Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом до Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями в порядку спадкування. В обгрунування позовних вимог позивачі вказали, що [INFO] помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . Після його смерті [INFO] була відкрита спадкова справа на належне йому майно. З метою отримання спадкового майна, що належало чоловіку на момент смерті [PERSON] звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса Кам`янець - Подільського районного нотаріального округу Яцевич Г.В. Однак нотаріусом було вказано, що надане нею «Свидетельство о праве личной собственности на домовладение» від 24.03.1990р. не підтверджує права власності спадкодавця, тому неможливо видати свідоцтва про право на спадщину. Крім того, в вищевказаному документі прізвище померлого вказано з помилкою. Враховуючи наведене, нотаріус вказала на необхідність звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно. Щодо того, що в вищевказаному документі прізвище померлого вказано з помилкою, то 4 квітня 2024 року Кам`янець - Подільський міськрайонний суд розглянув її заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлому чоловікові [PERSON] . За результатами розгляду заяви суд ухвалив - встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] від 24 березня 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-232, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кам`янець - Подільської районної ради за №4 від 9 січня 1990 року, що належить колгоспному двору, головою якого є « [PERSON] », [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер. На момент смерті [PERSON] правовстановлюючі документи на будинок відсутні бо будували його самостійно і про документальне підтвердження права власності на той час не переймалися, а також він станом на 24.03.1990 року мав статус колгоспного двору, що підтверджується «Свидетельством о праве личной собственности на домовладение» від 24.03.1990р., зареєстроване в реєстрі за № 2-232, відповідно до якого [PERSON] - голова колгоспного двору. Згідно довідки Жванецької сільської ради дане будинковолодіння на 15 квітня 1991 р. мало статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . Членами колгоспного двору станом на 15.04.1991року згідно довідки Жванецької сільської ради, були: [PERSON] , голова двору, [INFO] , [PERSON] , дружина, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] , [PERSON] , син, [INFO] . Позивачі просять суд на підставі ст.ст.3, 5, 328, 392, 1223, 1226, 1261, 1262 ЦК України; ст.120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 55 Закону України «Про власність» (в ред.1991 року), ухвалити рішення, яким визнати за кожним з них право \~ \~ \~ \~власності на 1/3 житлового \~ \~ \~ \~будинку з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивачі подали суду заяви про розгляд справи без їх участі, просять позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] в с.Гаврилівці Кам`янець-Подільського району Хмелдьницької області помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . Після його смерті 25.09.2023 року приватним нотаріусом Кам`янець - Подільського районного нотаріального округу Яцевич Г.В. була відкрита спадкова справа № 225/2023 на належне померлому [INFO] [PERSON] майно за заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 25.09.2023 р. та заявами [PERSON] від 23.10.2023 р. та [PERSON] від 25.09.2023 р. про відмову від прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються копіє спадкової справи, витребуваної судом в порядку ч.7 ст.81 ЦПК України. Померлому на підставі рішення виконкому Кам`янець-Подільської районної ради народних депутатів Хмельницької області від 09.01.1990 р. № 4 «Про реєстрацію житлових будинків, які належать громадянам сіл Підпилип`я, Подоляни, Руда, Гаврилівці, Цвіклівці Кам`янець-Подільського району» належало домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується копією архівного витягу з вказаного рішення. В свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння від 24.03.1990 р. вказано, що домоволодіння [ADDRESS] належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] . Листом від 17.01.2024 р. нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв на спадщину оскільки на належне померлому домоволодіння [ADDRESS] оскільки надане нею «Свидетельство о праве личной собственности на домовладение» від 24.03.1990р. не підтверджує права власності спадкодавця на домоволодіння [ADDRESS] . Крім цього в вищевказаному документі прізвище померлого вказано з помилкою. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2024 року по справі № 676/1628/24, яке набрало законної сили 14.05.2024 р. було встановлено факт належності правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] від 24 березня 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-232, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кам`янець - Подільської районної ради за №4 від 9 січня 1990 року, що належить колгоспному двору, головою якого є « [PERSON] », [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер. \~ \~ \~ \~Згідно наданої суду позивачами довідки Жванецької сільської ради дане будинковолодіння на 15 квітня 1991 року мало статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . Членами колгоспного двору станом на 15.04.1991року згідно довідки Жванецької сільської ради, були: [PERSON] , голова двору, [INFO] , [PERSON] , дружина, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] , [PERSON] , син, [INFO] . Вкаазні обставини також підтверджуються копіями по господарських книг витребуваних судом. Верховний Суд у постановах від\~03 травня 2022 року в\~справі № 520/5386/15-ц, від 22 листопада 2023 року в справі № 689/1693/20 та ін. зазначив, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. 15 квітня 1991 року набув чинності\~Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей\~17,\~18\~зазначеного\~Закону\~щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього\~Закону\~(з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. \~ \~ \~ \~ Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за правовими нормами, які регулювали питання права власності цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, які втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до частини першої\~статті 120 ЦК Української РСР 1963 року\~(тут і далі - який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам (частина перша\~статті 112 ЦК Української РСР). У частині другій\~статті 123 ЦК Української РСР\~передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Отже, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини (постанови Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі № 688/21/17-ц, від 08 квітня 2020 року в справі № 454/1187/17-ц). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працювали у міжгосподарських організаціях, відносилися до суспільної групи колгоспників. У постанові від 06 листопада 2019 року в справі № 559/375/16 Верховний Суд зазначив, що записи в погосподарських книгах визнавалися як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право власності. Під час вирішення питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди в порядку спадкування записи в погосподарських книгах оцінюються в сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи господарств - колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , [INFO] , а членами колгоспного двору були позивачі по справі - [PERSON] , дружина, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] , [PERSON] , син, [INFO] . Враховуючи, що членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року були позивачі та [PERSON] спірний будинок належав до суспільної групи господарств - колгоспний двір, тому кожному з членів колгоспного двору належала частка в розмірі 1/4 частини в майні колгоспного двору. До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша\~статті 1296 ЦК України). Враховуючи, що позивачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися віл прийняття спадщини після смерті батька, про що свідчать копії їх заяв, які знаходяться в матеріалах спадкової справи, спадщину прийняла тільки дружина померлого [PERSON] якій 21.02.2025 р. приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на нежитлові приміщення по [ADDRESS] , а тому належна [PERSON] частка в спірному домоволодінні перейшла до [PERSON] і складає ( + = ), при цьому частки в домоволодінні [PERSON] та [PERSON] складає по кожному. На підставі викладеного,

Outcome: partial