Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства\~ «Полтаватеплоенерго» ( далі ПОКВПТГ\~«Полтаватеплоенерго»\~) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання посилаючись на те, що відповідач за адресою [ADDRESS] користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та гарячого водопостачання, а тому зобов`язаний\~оплачувати отримані послуги. У зв`язку з невиконання покладених зобов`язань, за період з 01 січня 2017 року по 01 червня 2023 утворилась заборгованість у сумі 17 080 грн. 45 коп, а також\~нарахований індекс\~інфляції в\~сумі 1728\~грн.\~50\~коп.\~та 3\~%\~річних в\~сумі 779\~грн.\~03\~коп.\~Просили стягнути\~суму заборгованості\~та понесені\~судові витрати\~по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24 серпня 2023 року відкрито спрощене позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 січня 2024 року задоволено клопотання представника позивача в частині залучення до участі як співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та задоволено клопотання представника відповідача щодо зупинення провадження по справі до набрання законної сили судового рішення по цивільній справі № 552/4372/23 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «Провізор», Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», про захист прав споживачів, усунення перешкод у користуванні власністю, зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2025 року поновлено провадження в цивільній справі за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В судове засідання представник позивача ПОКВПТГ «\~Полтаватеплоенерго» \~не з`явилася,\~надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Від представника відповідача [PERSON] [PERSON] повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи через погіршення стану здоров`я, позовні вимоги не визнає в повному обсязі . Причина неявки інших відповідачів невідома. Суд приймає до уваги, що представника відповідача [PERSON] повторно звертається з клопотанням про відкладення розгляду справи по причині участі в іншому судовому засіданні, відповідач [PERSON] не надала належного доказу неможливості участі в судовому засіданні за станом здоров`я. Відповідачем Якщо сторони , представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, що в судове засідання не з`явились. Відповідач [PERSON] надав суду відзив щодо не визнання позовних вимог в якому зазначив, що нарахування позивачем за послуги проводиться невірно, надавши свій конррозрахунок. Позивачем не надана методика нарахування абонентської оплати . Також позивачем не надано доказів відмови відповідача сплатити заборгованість, які доказів дійсності існування такого боргу. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивач направив\~відповідь на\~відзив щодо\~незгоди з\~викладеними у\~відзиві \~запереченнями відповідача\~,\~де зазначив\~,\~що нарахування\~ проводяться\~відповідно до\~обсягів теплової\~енергії,\~розмір опалювальної\~площі будинку\~складається з\~опалювальних площ\~квартир та\~нежитлових приміщень,\~одне з\~яких обладнане\~ індивідуальним\~джерелом опалення,а\~інше \~вузлом розподілу\~обліку теплової\~енергії.\~Підприємство з\~01.12.2021\~року розподіл\~та нарахування\~плати за\~спожиті послуги\~відповідно до\~Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.\~Також враховувалось\~наявність пільги\~ у\~ [PERSON] .\~Всі нарахування\~проводились згідно\~вимог чинного\~законодавства. Здійснений представником відповідача розрахунок не відповідає положенням статей 79, 80 ЦПК України про достовірність та достатність доказів. Оскільки представник відповідача вийшла за межі своїх фахових знань, так як її висновки rрунтуються на фонових знаннях, а для здійснення розрахунку заборгованості необхідні спеціальні знання. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] за адресою [ADDRESS] , користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які\~\~\~\~надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» відповідно до „Правил надання населенню послуг з\~\~\~\~централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення , затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.\~\~ Пунктом 6 ч.1\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст. 32\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги "\~плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою\~статті 67 ЖК України\~передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами\~ст. 68 ЖК України,\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивачем нарахована відповідачам заборгованість за отримані послуги за період з 01січня 2017 року по 01 червня 2023 року у розмірі 17080 грн. 45 коп. Як встановлено в ході судового розгляду, з 23 вересня 2016 року у житловому будинку за адресою [ADDRESS] підприємством «Полтаватеплоенерго» встановлено та прийнято на комерційний облік вузол обліку теплової енергії, яким враховувалась теплова енергія, спожита на опалення квартир будинку та нежитлового приміщення приватної школи «Юний європеєць». З початку опалюваного сезону 2016/2017 роках у зв`язку з встановленням 23 вересня 2016 року вузла комерційного обліку теплової енергії, нарахування за послугу з централізованого опалення мешканцям у житловому будинку за адресою [ADDRESS] проводилося відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії. Загальний обсяг спожитої енергії на опалення приміщень, визначений за показниками вузла комерційного обліку теплової енергії, розподілявся пропорційно опалювальної площі кожної опалювальної квартири. Відповідно до пункту 12 Правил № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії, споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Встановлено, що нарахування за послугу з централізованого опалення мешканцям будинку [ADDRESS] проводилось підприємством за показанням вузла комерційного обліку теплової енергії, за виключенням частки теплової енергії, використаної на опалення приміщення з вузлом розподільного обліку та на опалення місць загального користування, що припадає на квартиру з індивідуальним (автономним) джерелом опалення. З початку опалювального сезону 2017/2018 роках, відповідно до пункту 12 Правил № 630, нарахування за послугу з централізованого опалення мешканцям будинку [ADDRESS] проводилось підприємством за показниками вузла комерційного обліку теплової енергії, за виключенням частки теплової енергії, використаної на опалення МЗК, що припадає на квартиру з індивідуальним (автономним джерелом опалення). \~ \~ \~ \~Розмір опалюваної площі будинку [ADDRESS] складається з опалювальних площ квартир та нежитлових приміщень. Станом на 01 грудня 2021 року загальна опалювальна площа квартир та нежитлових приміщень житлового будинку [ADDRESS] становила 3321,1 м3. З 01 грудня 2021 року по 01 вересня 2023 року загальна опалювальна площа квартир та нежитлових приміщень житлового будинку не змінювалась, але зміна опалювальної площі відбувалася до 01 грудня 2021 року. Станом на 01 січня 2017 року загальна опалювальна площа 55 квартир, мешканцям яким проводились нарахування за послугу з централізованого опалення, становила 2 568,4 м2; 1 квартира, опалювальною площею 58,9 м2, оснащена індивідуальним (автономним) джерелом опалення, по які проводилось нарахування за послугу з централізованого опалення місць загального користування; нежитлове приміщення аптеки ТОВ Фармацевтична компанія «Провізор» площею 396 м2 оснащене індивідуальним (автономним) джерелом опалення; нежитлове приміщення приватної школи «Юний Європеєць», опалювальною площею 283,4 м2, оснащене вузлом розподільного обліку теплової енергії, знаходилось під обліком вузла комерційного обліку теплової енергії до початку опалювального сезону 2017/2018. \~ \~ \~ \~З 01.05.2019 року набрав законної сили Закон України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч.1 ст.12 «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За приписами п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Форма типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії затверджена постановою Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021, що набрала чинності 01.10.2021. Відповідно до приписів ч.5 ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такий договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Суду не надано належних доказів, що станом на 01.12.2021 року співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] повідомили ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго про прийняття рішення щодо вибору моделі договірних відносин і уклали з підприємством відповідний договір на послугу з постачання теплової енергії. За таких обставин, з 01.12.2021 року набули\~чинності нові\~публічні договори приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії, як з власниками квартир, так і з власниками нежитлових приміщень. Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії, текст яких розміщено на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-nshih-spozhivachv/. Бездоговірне надання послуги з постачання теплової енергії споживачам у житловому будинку відсутнє. Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено основні засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг. Відповідно до положень ч. 1 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, визначений за допомогою вузла комерційного обліку теплової енергії, розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподіленого обліку теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі таких споживачів. За приписами частини 4 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до\~М, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно п. 6 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі за іншим принципом, визначеним цією методикою. Відповідно до норм частини 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення. Статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено,що до загального обсягу спожитої у будівлі теплової енергії, який розподіляється між споживачами будинку (власниками житлових і нежитлових приміщень) у порядку, передбаченому цією статтею, включаються обсяги теплової енергії на опалення житлових та\~ нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, зі змінами (далі Методика), яка визначає порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Виходячи з\~викладеного позтвачем\~з 01.12.2021 року розподіл та нарахування плати за спожиті послуги проводиться відповідно до Методики. У період з 01.12.2021 по 31.12.2021 розрахунок проводився за алгоритмом Методики згідно якої обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення будинку, відповідно до розділу V приймався, як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту або теплогенеруючої/когенераційної установки, яка не є автономною і становив 8%. За приписами п. 2 розділу III Методики у разі відсутності вузлів розподільного обліку у МЗК та допоміжних приміщеннях будівлі обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення п`ятиповерхової\~будівлі - 12 %. У послідуючому, наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358 внесені зміни до Методики. Відповідно до положень Методики у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , як у будинку, в якому наявні приміщення з індивідуальним опаленням, визначений за допомогою показань вузла комерційного обліку загальний обсяг теплової енергії за розрахунковий період розподіляється на наступні складові: обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби на опалення будинку; обсяг теплової енергії, спожитої на опалення приміщення або квартири споживача. Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, визначається спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будинку. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] п`ятиповерховий, частка теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення, складає 25% від загального обсягу споживання теплової енергії. В пункті цього ж розділу Методики зазначено, що визначений спрощено обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будинку, додатково корегується із застосуванням коефіцієнту, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будинку (за формулою 25 Методики). Відповідно до пункту 12 розділу IV Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням) пропорційно до опалюваних площ їх житлових/нежитлових приміщень. Розмір опалюваної площі будинку складається з опалювальних площ квартир та нежитлових приміщень. З 01 грудня 2021 року обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові портеби опалення будинку визначається відповідно до положень розділу IV Методики (у грудні 2021 року обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи, відповідно до положень розділу V Методики), розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будинку. До 01 грудня 2021 року такий розподіл законодавством не предбачався. Відповідно до ч.1\~ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до\~закону\~ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. За приписами\~ст.13 Закону України «Про теплопостачання»\~до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належить встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством. Відповідно до п 37 ч.1\~ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств. Формування, встановлення та застосування двоставкового тарифу передбачено Порядками формування тарифів, затвердженими постановами НКРЕКП та Кабінету Міністрів України. Згідно п.1.3 Порядку 416 затвердженого Постановою НКРЕКП № 416 від 18.02.2020 двоставковий тариф - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної); умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості як грошовий вираз змінної частини планованих економічно обґрунтованих витрат, що змінюються прямо пропорційно зміні обсягу теплової енергії, для надання послуги з постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП з урахуванням податку на додану вартість; умовно- постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - місячна абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год) приєднаного теплового навантаження об`єктів теплоспоживання як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат, крім тих, що віднесені до умовно-змінних витрат, що є постійними і не змінюються прямо пропорційно зміні обсягу теплової енергії, для надання послуги з постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП з урахуванням податку на додану вартість. Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження, сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди. Постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго»» підприємству для потреб населення встановлено двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії. Запровадження двоставкових тарифів у розрахунках зі споживачами категорії «населення» розпочато з 01 грудня 2021 року. Застосовані тарифи, встановлені постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020. Перехід на такий формат розрахунків відбувся одночасно з моменту набрання чинності нових договорів, відповідно до вимог\~Закону України «Про житлово- комунальні послуги», а саме з 1 грудня 2021 року. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 07.07.2021 № 1085, затверджено Зміни до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 22.03.2017 № 308 і право на встановлення тарифів для підприємства перейшло до органів місцевого самоврядування. Рішенням Полтавської обласної ради № 286 від 21 жовтня 2021 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго», підприємству для усіх категорій споживачів встановлено економічно обгрунтовані тарифи, що вводились в дію з 1 листопада 2021 року. Позивач на офіційному сайті ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» повідомив споживачів про затвердження постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020 року двоставкових тарифів на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення . Також інформація була розміщена і 30.08.2021 року на вебсайті обласного комунального інформаційного агенства «Новини Полтавщини». Позивач на офіційному вебсайті підприємства також розмістив голошення про затвердження рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 року № 286 тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води. Отже, з 01.12.2021 року позивач застосовував двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії, затверджені Постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020: - умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - 1332,52 грн/Гкал, оплачується за фактично спожиту на опалення будинку теплову енергію в період надання послуги з постачання теплової енергії; - умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - 79472,03 грн/Гкал/год, оплачується споживачами щомісячно впродовж року Суду не надано належних доказів, що з 01.12.2021 року у розрахунках зі споживачами категорії «населення» за індивідуальними публічними договорами, позивач діяв всупереч діючого законодавства в частині застосування тарифів встановлених уповноваженим на те органом, а саме тарифів встановлених постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго». Судом не встановлено, що позивач проводить нарахування за послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] з порушенням норм чинного законодавства. Що стосується заперечень відповідача [PERSON] щодо нарахування оплати умовно-постійної частини двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії, то суд виходить з наступного. Пунктом 32 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими\~постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830\~та Індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.12.2021 передбачено, що у разі застосування двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії, розмір щомісячної плати за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду) та умовно-постійної частини тарифу (протягом року). Щодо нарахування плати за абонентське обслуговування. Пунктом 11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання\~ інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та\~ поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). 21 серпня 2019 року Кабінетом України прийнята Постанова № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг», якою визначено , що граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - граничний розмір плати за абонентське обслуговування), який визначається за формулою визначеною даною Постановою. Згідно норм частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальнгі послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Відповідачами не спростовано належними доказами, встановлений позивачем розмір плати за абонентське обслуговування перевищує граничний розмір плати за абонентське обслуговування. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У судовому засіданні не знайшло підтвердження, що позивачем здійснюється нарахування послуг з постачання теплової енергії всупереч діючого законодавства, а тому наданий відповідачем [PERSON] контррозрахунок не може бути прийнятий судом до уваги. Враховуючи , що суд дійшов до зазначених висновків, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 01 січня 2017 року по 01 червня 2023 року у розмірі 17 080 грн. 45 коп.є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. За змістом ч. 1 ст.\~901, ч. 1 ст.\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України\~Про житлово-комунальні послуги\~правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1\~ст. 161 ЦПК України\~нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції\~1728 грн. 50 коп. та 3% річних\~779 грн. 03 коп., а всього 19587 грн. 98 коп. Крім заборгованості, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 684 грн. 00 коп. Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved