Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] у якому просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , присвоїти [PERSON] його прізвище « [INFO] » та внести зміни у свідоцтво про його народження, зазначивши його батьком дитини, змінити прізвище з « [INFO] » на « [INFO] », по-батькові зазначити « [INFO] » замість « [INFO] ». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наразі позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . До 21.04.2004 його дружина перебувала у шлюбі з відповідачем - [PERSON] , який було зареєстровано 24.02.1990, а розірвано 21.01.2004. [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] . На момент його народження [PERSON] проживала в с. Боромля, Тростянецького району. При реєстрації дитини батьком було записано [PERSON] , оскільки в паспорті [PERSON] була відмітка про їх шлюб з [PERSON] , а про розірвання такого шлюбу їй не було відомо. На момент зачаття дитини позивач мав кілька зустрічей з [PERSON] , а про те, що це його син він дізнався лише в квітні 2024 року. Позивач зазначає, що фактично відповідач не є батьком дитини, що не справедливо, позначається на інтересах дитини. Перебуваючи на службі в ЗСУ позивач хоче щоб син носив його ім`я та по батькові, а у випадку його смерті був його спадкоємцем. Ухвалою від 01.10.2024 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 25.11.2024 відмовлено у визнанні відповідачем позовних вимог як підстави для задоволення позову відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Ухвалою від 25.11.2025 судом призначено молекулярно-генетичну експертизу методом ДНК аналізу. Ухвалою від 14.04.2025 провадження у справі поновлено після надходження висновку експерта. Ухвалою від 07.05.2025 до участі у розгляді справи залучено [PERSON] . Ухвалою від 26.05.2025 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи. У судовому засіданні представник позивача вимоги [PERSON] підтримав. Також зазначив, що відповідачем у справі є [PERSON] оскільки він записаний батьком дитини, що сталося через збіг обставин за яких він розірвав шлюб із третьою особою, а вона не знаючи про це та маючи штамп у паспорті, звернулась до органу реєстрації, який і провів реєстрацію відповідача як батька дитини. Відповідач відзиву на позов не подавав, у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував з тих підстав, що ніколи не вважав себе батьком цієї дитини. Із [PERSON] вони дійсно перебували у шлюбі, мали спільних дітей батьківських прав щодо яких [PERSON] була згодом позбавлена. Шлюб між ними розірвано давно. Про народження дитини вона йому говорила телефоном, а також повідомляла про те, що син «записаний» на нього. На той час вони вже близько восьми років не проживали разом, а тому незрозуміло чому він записаний батьком. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Зазначила, що з відповідачем вони припинили спілкуватися у 1996 році. З позивачем познайомились у Києві де вони кожен окремо працювали. Згодом народила від нього дитину - [PERSON] . Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Боромлянської сільської ради Тростянецького району, актовий запис від 12.05.2010 № 13. Батьком дитини зазначено [PERSON] (а.с. 7). Як свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] , відомості про батька записані на підставі ст. 133 Сімейного кодексу України (а.с. 34). Так, відповідно до ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. В той же час, відділом реєстрації актів цивільного стану Лебединського районного управління юстиції Сумської області проведено реєстрацію розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 21.01.2004 зроблено запис № 04, що підтверджується копією свідоцтва Серії [NUMBER] , яке отримав [PERSON] (а.с. 84). Згідно з копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу, наявний актовий запис про шлюб від 24.02.1990 № 05, шлюб розірвано на підставі «рішення Лебединського місцевого суду № 2-209-2001 від 18.05.2001» (а.с. 31-33). Згідно з висновком № СЕ-19/119-24/20150-БД, складеним експертом Сумського НДЕКЦ 01.04.2025, [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Ймовірність походження ДНК-профілів цих осіб від батька та її дитини становить не менше ніж 99,999998466155 % (а.с. 58-67). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно з ч. 1, 3 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно з ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Однак у даному випадку дитина не могла походити від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , оскільки шлюб між ними було розірвано задовго до народження [PERSON] (у 2001 році), а тому [PERSON] не міг бути записаний батьком. Слід зазначити, що перш за все про походження дитини від іншого чоловіка було достовірно відомо саме [PERSON] , питання про наявність формального шлюбу або «штампу» в паспорті при цьому було другорядним. А тому зазначаючи батьком дитини при реєстрації її народження, [PERSON] діяла недостатньо добросовісно. При цьому на підставі висновку експерта судом достовірно встановлено, що вірогідність батьківства [PERSON] по відношенню до дитини - [PERSON] складає не менше 99,999998466155 %. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 25.08.2020 у справі № 478/690/18, висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Таким чином в межах даної справи суд вважає доведеним факт батьківства [PERSON] по відношенню до дитини - [PERSON] . Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 7 Конвенції дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Згідно зі ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з ч. 1 ст. 145, ч. 1 ст. 147 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. По батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до ч. 4 ст. 148 СК України за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. Згідно з ч. 3 ст. 149 СК України дитина, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє по батькові за згодою одного з батьків, якщо другий з батьків помер, визнаний безвісно відсутнім, оголошений померлим, визнаний обмежено дієздатним, недієздатним, позбавлений батьківських прав стосовно цієї дитини або якщо відомості про батька (матір) дитини виключено з актового запису про її народження, або якщо відомості про чоловіка як батька дитини внесені до актового запису про її народження за заявою матері. Відповідно до п. 2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі - Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п. 2.16.4 Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно з зазначеними в рішенні суду. Враховуючи викладене вище, оскільки факт батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] підтверджується відповідними доказами, останній не заперечував проти зміни як його прізвища так і по батькові, вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. При цьому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки останній не був та не міг бути батьком дитини (як біологічно так і формально) з огляду на народження останнього після розірвання шлюбу з [PERSON] та обізнаність останньої про зазначений факт, а тому [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі і не може нести наслідки свого залучення до розгляду даної справи зокрема у виді відшкодування судових витрат.

Outcome: partial