Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

27 травня 2025 року представник [PERSON] адвокат Лебедєва С.Ш.к. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовною заявою [PERSON] до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно, розташоване\~за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 46,0 кв.м. та житловою площею 27,7 кв.м. В обґрунтування позову зазначено, що підставі договору купівлі-продажу від 15 липня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Малімон А.О. за реєстровим № 1939, позивачка [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру зареєстровано належним чином в Державному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» 16 липня 1999 року за реєстровим номером 4980 в реєстровій книзі № 28. Позивач зверталась із заявою про державну реєстрацію прав до державного реєстратора прав на нерухоме майно. Однак, рішенням №78316713 від 10.04.2024 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з відсутністю інформації від бюро технічної інвентаризації про зареєстровані речові права до 01.01.2013 року на вищевказаний об`єкт нерухомого майна. Наведене, з урахуванням відсутності реєстрації квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, порушує права позивача, як власниці, унеможливлює майбутнє отримання позивачем компенсації для відновлення свого житлового будинку, пошкодженого внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, а тому вона вимушена звернутись до суду. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2025 року, прийнято позов та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України щодо подачі відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Лебедєва С.Ш.к. в судове засідання не з`явились, натомість подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області Малярчик Е.Е. в судове засідання не з`явилась, натомість подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що Авдіївська МВА Покровського району Донецької області не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого засідання, згідно ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав, якщо таке визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від\~12\~червня 2009\~року №\~2\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі статтею 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено,\~що у\~відповідності до\~договору купівлі-продажу\~квартири,\~посвідченого 15\~липня 1999\~року приватним\~нотаріусом Авдіївського\~нотаріального округа\~Малімон А.О.\~та зареєстрованого\~в реєстрі\~за №\~1939,\~ [PERSON] купила\~квартиру [ADDRESS] . Згідно з реєстраційним посвідченням, квартира [ADDRESS] , на підставі Договору купівлі-продажу від 15.07.1999 р, за реєстраційним номером 1939, зареєстрована Бюро технічної інвентаризації м. Донецька на праві приватної власності за [PERSON] , про що 16 липня 1999 зроблено запис в реєстрову книгу № 28 за реєстровим номером 4980. Даний запис закріплений підписом начальника та печаткою БТІ м. Донецька. У технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 46,00 кв.м, складеного 16.07.1999 року начальником БТІ м. Донецька, зазначено, що власником даної квартири, на підставі Договору купівлі-продажу від 15.07.1999 р, за реєстраційним номером 1939, є [PERSON] , реєстровий номер 4980. У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з номером інформаційної довідки 428199870 від 22.05.225 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 21.02.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу [PERSON] . 01 березня 2025 року позивач [PERSON] звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою за реєстраційним № 65556943 про державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області Яворського Б.Я. № 77661042 від 06.03.2025 року розгляд заяви [PERSON] зупинено у зв`язку з неподанням документів з бюро технічної інвентаризації, необхідних для проведення державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна Державним реєстратором направлено запити до відповідного бюро технічної інвентаризації, а також до відповідача про надання інформації щодо реєстрації права власності на спірну квартиру до 01.01.2013 року. На запит державного реєстратора вих. № 01.1-19/285 від 06.03.2025 року, Авдіївською міською військовою адміністрацією Покровського району Донецької області надано відповідь, що до 01 січня 2013 року державну реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані у м. Авдіївка Донецької області, здійснювали КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька», КП «Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міської ради». Зазначені підприємства знаходяться на території непідконтрольній органам державної влади України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 р, м. Ясинувата та м. Донецьк Донецької області відносяться до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а постановами Верховної ради України від 17.03.2015 р. № 252-VІІ, від 17.03.2015 р. № 254-VІІ, м. Ясинувата та м. Донецьк Донецької області визнані тимчасово окупованими територіями. Таким чином, на сьогоднішній день неможливо отримати від бюро технічної інвентаризації інформацію про зареєстровані права до 01 січня 2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Авдіївка, в тому числі на об`єкт, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78316713 від 10.04.2025 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області Яворський Б.Я., відмовив позивачу у проведенні реєстраційної дії, оскільки встановлено наявність обставин, які є підставою для такої відмови подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: у відповіді на запит державного реєстратора, отриманої від Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області зазначається про неможливість отримання від БТІ інформації про зареєстровані права до 2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташовано в м. Авдіївка. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 321\~ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до п. 1.4. наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.98 «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб» (далі Наказ),чинний на момент реєстрації права власності, державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). Пунктами 1.5., 1.6. Наказу передбачено, що державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації; державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Розділом 2 Наказу передбачено, що реєстрація права власності провадиться на підставі правовстановлювальних документів за заявою; відповідальний працівник БТІ на підставі цих документів робить запис у реєстровій книзі; на оригіналі та копії правовстановлюваного документа робиться реєстраційний напис з посиланням на реєстровий номер та дату реєстрації; до інвентаризаційної справи додається копія правовстановлювального документа, довідка про належність об`єкта нерухомого майна з підписом особи, відповідальної за реєстрацію. Проаналізувавши надані суду документи, можливо дійти висновку, що позивачу дійсно на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , право власності якої на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округа Малімон А.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1939, зареєстровано БТІ м. Донецька 16.07.1999 року і записано у реєстрову книгу № 28 за реєстровим № 4980. При цьому, реєстрацію права власності на спірну квартиру здійснено у відповідності до Інструкції № 121. Відповідно до п.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Як встановлено в ході судового розгляду, архівні справи на паперових носіях щодо об`єктів нерухомого майна та проведену до 01.01.2013 року державну реєстрацію на нерухоме майно, розташоване в м. Авдіївка, до 2014 року зберігалися в БТІ м. Ясинувата Донецької області. При цьому, Згідно з Переліком територій, територій, на\~яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025\~року, зі змінами, вся територія Донецького району Донецької області, у тому числі м.Ясинувата з 07.04.2014 року до теперішнього часу, відноситься до територій України, які тимчасово окуповані Російською Федерацією. Відомості про перевезення реєстраційних справ та інших архівних документів вищезазначених БТІ відсутні. Наведене вказує на неможливість отримання документів щодо реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна м. Авдіївка Донецької області, проведені БТІ до 01.01.2013 року, зокрема, й на спірну квартиру. З приписів статті 392\~ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392\~ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При цьому, передумовою для застосування ст.\~392\~ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Відповідно до пункту 1 статті 1\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року право особи на доступ до суду, зокрема, включає в себе право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо оцінки доказів, встановлення обставин, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі «Обермейєр проти Австрії» ; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії"). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Згідно ч. 3ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Представник відповідача зазначила, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, що фактично є визнанням відповідачем позову. Як встановлено судом таке визнання позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На даний час продовжує існувати, зазначена державним реєстратором, причина відмови позивачу в реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме відсутність реєстрації спірного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також неможливість витребування реєстраційних документів у відповідного бюро технічної інвентаризації, яке здійснювало реєстрацію права власності, що пов`язано з перебуванням на тимчасово окупованій території України. Враховуючи відсутність у позивача іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права - реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у визначеному законом порядку, суд вважає за необхідне з метою захисту прав позивача на вказане майно, визнати за [PERSON] , право приватної власності на вищезазначену квартиру. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на квартиру, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved