Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

18.03.2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» (далі - ТОВ «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ») звернулося до Кузнецовського (нині - Вараського) міського суду Рівненської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість в загальній сумі 9830,00 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 05.07.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2105564 (далі - кредитний договір №2105564 від 05.07.2021 року) про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до п.п.1.3,1,4 договору №2105564 від 05.07.2021 року, ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» зобов`язувалося надати відповідачу грошові кошти в сумі 3000,00 грн. у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказаний кредит було надано відповідачу строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі: 1,90% (стандартна процентна ставка), 0,76% (знижена процентна ставка) від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У подальшому, 24.12.2021 року, між ТОВ ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 9830,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 6830,00 грн. Таким чином, у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість перед позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором №2105564 від 05.07.2021 року в загальному розмірі 9830,00 грн. Окрім цього, позивач зазначає, що ним понесено витрати у зв`язку із розглядом вказаної справи, які складаються із витрат по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн., про стягнення яких представником позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» - адвокатом Пархомчуком С.В. додатково зазначено у заяві від 02.06.2025 року. У судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» - адвокат Пархомчук С.В., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести у його відсутності, позов просив задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, у якій також зазначив, що позовні вимоги визнає частково. При цьому, клопотав про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, визнавши такі витрати позивача частково, в сумі 2000,00 грн., оскільки, на його переконання, заявлена сума судових витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. перевищує ціну позову, яка складає 9830,00 грн., є неспівмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково. Підставами для такого висновку суду є наступне. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що 05.07.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2105564 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом використання позичальником електронного підпису, одноразовий ідентифікатор - Н680, договір підписано 05.07.2021 року о 19 год. 48 хв., що вказано в реквізитах сторін договору (відповідача [PERSON] ). Відповідно до п.п.1.3,1.4 договору №2105564 від 05.07.2021 року, ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» зобов`язувалося надати відповідачу грошові кошти в сумі 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказаний кредит було надано відповідачу строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі: 1,90% (стандартна процентна ставка), 0,76% (знижена процентна ставка) від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Орієнтовна вартість кредиту складає: за стандартною ставкою - 4710,00 грн. (п.1.6.1 договору), за зниженою процентною ставкою - 3684,00 грн. (п.1.6.2 договору). Згідно п.2.1 договору, кредит надається Товариством, в межах дії Договору про надання коштів шляхом кредитування у безготівковій формі та перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта. На підтвердження виконання вказаної умови договору, позивачем долучено лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 04.03.2024 року за вих.№20440-0403, відповідно до якого 05.07.2021 року, о 19:50:21, ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» було здійснено переказ коштів в сумі 3000,00 грн. на картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 96431607, призначення платежу: зарахування 3000,00 грн на карту № [NUMBER] . У подальшому, 24.12.2021 року, між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02- 24122001, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 9830,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 6830,00 грн. Таким чином, у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість перед позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором №2105564 від 05.07.2021 року в загальному розмірі 9830,00 грн. Судом проведено аналіз кредитного зобов`язання за кредитним договором №2105564 від 05.07.2021 року, а саме: кредитного договору, додатку №1 до кредитного договору - таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта, паспорту споживчого кредиту та встановлено, що загальна вартість наданого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» для [PERSON] кредиту складає 3684,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 684,00 грн. При цьому, суд враховує, що кредитним договором №2105564 від 05.07.2021 року визначено, що кредит надано [PERSON] строком на 30 днів, а розмір відсотків, на вказаний період договору, встановлено в розмірі 0,76% за кожен день строку користування кредитом, тобто складає 684,00 грн. Отже, загальна вартість кредиту складає 3684,00 грн. (тіло кредиту - 3000,00 грн. + заборгованість за відсотками - 684,00 грн.). Саме такі умови отримання кредиту погодив відповідач [PERSON] , укладаючи кредитний договір №2105564 від 05.07.2021 року з первісним кредитором - ТОВ «ЛІНЕУРА Україна». З огляду на зазначене, позивачем не обґрунтовано нарахування 6830,00 грн. відсотків за договором №2105564 від 05.07.2021 року, нарахування яких, за користування кредитними коштами, проведено первісним кредитором після закінчення 30-денного строку кредитування, передбаченого договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18 наведено висновок, за змістом якого, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази, у тому числі зроблений розрахунок заявлених до стягнення сум, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю чи частково - зазначити правові аргументи, на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок. Суд зазначає, що розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором, на підтвердження заявленої в позові заборгованості в загальній сумі 9830,00 грн., позивачем не долучено, визначити складові вказаного розрахунку, зокрема алгоритму нарахування відсотків (період, процентну ставку) не представляється за можливе. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий же правовий висновок підтверджено і постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16. Враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування - 30 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування, позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню, в межах строку дії кредитного договору. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та умов кредитування, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за 30 днів - в розмірі 3684,00 грн. (тіло кредиту - 3000,00 грн. + заборгованість за відсотками - 684,00 грн.). Разом з цим, суд вважає, що перехід права вимоги за кредитним договором проведено згідно вимог законодавства, про що суду позивачем надано належні та допустимі докази. Кредитний договір з первісним кредитором, за якими ТОВ «Діджи Фінанс» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги, підписаний електронним підписом [PERSON] , використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Окрім цього, встановлено, що у відповідності до умов укладеного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків за користування коштами, при цьому, визначено, що відповідач зобов`язувався повернути кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. При цьому, суд зауважує, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним договором у ТОВ «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Доказів про часткове чи повне погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2105564 від 05.07.2021 року, суду не надано. Таким чином, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОВ «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №2105564 від 05.07.2021 року в сумі 3684,00 грн., із яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 684,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, крім інших обставин, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» в позові заявлено, що судові витрати позивача на правничу допомогу склали 10500,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що\~витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.\~У разі недотримання вищезазначених вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат у справі, до суду надано: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В.; додаткова угода №1 до вказаного договору від 27.12.2024 року, акт отримання правової допомоги від 26.05.2025 року, рахунок від 26.05.2025 року, платіжку інструкцію №39071 від 26.05.2025 року. Суд приймає до уваги заперечення відповідача Чижа В.А., викладені у клопотанні про зменшення судових витрат, що витрати позивача на правничу допомогу перевищують ціну позову, яка складає 9830,00 грн., є неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу, суд враховуючи обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 29.12.2023 року та додаткової угоди до нього, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та обсяг виконаних робіт, ціну позову та (або) значення справи для сторони, вважає, що витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката, понесені позивачем, підлягають до часткового задоволення в розмірі 2000,00 грн. Також, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. Оскільки позовна вимога про стягнення боргу підлягає задоволенню частково - на 37,48%, тому з відповідача [PERSON] частково підлягають стягненню судові витрати в сумі 907,92 грн. по сплаті судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial