Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов мотивовано тим, що 06.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір №3567482, відповідно до якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 6500 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 4875 грн. Крім того, 02.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір №101685925, відповідно до якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 5400 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1215 грн. 29.11.2021 між ТОВ «МІОЛАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «МІОЛАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитним договором, у тому числі за договором № 3567482. 30.11.2021 між ТОВ «МІОЛАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «МІОЛАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитним договором, у тому числі за договором № 101685925. У свою чергу 10.03.2023 за договором факторингу № 10-03/2023/01 та 10.01.2023 за договором факторингу 10-01/2023, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у тому числі за кредитними договорами № 3567482, № 101685925, що укладені між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. У порушення умов Договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на день підготовки позову загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості за кредитними договорами № 3567482, № 101685925 становить 89950,00 грн. У зв`язку з чим фінансова установа звернулася до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеними кредитними договорами та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 06.03.2025 справу призначено до розгляду в суді за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 29.04.2025 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача при подачі позову подав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою місця реєстрації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, які відповідач отримав 24.05.2025, що підтверджується підписом у зворотному поштовому повідомленні. Відзив до суду не подав, з заявами та клопотаннями не звертався. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір №3567482, відповідно до якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 6500 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 05.09.2021, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 4875,00 грн та пені 1235,00 грн (а.с.18-22). 02.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір №101685925, відповідно до якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 5400,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 02.09.2021, сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 1215,00 грн та комісію в розмірі 1080,00 грн (а.с.25-29). 29.11.2021 між ТОВ «МІОЛАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 29.11.102, відповідно до умов якого ТОВ «МІОЛАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитним договором, у тому числі за договором № 3567482 (а.с.45-46). Також, 30.11.2021 між ТОВ «МІОЛАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «МІОЛАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитним договором, у тому числі за договором № 101685925 (а.с.50-51). У свою чергу 10.03.2023 за договором факторингу № 10-03/2023/01 та 10.01.2023 за договором факторингу 10-01/2023, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у тому числі за кредитними договорами № 3567482, № 101685925, що укладені між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] (а.с.57-59). Враховуючи положення ст. ст. 514, 516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги за договорами № 3567482, № 101685925, що укладені між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором, до позивача по справі. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатила своєчасно, як первісному кредитору, так і його правонаступнику, позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення заборгованості за сумою кредиту та прострочення заборгованості за відсотками є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за кредитним договором в загальному розмірі 2315,00 грн суд зазначає наступне. Кредитними договорами № 3567482, № 101685925 визначена комісія за надання кредиту. Відповідач погодилась зі встановленим розміром комісії, про що засвідчив електронним цифровим підписом на вказаному договорі. При цьому, за положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії за кредитними договороами в загальному розмірі 2315,00 грн не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розміні 16000,00 грн, суд приходить до наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, дослідивши матеріали справи, враховуючи висновки щодо застосування норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, а також, що справа є незначної складності, в такій категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, участі в судових засіданнях адвокат не приймав, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі, тому в цій частині вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2 359 грн 90 коп (87635,00 х 100 : 89950,00 = 97,42%, 2 422,40 х 97,42 % = 2 359 грн 90 коп). На підставі ст.ст.526,634,1049,1054\~Цивільного кодексу\~України та

Outcome: partial