Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

У вересні 2024 року ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що позивач уклав з [PERSON] договір надання грошових коштів у позику №2325861223 від 04.12.2023, за яким ТОВ «Іннова Фінанс» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 14000 гривень 00 копійок строком на 20 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити за користування ним проценти. ТОВ «Іннова Фінанс» виконало своє зобов`язання за договором та перерахувало відповідачу на його банківську картку грошові кошти у розмірі 14000 гривень 00 копійок. Однак відповідач неналежним чином не виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг за договором надання грошових коштів у позику в загальному розмірі 137487 грн., що складається з боргу за основною сумою кредиту в розмірі 14000 грн. та боргу за процентами в розмірі 123487 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за означеним кредитним договором. Тому ТОВ «Іннова Фінанс» просить суд стягнути з відповідача борг за договором надання грошових коштів у позику у вищезазначеному розмірі. Ухвалою судді від 03.10.2024 було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Не погоджуючись із позовом, відповідачка подала відзив на позовну заяву у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції посилалася на те, що відсотки за користування кредитними коштами нараховано поза межами строку кредитування. Позивач подав відповідь на відзив, у якій висловив незгоду з доводами відповідачки, наведеними у відзиві та наполягав на задоволені позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 28.01.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника ТОВ «Іннова Фінанс». Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Позивач уклав з відповідачкою договір надання грошових коштів у позику №2325861223 від 04.12.2023, за яким ТОВ «Іннова Фінанс» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 14000 гривень 00 копійок строком на 20 днів, дата надання позики - 04.12.2023, дата повернення позики - 24.12.2023 зі сплатою 2,99% на день (1091,25% річних). ТОВ «Іннова Фінанс» виконало своє зобов`язання за договором та перерахувало відповідачу на його банківську картку грошові кошти у розмірі 8000 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 24.09.2024. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що договір надання грошових коштів у позику №2325861223 від 04.12.2023 був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Іннова Фінанс» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подала жодного доказу на підтвердження того, що вона належним чином виконувала грошові зобов`язання за договором надання грошових коштів у позику №2325861223 від 04.12.2023. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду відповідач хоча б частково повернув означений борг, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині заборгованості за кредитом та відсотками. Разом з тим, із нарахованою позивачем сумою заборгованості за відсотками суд не погоджується, з огляду на таке. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період строку кредитування, який становить 20 днів. Враховуючи визначену сторонами базову процентну ставку за користування кредитом у розмірі 2, 99% на день, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки за користування кредитом, виходячи з розрахунку: 14000 х 2, 99 % х 20=8372 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідачки на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 394,18 грн (22372 *2422, 40 :137487). На підставі викладеного і

Outcome: partial