Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі по тексту ТОВ «Споживчий центр») подав до Старосамбірського районного суду\~\~Львівської області позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що\~\~19.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферту) №19.08.2024-100002480. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000 грн, строком на 140 днів, за процентною ставкою 1%. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 26.03.2024 утворилась заборгованість у розмірі 31000 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 грн.,\~\~заборгованості по процентам в розмірі 14000 грн., комісії 2000 грн., неустойки 5000 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 13.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі на 17.03.2025. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень. \~ \~ \~ \~ У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав до суду відзив, згідно якого позов визнав частково, вважав, що при наданні кредиту позивачем було порушено статтю 10 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки відповідач внесений до реєстру КРАІЛ, в частині нарахування штрафів, пені, неустойки просив відмовити, посилаючись на воєнний стан, просив розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позову. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі\~статей76-81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~статтею 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. Відповідно до\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)\~чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до частини 1\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 19.08.2024 між сторонами був укладений Кредитний договір №19.08.2024-100002480 на умовах його строковості, платності і поворотності. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується довідкою про перерахування коштів від 25.12.2024 за №9-2512 (а.с.15). Однак своїх зобов`язань відповідно до умов Кредитного договору відповідач не виконує, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 26.03.2024 становить 31000 грн. та складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 грн.,\~\~заборгованості по процентам в розмірі 14000 грн., комісії 2000 грн., неустойки 5000 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с.16). Тому, суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив умови укладеного ним кредитного договору. Відповідно зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Позивач має право вимагати від відповідача сплати неустойки у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання. Разом з тим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022\~на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Відтак, позивачем не враховано вищевказаних\~перехідних положень ЦК України\~та помилково здійснено нарахування неустойки в розмірі 5000 грн. Щодо позиції відповідача про відмову у позові з підстав його перебування в реєстрі КРАІЛ, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1, 2 статті 10 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний, використовуючи свої професійні можливості, оцінити кредитоспроможність споживача, враховуючи, зокрема, строк, на який надається споживчий кредит, суму кредиту, доходи споживача, мету отримання кредиту, а також інформацію щодо виконання споживачем зобов`язань за кредитними операціями, включаючи зобов`язання перед іншими кредитодавцями. Оцінка кредитоспроможності споживача здійснюється на підставі достатньої інформації, отриманої від споживача, та, за необхідності, на основі інформації, законно отриманої з інших джерел. У разі ненадання споживачем документів чи відомостей про себе та свій фінансовий стан, що вимагаються законодавством або внутрішніми документами кредитодавця, кредитодавець має право відмовити такому споживачу в укладенні договору про споживчий кредит. Тобто, вказаним Законом не передбачено перевірку кредитодавцем реєстру КРАІЛ при вирішенні питання щодо надання споживачу кредитних коштів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами та комісією вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, що свідчить на наявність підстав для стягнення з нього на користь ТОВ «Споживчий центр» суму заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 грн., по процентах в розмірі 14000 грн., комісії в розмірі 2000 грн., що разом становить 26000 грн., тому в цій частині позов підлягає до задоволення, відповідно в іншій частині позовних вимог суд відмовляє. Задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог\~статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 2031 грн. 69 коп. (2422,40х26000/31000).

Outcome: partial