Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

У травні 2023 року Приватне акціонерне товарство «Страхова компанія «Універсальна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило суд стягнути із відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 23637 грн. Зазначає, що позивачем є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», проте до 7 серпня 2019 року дане товариство було Публічним акціонерним товариством, що підтверджується протоколом загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» № 02/19 від 30 липня 2019 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 7 серпня 2019 року. Таким чином в тексті позовної заяви при описі обставин, які мали місце до 7 серпня 2019 року вказується найменування позивача - ПАТ «СК «Універсальна». Позовні вимоги мотивує тим, що 11.05.2020, у м. Києві, Гостомельське шосе мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Fiat Fiorino» ДНЗ [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «ВАЗ 2105» ДНЗ [NUMBER] та автомобіля марки «Chevrolet Cruze» ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/8401/20 [PERSON] було визнано винним в настанні ДТП. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», згідно з умовами договору страхування № 3111/261/002984 від 25.02.2020, транспортний засіб «Fiat Fiorino» ДНЗ [NUMBER] , який належить ТОВ «Фінансовий будівельний холдинг» (надалі - страхувальник). Власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту. Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, звіту експерта № 32/05/20 від 22.05.2020 та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 153 637,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Таким чином позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] - була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», на підставі полісу № А0/4644069, страхова компанія надала страховий захист своєму страхувальнику - відповідачу та здійснила страхову виплату у межах ліміту, на користь позивача у розмірі 130 000,00 грн. Різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою, яка відшкодувалася страховою компанією відповідача становить: 23 637,00 грн. = (153 637,00 (розмір завданої шкоди) - 130 000,00 грн. (сума відшкодування ПрАТ «СК «Провідна»). Претензією позивач письмово повідомив відповідача щодо необхідності виплати на його користь грошових коштів. У зв`язку з вищевикладеним, просить задовольнити позов. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.06.2023 у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивачу судом було надіслано копію ухвали суду від 12.06.2023. Відповідачу судом було надіслано копію ухвали суду від 12.06.2023 та копію позовної заяви із додатками. Копію ухвали суду та копію позовної заяви із додатками не було отримано відповідачем та конверт повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням строку зберігання». У встановлений строк відзив від відповідача не надійшов. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Указане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 грудня 2018 року в справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року в справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18), а також у постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2020 року в справі № 814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року в справі № 826/20408/14 (провадження №К/9901/16143/20), від 10 листопада 2021 року в справі № 756/2137/20 (провадження №61-3782св21) та інших. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 11.05.2020, у м. Києві, Гостомельське шосе мала місце дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Fiat Fiorino» ДНЗ [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «ВАЗ 2105» ДНЗ [NUMBER] та автомобіля марки «Chevrolet Cruze» ДНЗ [NUMBER] під керуванням [PERSON] (надалі - відповідач). Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2020 у справі № 759/8401/20 [PERSON] було визнано винним в настанні ДТП. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Оскільки вина [PERSON] , встановлена вказаною постановою суду то у відповідності до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», згідно з умовами договору страхування № 3111/261/002984 від 25.02.2020, транспортний засіб «Fiat Fiorino» ДНЗ [NUMBER] , який належить ТОВ «Фінансовий будівельний холдинг» (надалі - страхувальник). Власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту. Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, звіту експерта № 32/05/20 від 22.05.2020 та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 153 637,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 199863 від 30.06.2020. Таким чином позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] - була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», на підставі полісу №А0/4644069, страхова компанія надала страховий захист своєму страхувальнику - відповідачу та здійснила страхову виплату у межах ліміту, на користь позивача у розмірі 130 000,00 грн. Різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою, яка відшкодувалася страховою компанією відповідача становить: 23 637,00 грн. = (153 637,00 (розмір завданої шкоди) - 130 000,00 грн. (сума відшкодування ПрАТ «СК «Провідна»). Згідно положень п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Згідно із ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до страховика ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховним судом України в узагальненнях було роз`яснено, що розгляд цивільних справ, які виникають із договорів страхування, вирішенні питання про розмір збитків, завданих транспортному засобу, суди повинні з`ясовував дійсну вартість автомобіля, вартість його ремонту та обставини щодо економічної обґрунтованості ремонту пошкодженого транспортного засобу. Судом всебічно, повно та об`єктивно досліджено, додані до позовної заяви документи на підставі яких позивач здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму 153637 грн. та отримав відшкодування від страховика ПрАТ «Провідна» в розмірі 130000 грн,а тому позивач правомірно пред`явив позов про відшкодування шкоди в розмірі 23637 грн. Згідно з ч. 1 ст. 76, ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи, що станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, заперечень проти суми страхового відшкодування відповідачем не висловлено, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 23637грн, як частина неоплаченої частини матеріальної шкоди. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь державиа сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved