Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника Тереняк В.І. звернулось до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 19.12.2019 в загальному розмірі 88 899,59 грн станом на 16.02.2025, а також понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 422,4 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] 19.12.2019 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодився на відкриття кредитного рахунку та встановлення початкового кредитного ліміту. Сторонами погоджено наступні умови кредитування: розмір кредитного ліміту до 75\~000,00 грн; тип кредиту відновлювальна кредитна лінія; тип кредитної картки «Універсальна» GOLD; строк кредитування 20 років; процентну ставку 42,0 % річних, в процесі користування рахунком зміну процентної ставки до 40,8 % річних. Також погоджено порядок повернення кредиту сплату мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100,00 грн щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Також умовами договору сторони погодили сплату процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 84 %. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку «Універсальна» GOLD із терміном дії до серпня 2023 року, а також платіжну кредитну картку із терміном дії до квітня 2028 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах кредитного ліміту. Внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 16.02.2025 виникла заборгованість у загальному розмірі 88 899,59 грн, з яких: 71 201,16 грн заборгованість за тілом кредиту; 17 698,43 грн заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом. Ухвалою суду від 01.04.2025 справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Поштове відправлення на ім`я відповідача [PERSON] з копією ухвали про відкриття провадження надіслане за адресою зареєстрованого місця проживання згідно з даними ЦНАП Переяславської міської ради, повернулося до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Також відповідача було повідомлено телефонограмою від 23.05.2025 про відкриття провадження та призначення до розгляду даної справи. Відповідач зобов`язався прибути до суду для отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. Проте на виклик суду не прибув. Повторно 27.05.2025 на ім`я відповідача було надіслано поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження за адресою зареєстрованого місця проживання, яке повернулось до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Інформація про інші адреси відповідача у суду відсутня. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За приписами ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 19.12.2019 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт споживчого кредиту, в якому, крім істотних умов кредитування (тип, вид та розмір кредиту, процентної ставки, порядку повернення кредиту тощо), викладено вичерпну інформацію щодо орієнтовної загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, загальних витрат за кредитом. 19.12.2019 відповідач власноручно підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та погодив наступні умови кредитування: розмір кредитного ліміту відновлювальна кредитна лінія 75\~000,00 грн, тип кредитної картки «Універсальна» GOLD; строк кредитування 20 років (п. 1.2 Договору). Пунктом 1.3 Договору погодили процентну ставку 42,0 % річних, а також зміну процентної ставки в процесі користування рахунком до 40,8 % річних. Пунктом 1.4 встановлено порядок повернення кредиту: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100,00 грн щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Також умовами договору сторони погодили сплату процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 84 % (п. 1.5, 2.1.1.2.12 Договору). Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг 19.12.2019 відповідачем підписана власноручно на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного договору відповідач 19.12.2019 отримав платіжний інструмент кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії 08/23, тип картки «Універсальна» GOLD; 29.01.2024 кредитну картку [NUMBER] з терміном дії 04/28, тип картки «Універсальна» GOLD. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] встановлено, що в період з 19.12.2019 по 23.08.2024 змінювався кредитний ліміт. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме видав карту та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором в межах встановленого кредитного ліміту. З виписки по рахунку за договором № б/н від 19.12.2019 за період з 19.12.2019 по 18.02.2025 встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту, а також частково повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості в електронному файлі представник позивача вважає, що заборгованість [PERSON] \~станом на\~16.02.2025\~становить 88 899,59 грн, з яких: 71 201,16 заборгованість за тілом кредиту; 17 698,43 грн заборгованість за простроченими відсотками. Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України врегульовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зазначені положення встановлені ч. 1 ст. 1040 ЦК України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. За нормами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України врегульовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Вказані висновки викладені у Постанові ВП ВС від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. За юридичною природою підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 19.12.2019 є укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитним договором з метою отримання банківських послуг. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 Цивільного кодексу України, згідно з якою у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Між сторонами дійсно виникли правовідносини, починаючи з 19.12.2019, що підтверджується укладеним кредитним договором б/н шляхом підписання відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Зміст укладеного сторонами договору викладено в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорті споживчого кредиту. З наданого позивачем розрахунку заборгованості в електронному файлі за договором № б/н від 19.12.2019, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , вбачається, що за період з 19.12.2019 по 16.02.2025 відповідач отримував кредитні кошти від позивача, а також частково проводив повернення зазначених коштів, останній платіж на погашення заборгованості був ним внесений 07.10.2024, що також вказує на наявність між сторонами кредитних правовідносин. Факт укладення кредитного договору та здійснення платежів по рахунку відповідача підтверджується підписаною 19.12.2019 заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, випискою по рахунку за договором № б/н станом на 16.02.2025, укладеним з [PERSON] . Розрахунком заборгованості в електронному файлі за договором № б/н від 19.12.2059 за період з 19.12.2019 по 16.02.2025 загальний розмір заборгованості за кредитом становить 88 899,59 грн, з яких: 71 201,16 грн ? заборгованість за тілом кредиту; 17\~698,43 грн ? заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом. Наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача перед банком за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом слідує з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 88 899,59 грн підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 2 422,4 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується банківською квитанцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,4 грн.

Outcome: approved