Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 25\~вересня\~2024\~року надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп.Комсервіс» про зобов`язання вчинити дії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири, в якій користується комунальними послугами та сплачує рахунки, що надходять від ТОВ «Олімп.Комсервіс». На адресу позивача надходять рахунки від відповідача щодо оплати комунальних послуг, які сплачувались позивачем на постійній основі. При цьому, утвердження відповідного розміру тарифу (4,091 грн. за 1 кв.м.) за послуги з утримання будинку і споруд прибудинкової території пройшло відповідну процедуру у відповідності до положень діючого законодавства. Відповідні зміни до тарифу були опубліковані, доведені до відома споживачів. Відповідне рішення Виконавчого комітету є останнім, яким було врегульовано розмір тарифу за послуги з утримання будинку і споруд прибудинкової території. Проте, ТОВ «ОЛІМП.КОМСЕРВІС» порушено порядок встановлення зазначеного тарифу. Так як, ТОВ «ОЛІМП.КОМСЕРВІС» не відмовилось надавати послуги й управителем його не було визначено, відповідно позивач мав право продовжувати надавати послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за ціною/тарифом який був затверджений у встановленому порядку до 01.05.2019 - тобто 4,091 грн. за 1 кв.м. на місяць (з єдиним податком). В зв`язку з чим, з метою захисту прав [PERSON] ефективним способом захисту останньої буде зобов`язання ТОВ «ОЛІМП.КОМСЕРВІС» здійснити перерахунок розміру тарифу за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з 2019 по 2024 рік у відповідності до тарифу визначеного Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 365 від 26.11.2015 р. Ухвалою суду від 16.10.2024 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30 жовтня 2024 року на електронну адресу суду від представника ТОВ «ОЛІМП.КОМСЕРВІС» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову, так як вважає доводи позивача безпідставними та необґрунтованими, з підстав викладених у відзиві. 11 листопада 2024 року до суду представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує повністю, позовну заяву просить задовольнити у повному обсязі. В судове засідання позивач не з`явився, проте через представника звернулася з заявою, в якій зазначила про розгляд справи за відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом з`ясовано, що [PERSON] , [INFO] , на підставі договору інвестиційного будівництва житла у м. Одесі від 12 грудня 2005 р., належить на праві приватної власності квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16247196 від 11.10.2007 та Свідоцтвом про право власності серія [NUMBER] від 05.10.2007 р. ТОВ «Олімп.Комсервіс» надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території, де власником квартири є позивач. Так, Товариством з обмеженою відповідальністю «Олімп.Комсервіс» щомісячно на адресу позивача направляються рахунки на оплату комунальних послуг, які сплачуються позивачем на банківські реквізити. Проте, позивач не погоджується з вказаними відповідачем тарифами та цінами, в зв`язку з чим, звернулась до суду з даним позовом. За приписом ч. 1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 81ЦПК України\~передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 15 та 16\~ЦК\~України кожна особа, яка звернулася до суду, має право на захист її майнового права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3)). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення (пункти 1, 5 і 7 частини другої статті 16 ЦК України). Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16\~ЦК\~України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)). Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Згідно із пунктом 5 частиною 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За ч.1, ч.2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо (пункт 2 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV). Виконавець, тобто суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, зобов`язаний надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо (абзац 5 частини першої статті1, пункт 4 частини другої статті21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV). Норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (абзац 13 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV). Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу (частини друга та четверта статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV). Судом з`ясовано, що на офіційному електронному сайті ТОВ «Олімп.Комсервіс» було розміщено Публічну оферту про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 31 грудня 2017 року. Предметом даного Договору відповідно до п. 2.1. є надання «Виконавцем» (ТОВ «Олімп.Комсервіс») «Власнику» повноважень з надання житлово-комунальних послуг, відповідно до умов Договору та чинним законодавством якому належить квартира у будинку. Відповідно до п.3.1.2 Договору: «Виконавець зобов`язаний надавати житлово- комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до діючого законодавства.» Відповідно до 5.2-5.3. Договору: «Розмір щомісячної плати (нормативних витрат, пов`язаних з утриманням будинку, прибудинкової території) визначається в залежності від кількісних показників фактично наданих послуг з урахуванням забезпечення відповідного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинку прибудинкової території та переліку послуг, що надаються. У випадку зміни розміру параметрів до Переліку на послуги вносяться відповідні зміни.». Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що відповідачем щомісячно на адресу позивача надсилаються рахунки-фактури для оплати комунальних послуг. Позивач не погоджується з розміром тарифів, за якими відповідачем здійснюються вказані нарахування, та вважає, що останні повинні відповідати розміру встановленому рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради Одеської міської ради №365 від 26.11.2015. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 120 Конституції України встановлено, що організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади визначаються Конституцією і законами України. Частиною першою статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, в тому числі, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Згідно статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з у тримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відході тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Верховний Суд у постанові від 17.02.2021 року у справі № 760/16111/15-ц зазначив, що «залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/ тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/ тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються та затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом». Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №365 від 26.11.2015 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS] , для ТОВ ОЛІМП.КОМСЕРВІС вирішено: 1. Встановити товариству з обмеженою відповідальністю ОЛІМП.КОМСЕРВІС тарифи на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території: Прибирання сходових кліток - 0,563 грн. (Розмір тарифу за 1 кв.м., на місяць, з єдиним податком); Прибирання прибудинкової території - 0,278 грн.; Технічне обслуговування ліфтів - 0,270 грн.; Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливової каналізації - 0,437 грн.; Поливання дворів, клумб і газонів - 0,002 грн.; Освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води - 0,296 грн.; Енергопостачання ліфтів - 0,239 грн.; Дератизація - 0,027 грн.; Дезінсекція - 0,031 грн.; Обслуговування систем диспетчеризації - 0,603 грн. Технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, систем протипожежної автоматики та димовидалення - 0,331 грн.; Прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами - 0,022 грн.; Поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації, технічних пристроїв будинку та елементів зовнішнього упорядження, розміщених на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території - 0,660 грн.; Вивезення побутових відходів - 0,332 грн. Усього тариф становить 4,091 грн. Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №365 від 26.11.2015 оприлюднено в газеті «Думська площа» (додаток до газети «Одесский вестник») №49 від 04.12.2015. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004№ 1875-ІУ (втратив чинність 01.05.2019), ціни/тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Так в ч. 2 та ч. 3 ст. 31 цього Закону було визначено, що виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Крім того, законодавець врахував, що у виконавця можуть збільшитись витрати на надання послуги, а тому в ч. 10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від № 1875-ІУ (втратив чинність 01.05.2019) передбачив, що у разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. Таким чином, до 01 травня 2019 року ціни/тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також їх зміна, затверджувались виключно органами місцевого самоврядування. Як вже зазначалось, тариф на послуги позивача із утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS] , був встановлений Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 365 від 26.11.2015. Цим рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради, встановлено тариф на послугу Відповідача із утримання будинку і споруд та прибудинкової території в розмірі 4,091 грн. за 1 кв.м. на місяць (з єдиним податком). Таким чином, до 01 травня 2019 року відповідач мав право нараховувати плату за утримання будинку і споруд та прибудинкової території виключно за цим тарифом, а у випадку збільшення своїх витрат - звертатись до органу місцевого самоврядування для затвердження змін. 01 травня 2019 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, який кардинально змінив порядок визначення та погодження ціни на послуги Позивача. Згідно цього Закону, такої послуги як утримання будинку і споруд та прибудинкової території вже немає, а натомість статтею 5 цього Закону віднесено до житлово-комунальних послуг житлову послугу - послугу з управління багатоквартирним будинком, яка й включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо. В статті 6 цього Закону, визначено що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні) та управитель. Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 10 цього Закону, вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає: витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем; винагороду управителю, яка визначається за згодою сторін. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст. 18 Закону, управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. У ч. 1 ст. 15 Закону визначено, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. У статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем. Суду не надані докази, що співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] приймали жодного рішення щодо визначення ТОВ «ОЛІМП.КОМСЕРВІС» управителем цього будинку й не затверджували умови надання ним таких послуг. Договір від 14.05.2012 на управління житловими будинком і прибудинковою територію не приймається судом до уваги, адже він укладений між Дослідницькою станцією каратину винограда і плодових культур ІЗР НААН та ТОВ «Олімп.Комсервіс». Тому, із набранням 01.05.2019 чинності Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, сторони повинні керуватись положеннями пункту 3 і Прикінцевих та перехідних положень цього Закону. В цьому пункті передбачено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. З дати введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зміна будь-яких умов договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додатків і кошторисів (цін/тарифів) до них забороняється та вважається нікчемною. Виконавець таких послуг або управитель має право достроково розірвати відповідний договір, попередивши про це споживачів не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору Таким чином, з 01 травня 2019 року ТОВ «ОЛІМП.КОМСЕРВІС» мало право: продовжувати надавати послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за ціною/тарифом який був затверджений у встановленому порядку до 01.05.2019; розпочати надавати послугу із управління багатоквартирним будинком - у випадку визначення його управителем та затвердження умов зборами співвласників будинку; відмовитись від надання послуг. Оскільки, ТОВ «ОЛІМП.КОМСЕРВІС» не відмовилось надавати послуги й управителем його не було визначено, відповідно відповідач мав право продовжувати надавати послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за ціною/тарифом який був затверджений у встановленому порядку до 01.05.2019 - тобто 4,091 грн. за 1 кв.м. на місяць (з єдиним податком). Незважаючи на вищевикладені вимоги законодавства, відповідачем неправомірно здійснювались нарахування плати за утримання будинку і споруд та прибудинкових територій за вартістю послуги більшою ніж було затверджено органом місцевого самоврядування, про що свідчать рахунки, які направлялися позивачу для сплати (наприклад за рахунком-факторою №23 від 01.04.2022 тариф на утримання будинку та прибудинкової території обрахований у розмірі 11,785 грн.). Відповідач помилково вказує, що з 2017 року тарифи не є регульованими, адже незважаючи на прийняття Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIIІ 9 листопада 2017 року, Закон введений в дію з 1 травня 2019 року, відповідно до п.1 Прикінцевих та Перехідних положень. Тому, суд не приймає до уваги публічну оферту, викладену на сайті ТОВ «Олімп.Комсервіс» в 2017 році про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, тарифів до цієї публічної оферти немає на офіційному сайті відповідача, всупереч п. 5.2. публічної оферти, яким відзначено, що, зокрема, розмір щомісячної плати (нормативних витрат, пов`язаних з утримання будинку, прибудинкової території) визначається в Додатку «Перелік послуг». Отже, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп.Комсервіс» здійснити по квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] помісячний перерахунок за період часу з 01.01.2019 по 30.08.2024 за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, у відповідності до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 3365 від 26.11.2015. Між тим, слід звернути увагу на те, що з моменту оприлюднення відповідного рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради позивач є фактично ознайомленням з відповідним рішенням. Таким чином, позивачу було відомо, починаючи з листопада 2015 р. про наявність рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 365 від 26.11.2015 р. Крім того, починаючи з 2019 р. по час звернення до суду з відповідною позовною заявою, у позивача було достатньо часу для звернення до суду для захисту своїх прав та інтересів. Однак позивач в порушення положень ЦКУ звернувся до суду з порушенням строків позовної давності та без надання доказів поважності причин пропуску строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності становить три роки (ст. 257 ЦКУ). Строк, визначений ст. 257, продовжується на строк дії в Україні воєнного, надзвичайного стану відповідно до п. 19 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, враховуючи зміни, внесені Законом України 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Отже, враховуючи позовні вимоги позивача про зобов`язання здійснити помісячний перерахунок за період часу з 01 січня 2019 року по 30 серпня 2021 року за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у відповідності до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 365 від 26.11.2015 р. то строк позовної давності за відповідними вимогами є таким, що сплив на момент звернення до суду. В той же час, позивачем не надані докази поважності причин пропуску такого строку. При цьому, навіть факт введення карантину, а в подальшому введення воєнного стану в Україні не надає право на звернення до суду з пропуском строків позовної давності, а аналіз судової практики засвідчує, що саме лише посилання на факт впровадження на території України воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку у справі. Так, Верховний Суд наголошує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц). Відтак, суд погоджується з відповідачем, щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог позивача в частині перерахунку за період з 01 січня 2019 року по 30 серпня 2021 року. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частинами 1-3, 5\~статті 263\~ЦПК\~України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Водночас, слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач є доведеними, а відповідачем вони не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження, а відтак підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Позивач при зверненні до суду з позовом не сплатила судовий збір, так як пенсійним посвідченням серії [NUMBER] підтверджується встановлення [PERSON] . ІІ групи інвалідності, що є підставою звільнення від сплати судового збору. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору, слід покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 968,96 грн. (коефіцієнт 0,8 у зв`язку з поданням позову через Електронний суд). На підставі викладеного,

Outcome: partial