Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

В позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 23.10.2008 року у розмірі 36600 грн. 68 коп. та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 23.10.2008 року. Банком відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 28000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. Проте відповідач порушив умови договору та ухилявся від погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого станом на 11.06.2023 року виникла заборгованість у розмірі 36600 грн. 68 коп. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 року заочне рішення від 17.10.2024 року було скасовано, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити. В судове засіданні 03.06.2025 року представник позивача не з`явився і на відео конференцію не вийшов. В матеріалах справи мається заява представника позивача про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно, відзив на позов до суду не подавала. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог звертала увагу на наступне. Позивачем по справі на підтвердження існування боргу надана копія анкети-заяви, яка була підписана відповідачем. Однак, анкета не є доказом про те, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг у «Приватбанку», які діяли на момент підписання відповідачем цієї заяви, і не є належним доказом, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, укладення договору про надання банківських послуг з використання кредитної картки та як у ньому відсутні дані про істотні умови кредитного договору, передбачені ст. 1054 ЦК України, зокрема, щодо процентної ставки по кредитному ліміту, строку дії кредитного ліміту та строку дії платіжної картки. Додані до позову копія анкети заяви про приєднання до умов Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, не є доказом про отримання відповідачем в банку платіжної картки та відкриття карткового рахунку, та також не є доказом отримання відповідачем на платіжну картку кредитних коштів. Отже, позивачем не були надані до суду належні докази щодо отримання відповідачем кредитних коштів, так як відсутні будь які фінансові документи (меморіальний ордер, виписка з карткового рахунку, тощо), які би підтвердили факт отримання відповідачем коштів у банку. Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку чим підписав Заяву № б/н від 23.10.2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». З тексту даної анкети-заяви вбачається, що\~ [PERSON] висловив свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. 23 жовтня 2008 року [PERSON] підписав Довідку про умови кредитування та використання кредитної картки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду. В зазначеній довідці визначено наступне: базова відсоткова ставка на місяць становить 3,0 проценти; розмір щомісячних платежів\~- 7 процентів від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30\~нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 проценту від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше). Розмір штрафів при порушенні термінів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів: 250 грн. + 5 процентів від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії). Кредитний ліміт, встановлений на карту відповідача збільшився до 28000,00 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідно до наданої АТ КБ «ПриватБанк» довідки б/н, за кредитним договором відповідачу було надано 5 кредитних карток. Позивачем також додано до матеріалів справи копію Умов та Правил надання банківських послуг, які відповідачем не підписані. Даними банківської виписки за договором № б/н за період 23.10.2008 року по 01.01.2023 року підтверджується, що відповідач користувався коштами банку та погашав заборгованість. Таким чином, судом встановлено, що відповідач отримував кошти банку шляхом користування кредитною карткою, на яку було встановлено кредитний ліміт, який змінювався. Згідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Звертаючись з позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що підписуючи анкету-заяву відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а отже виявив згоду на укладення кредитного договору. Судом встановлено, що анкета-заява, підписана відповідачем 23.10.2008 року, не містить даних про кредитний ліміт, вид та строк дії картки, на яку кредитний ліміт було встановлено, розмір відсотків, пільгові умови або будь-яка іншу інформацію про умови кредитування. Вказана анкета заява лише свідчить про те, що відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, який міститься в матеріалах даної справи, не визнається відповідачем та не містять його підпису, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.10.2008 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Долучена представником позивача довідка про умови кредитування не спростовує зазначені вище висновки суду, оскільки довідка не свідчить, що сторони визначили істотні умови договору. З розрахунку заборгованості за договором, наданого позивачем, видно, що позивач застосовував різні відсоткові ставки (3.6%, 3,5%), як і різні відсоткові ставки при порушенні умов кредитування (3,6%, 3.5%, 7,2%), що не було передбачено в довідці від 23.10.2008 року. В довідці від 23.10.2008 року передбачено базову відсоткову ставку - 3% в місяць, а на суму несанкціонованого перевищення ліміту визначено ставку -4,5% в місяць. Із виписки за договором №б/н від 23.10.2008 року видно, що банк застосовував в тому числі процентну ставку -3,5% річних, 3,6% річних. Суду не надано докази того, які відсоткові ставки були визначені чи погоджені з відповідачем при видачі відповідачці нової картки. Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України 11 жовтня 2017 року по справі № 6-1374цс17, у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Проте доказів повідомлення відповідача про підвищення розміру процентної ставки позивачем не надано. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами у визначеному розмірі, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПриватБанк" дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону "Про захист прав споживачів", про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03.07.2019 року. Таким чином, між сторонами по справі в установленому порядку не було узгоджено істотні умови кредитування, розмір відсотків, кредитний ліміт, строк повернення кредиту, а тому вимога представника позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом задоволенню не підлягає. Згідно ч. 2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. \~ В позовній заяві представник позивача зазначає про те, що відсотки за користування кредитом складають 6807,02 грн. Згідно банківської виписки за договором з відповідачем, яка складена 13.06.2023 року, заборгованість відповідача складає 36600,68 грн. В цю заборгованість банк включив як особисті витрати відповідача, так і списання відсотків за використання кредитного ліміту. Позивачем по справі було списано відсотки за користування кредитним лімітом на суму 52564,31 грн., яка перевищує суму, яку банк просить стягнути. В довідці про умови кредитування була визначена базова відсоткова ставка 3% на місяць. Відсотки за користування кредитним лімітом в сумі 40277,48 грн. (за процентною ставкою 3,5%- 19572,26 грн., за процентною ставкою 3,6%- 20705,22 грн.), які нараховані за межами цієї відсоткової ставки (3% на місяць), перевищують розмір зазначеної позивачем заборгованості в сумі 36600,68 грн., що свідчить про те, що [PERSON] було внесено значно більше коштів, ніж витрачено (без врахування відсотків). Отже, частину із сплачених відповідачем коштів позивач безпідставно спрямував на погашення процентів. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Зважаючи на те, що відповідач повернув позивачу фактично використані ним кошти, що АТ КБ «Приватбанк» не доведено наявність заборгованості відповідно до погоджених між сторонами умов договору за кредитною карткою, отриманою згідно Анкети - заяви від 23.10.2008 року, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача. В зв`язку з цим не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення сплаченого судового збору.

Outcome: dismissed