Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» звернулось до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 32935,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що 20.08.2024\~між ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та [PERSON] \~було укладено\~Договір кредитної\~лінії №\~216153229,\~у формі\~електронного документа,\~відповідно до\~якого відповідач\~отримав від\~товариства кредитні\~кошти (з\~урахуванням всіх\~траншів)\~у розмірі\~11000,00\~грн.\~На виконання\~умов Договору\~грошові кошти\~були перераховані\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» на\~банківську карту\~№ [NUMBER] ,\~яка була\~вказана відповідачем\~при укладанні\~Договору.\~Проте в\~порушення умов\~Договору та\~Правил відповідач\~не повернув\~надані йому\~кредитні кошти\~та не\~сплатив проценти\~за їх\~користування в\~обумовлені сторонами\~строки.\~В подальшому,\~15.10.2024\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» відступило\~право вимоги\~за вказаним\~Договором до\~ТОВ «ТАЛІОН\~ПЛЮС» за\~Договором Факторингу\~№МВ-ТП/4. Зобов`язання зі сторони кредитора за Договором виконані в повному обсязі, в свою чергу відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 38435,00 грн. Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути частину заборгованості за Договором. Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена позивачем до стягнення становить 32935,00 грн, з них: заборгованість по кредиту - 11000,00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 21935,00 грн. 31.03.2025 судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності\~сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що 20.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №216153229. За цим Договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 11000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 2.1 Договору). Відповідно до п. 2.2. Договору сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, є загальною сумою кредиту за цим Договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Положеннями п 2.3. Договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 10250,00 грн. 20.08.2024\~(що є датою надання кредиту). Відповідно до п. 2.4. Договору другий та решта траншів за Договором надаються позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором. Кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника (цільовий кредит), окрім участі в азартних іграх (п. 2.5. Договору). Відповідно до п. 7.2. Договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п. 9.1.1.2 або п. 9.1.1.7 Договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 19.09.2029 (п. 7.3. Договору). Положеннями п. 8.1. Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника Договором не передбачено. На момент укладення цього Договору та отримання першого траншу за цим Договором базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 відсотків річних. У разі отримання додаткових траншів за цим Договором після 21.08.2024 базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковим траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає що складає 1% за день користування таким траншем (п. 8.3. Договору). \~ \~ \~ \~20.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №216153229, за якою в рамках погодженого кредитного ліміту сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 750,00 грн. Договір та Додаткову угоду між Товариством та відповідачем було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується платіжними дорученнями ПАТ КБ «Приватбанк» (20.08.2024 було здійснено перерахування грошових коштів на карту № [NUMBER] двома траншами у загальному розмірі 11000,00 грн.). Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до відповідача слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 15.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу №МВ-ТП/4, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №МВ-ТП/4 від 15.10.2024 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 24740,00 грн., з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) складає 11000,00 грн.; заборгованість по процентам 8240,00 грн.; заборгованість по іншим нарахуванням 5500,00 грн. Таким чином, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Щодо розміру заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню та правових підстав стягнення заборгованості за цим договором слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №216153229 вбачається, що заборгованість відповідача перед ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» складає 38435,00 грн., з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) - 11000,00 грн.; заборгованість по процентам 21935,00 грн.; заборгованість по іншим нарахуванням (неустойка) 5500,00 грн. Загальна заборгованість, заявлена до стягнення, складає 32935,00 грн., з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) - 11000,00 грн.; заборгованість по процентам 21935,00 грн. Доказів виконання умов кредитного договору та погашення заборгованості відповідачем до суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №1368 від 14.03.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. підтверджуються: договором №5 від 02.12.2024 про надання правової допомоги Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій»; додатковою угодою №281 від 30.12.2024 до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Колінько А.В.; ордером на надання правничої допомоги, з якого вбачається, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уповноважує адвоката Колінько А.В. бути їх представником у судових установах; актом приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 з підписами сторін, за яким вартість юридичних послуг складає 5000,00 грн. (підготовка до розгляду справи тривалістю 4 години 1000,00 грн.; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) тривалістю 2 години 500,00 грн.; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, тривалістю 10 годин 3500,00 грн.); платіжною інструкцією №1181 від 30.12.2024, з якої вбачається, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» здійснило переказ коштів у сумі 5000,00 грн. на рахунок АО «ЛЮТІ» згідно договору №5 від 02.12.2024 та додаткової угоди №281 від 30.12.2024. Надавши оцінку доказам щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значенням справи для позивача, суд вважає обґрунтованою вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved