Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

В грудні 2024 р. позивачка звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що квартира [ADDRESS] комунальної форми власності,не приватизована,знаходиться у користуванні позивачки на підставі ордеру № 4634 серія АБ-1 від 01.09.1986 р.та договору найму,укладеного із власником житла. У квартирі зареєстровані позивачка,члени її сім`ї дочка [PERSON] ,1975 р.н.,син [PERSON] ,1973 р.н. Відповідач [PERSON] не мешкає без поважних причин у вказаному вище жилому приміщенні більше 10 років,участі в утриманні житла не приймає та ним не цікавиться, належне йому майно у квартирі відсутнє. Водночас,відповідач залишається зареєстрованим у вказаній вище квартирі та добровільно реєстрацію не припинив,чим порушує права позивачки,яка сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідача,позивачка також не може реалізувати інші права стосовно цього житла. Позивачка просить суд з підстав,передбачених ст.71 ЖК України,визнати відповідача таким,що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги та пояснила,що відповідач був зареєстрований у спірній квартирі як член сім`ї наймача,проте вів антисоціальний спосіб життя,вживав алкоголь,ніколи не працював,крав цінні речі. У 1993 р.відповідач виїхав з квартири за власним бажанням,його речі у квартирі відсутні. Весь цей час відповідач не виконував обов`язків наймача утримувати житло,ним не цікавився, ,родинних відносин з сім`єю не підтримував, вселитись не намагався, перешкод для цього інші наймачі не створювали. Відповідач добровільно відмовився від свого права на користування спірним житлом,однак реєстрацію не припиняє. Це створює для позивачки необхідність оплачувати утримання житла з урахуванням всіх зареєстрованих,чим порушуються її права. Просить суд з підстав,передбачених ст.71 ЖК України,визнати [PERSON] таким,що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин,викликався за адресою реєстрації та останньою відомою суду адресою проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну місця проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав. Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач,місцезнаходження та місце роботи якого невідоме, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили. В судовому засіданні позивачка висловила згоду на розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивачки ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідків,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи суд встановив,що квартира [ADDRESS] комунальної форми власності,не приватизована,знаходиться у користуванні позивачки на підставі ордеру № 4634 серія АБ-1 та договору із власником житла. У квартирі з 12.11.1986 р.зареєстрована позивачка,з 06.06.1995 р.- її дочка [PERSON] ,1975 р.н.,а з 12.06.1993 р.-син [PERSON] ,1973 р.н. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України\~встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 47 Конституції України\~та\~ст. 9 ЖК України\~передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до зазначених правових норм, [PERSON] ,який вселявся в спірне жиле приміщення на законних підставах,має обґрунтовану презумпцію права на користування жилим приміщенням. А відтак позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі. За\~\~роз`ясненнями п.10\~\~постанови\~\~Пленуму Верховного Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 року із подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами\~Житлового кодексу України"\~у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати\~\~причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Згідно акту , складеного головою ОСББ «Деповська 85» Шмаровоз В.А., [PERSON] ,зареєстрований за адресою спірної квартири,фактично з 1993 р.у ні не проживає,що підтверджують сусіди. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показала,що вона протягом з 1980-х років знайома з позивачкою та знає членів її сім`ї,зокрема,сина [PERSON] ,який на початку 1990-х поїхав,куди,нікому невідомо,речей ,які б йому належали,у квартирі ,де мешкає позивачка,немає. Відповідач виїхав із спірної квартири за власним бажанням,користуватись нею інші родичі [PERSON] не перешкоджали. Свідок [PERSON] в суді показала,що спільно із сім`єю позивачки вони отримували квартири,сина позивачки [PERSON] бачила востаннє на початку 1990-х р.,він кудись поїхав,про себе нічого не повідомляє,з сім`єю не спілкується. Свідок [PERSON] в суді показала,що з позивачкою багато років разом працювала ,обізнана про її сімейні обставини,зокрема про те,що син позивачки після 1993 р.припив всі контакти з сім`єю,чим він займався,невідомо,жодних відомостей від нього позивачка не отримувала. З показань свідків та пояснень позивачки судом встановлено, що спірне жиле приміщення без поважних причин не являється місцем проживання відповідача понад шість місяців, за яке він як член сім`ї наймача не оплачує комунальні послуги,його речі у квартирі відсутні,перешкод для користування відповідачу цим житлом позивачкою не чинилося. Таким чином,доводи позивачки про відсутність [PERSON] у спірному жилому приміщенні понад шість місяців підряд без поважних причин підтверджені доказами, які відповідають вимогам ЦПК України щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами ЦПК України,\~суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказах. Докази,на які посилається [PERSON] у позовній заяві, були предметом перевірки суду під час розгляду справи,в результаті їх оцінки у сукупності суд дійшов висновку про те,що вони підтверджують факт не проживання [PERSON] у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин та задовольняє позов. На підставі ст. ст.47 Конституції України, ст.ст.\~9,71,\~72 ЖК України, ст. 12,13,76,77,79,80,81,89,141,264,265 ЦПК України,суд-

Outcome: approved