Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд із вищевказаною позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 13.09.2013 Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 559, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та стягнути аліменти на утримання доньки. Позов обґрунтовано тим, що 13.09.2013 \~ \~ \~ \~між сторонами укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №559 та Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] від даного шлюбу народилась донька - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 239 та Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Подружнє життя не склалося останнім часом. Між ними перестало існувати взаєморозуміння внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя, утримання дитини та ведення спільного господарства, що для них має істотне значення та суперечить їхнім інтересам. У зв`язку з цим вони припинили між собою шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Підґрунтя до порозуміння як і відчуття любові один до одного втрачено. За наведених обставин їхній шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Живуть окремо. Договірних зобов`язань один перед одним не мають. Майнових спорів не ініційовано. Дитина буде проживати з матір`ю. Порядок відвідування та способи прийняття участі у вихованні дитини - обговорювались, про що було досягнуто домовленості. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач, в свою чергу, належним чином не допомагає у вихованні та натуральному забезпеченні дитини. Впевненості, що в подальшому відповідач постійно буде надавати гарантовану грошову та натуральну допомогу немає. Через те, що батько належним чином та в достатньому обсязі не дбає про спільну дитину та не надає коштів на її утримання - є необхідність, в рахунок гарантованого утримання, стягувати аліменти у примусовому порядку. Мирним шляхом врегулювати їхні відносини - не вдається. Відтак, між сторонами наявний спір. Відповідач, має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання доньки в частині 1/4 всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, які вкрай необхідні для існування, навчання, як зараз так і в подальшому, виховання і становлення, та врешті решт харчування дитини. Відповідач має дохід. Повний обсяг доходів та місце заробітків приховується. Вона працює офіційно. Отримує не стійкий дохід/заробіток, якого не вистачає в повному обсязі. ЇЇ доходи в основному витрачаються на утримання житла та на мінімальне харчування. Ухвалою судді від 02.04.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті без виклику сторін. Даною ухвалою суду відповідачу надано строк на подання відзиву на позовну заяву. Відповідач про розгляд даної справи судом повідомлений належним чином в розумінні положень ст. 128 ЦПК України, про що свідчить повернутий конверт на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідачем до суду відзив на позовну заяву не подано. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не подав відзив на позовну заяву з запереченням проти розірвання шлюбу, тому шлюб між ними має бути розірваний. 13.09.2013 між сторонами укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №559 та Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). [INFO] від даного шлюбу народилась донька [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 239 та Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Як вбачається з ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу є неможливе. Згідно зі\~ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позовна заява в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що сторони мають доньку [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 239 та Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст.183, ч. 1 ст.184 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до ч. 1 ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому припинення фактичних шлюбних відносин між батьками та проживання окремо від дитини, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обов`язків щодо дитини до досягнення дитиною повноліття, приймаючи також до уваги, що дитина, проживає з позивачем і перебуває на її утриманні, відповідач є молодою працездатною особою, під час розгляду справи судом не встановлено наявності у платника аліментів на утриманні інших малолітніх (неповнолітніх) осіб, непрацездатних осіб, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, інших аліментних зобов`язань, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів. На підставі\~чого та\~з урахуванням\~викладеного вище,\~а також,\~враховуючи,\~що законодавчо\~визначений розмір\~аліментів,\~які стягуються\~з платника\~аліментів становить\~1/4\~частину заробітку\~(доходу),\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги позивача\~про стягнення\~з відповідача\~аліментів на\~утримання дитини\~ґрунтуються на\~вимогах закону,\~та є\~такими,\~що підлягають\~задоволенню та\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягають аліменти\~в розмірі\~1/4\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~платника аліментів\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи стягнення\~з моменту\~звернення в\~суд,\~до досягнення\~донькою повноліття. Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п.1 ч. 1 ст.430 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1211,20 грн за ставками судового збору, чинним на час подання позивачем позову, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved