Необережність потерпілого не є підставою для покладення на нього відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Щодо відшкодування шкоди страховою компанією представник позивача зазначає, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоду, залишається зобов`язаною, а відтак саме на відповідачів покладається обов`язок сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Щодо преюдиційності судового рішення зазначила, що факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] встановлено рішенням суду та має преюдиційний характер, жодних заперечень щодо батьківства за життя від [PERSON] не надходило ні від нього самого, ні від його родичів, а тому дане рішення є обов`язковим для суду. Представником позивача надано суду належним чином завірені копії документів, на які сторона позивача посилається у якості обгрунтування позовних вимог. Ухвалою суду відкрито провадження по справі, з чого слідує, що суд дійшов висновку про те, що документи, долучені до позовної заяви, завірені належним чином, судом не зазначено, що відеозаписи надано стороною позивача в неналежній якості, твердження відповідача щодо неналежної якості відеозапису є необгрунтованими. Твердження відповідача щодо відсутності підстав для звільнення від судового збору є необгрунтованими, оскільки [PERSON] , що діє як законний представник [PERSON] , подано позов саме про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, а отже є підстави для звільнення останньої від сплати судового збору. Крім того, представник позивача зауважила, що відповідачем подано відзив за межами встановленого судом строку без поважних причин, отже суд має розглядати справу без врахування зазначеного відзиву та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.107-115). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно ст.ст.1167, 1168, 1187, 1193 ЦК України: моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів; м оральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю; джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого; якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №450/4163/18 зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом з цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. У той же час чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності в частині відшкодування моральної шкоди власника джерела підвищеної небезпеки, як вина потерпілого. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 01.08.2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивіьного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №361, де батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Довідка Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №5/162 від 20.03.2024 року свідчить, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав без реєстрації з 2018 року в [ADDRESS] , до дня смерті [INFO] (інформація надана зі слів співмешканки) в сім`ї такого складу: [PERSON] (співмешканка), [PERSON] (син співмешканки), [PERSON] (син) (а.с.15). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 01.12.2021 року визнано [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Внесено зміни до актового запису №361 від 13.03.2018 року, а саме виключено відомості про батька '' [PERSON] '' та зазначено батьком [PERSON] , [INFO] , решту залишено без змін (а.с.16-17). [INFO] помер [PERSON] , причина смерті: переломи кількох склепінь і основи черепу, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 11.03.2024 року Кропивницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №60, лікарським свідоцтвом про смерть №317 від 11.03.2024 року та довідкою про причину смерті №317 від 11.03.2024 року (а.с.19-21). 29.04.2024 року постановою заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області кримінальне провадження №12024120000000341 закрито у зв`язку з відсутністю у діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України (а.с.22-27). 21.03.2024 року [PERSON] , як законний представник [PERSON] , звернулася до ПрАТ СК ''ПЗУ Україна'' з заявою про виплату страхового відшкодування для сина потерпілого - [PERSON] , а саме моральної шкоди в сумі 28400 грн. і витрат на утримання в сумі 255600 грн. (а.с.28-29). З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, наданого стороною позивача, вбачається рух транспортних засобів, рух пішохода на відео відсутній. Будь-яких інших відомостей, що стосуються даного позову, матеріали відеозапису не містять (а.с.48). Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 11.07.2022 року, яке дійсне до 11.07.2025 року, свідчить, що [PERSON] не є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.134). Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 11.07.2022 року. яке дійсне до 11.07.2025 року, свідчить, що [PERSON] не є власником загального напівпричипу марки ''Krone'', реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.134). 02.08.2023 року між ПрАТ СК ''ПЗУ Україна'' та [PERSON] укладено Поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.216028098 та №ЕР.216029019, згідно яких ПрАТ СК ''ПЗУ Україна'' забов`язалися у разі настання страхового випадку за участю забезпечених ТЗ спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер [NUMBER] , загального напівпричипу марки ''Krone'', реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих (а.с.135-136). Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.03.2024 року накладено арешт у кримінальному провадженні №12024120000000341 від 08.03.2024 на вантажний автомобіль "Iveko", реєстраційний номер [NUMBER] , в складі автопоїзду з напівпричепом "Krone", реєстраційний номер [NUMBER] , із забороною користування та розпорядження останніми, що відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії [NUMBER] від 05.07.2022, [NUMBER] від 05.07.2022 належать [PERSON] (а.с.137-139). 11.04.2024 року постановою заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області речові докази по кримінальному провадженню №12024120000000341, а саме вантажний автомобіль "Iveko", реєстраційний номер [NUMBER] , в складі автопоїзду з напівпричепом "Krone", реєстраційний номер [NUMBER] , передано на зберігання власнику - [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.140-141). Досліджені у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №12024120000000341 від 08.03.2024 року свідчать, що здійснено досудове розслідування за фактом події, яка мала місце 08.03.2024 року близько 09.50 год., де в с. Федорівка, Кропивницького району Кіровоградської області, біля будинку №71 по вул Леоніда Кравчука [PERSON] , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки ''Krone'', реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався назустріч транспортному засобу по правому узбіччю, внаслідок отриманих травм пішохід [PERSON] загинув на місці події. Проведеними слідчими діями встановлено відсутність в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, а тому 29.04.2024 року постановою слідчого кримінальне провадження закрито. Дослідивши наявні по справі докази, оцінивши їх належність, допустимість та достатність, судом встановлено, що смерть [PERSON] настала від тілесних ушкоджень, отриманих при переїзді колесами автомобіля під керуванням відповідача [PERSON] , при цьому вина та протиправність дій [PERSON] відсутня, оскільки проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що смерті потерпілого передувало грубе порушення потерпілим вимог п.п.1.4, 1.5, 4.1, 4.14 (а, б) ПДР України. Матеріали справи не містять та судом не встановлено обставин, які б свідчили, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу загиблого. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Відсутність вини водія та закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення не звільняє від обов`язку відшкодувати моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Враховуючи, що обставин непереборної сили або умислу потерпілого не встановлено, смерть [PERSON] наступила внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, позивач є сином загиблого, тому моральна шкода заподіяна позивачу смертю його батька підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] . Разом із тим, належні та достатні докази, що відповідач [PERSON] є особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, яким заподіяно шкоду, матеріали справи не містять, оскільки по справі наявні лише свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, де прямо вказано, що [PERSON] не є власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки ''Iveco'', реєстраційний номер [NUMBER] , а також загального напівпричипу марки ''Krone'', реєстраційний номер [NUMBER] , а тому правові підстави для відшкодування заподіяної шкоди відповідачем [PERSON] відсутні. Встановивши, що причиною загибелі [PERSON] є потрапляння під автомобіль у зв`язку з його власною грубою необережністю, суд вважає, що ця обставина не звільняє відповідача [PERSON] від цивільно-правової відповідальності, однак підлягає врахуванню судом при визначенні розміру відшкодування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ст.23 ч.3 ЦК України та враховує глибину та тривалість моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок передчасної смерті батька, характер і тривалість немайнових втрат, порушення соціальних зв`язків, невідворотність завданої шкоди. Факт загибелі [PERSON] є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивача, оскільки людина, її життя і здоров`я є найвищою соціальною цінністю. Водночас, враховуючи, що смерть [PERSON] сталася внаслідок його грубої необережності, причиною нещасного випадку є невиконання ним вимог Правил дорожнього руху України, розмір моральної шкоди необхідно зменшити та визначити у сумі 50000 грн., який відповідає принципам розумності та справедливості. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання щодо судових витрат, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 757 грн., що відповідатиме вимогам ст.141 ЦПК України. Вирішуючи клопотання позивача про звернення судового рішення до негайного виконання, судом встановлено відсутність підстав для звернення судового рішення до негайного виконання, оскільки це не передбачено ст.430 ЦПК України для даної категорії справ.

Outcome: partial