Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Мацола Аліна Володимирівна, звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа Відділ у справах дітей Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги представник позивачки мотивує тим, що 14 березня 2006 року, між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб. У шлюбі у сторін народились двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, тому рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2017 року шлюб між розірвано (справа № 307/54/17). Оскільки відповідач добровільно не надавав матеріальної допомоги на утримання дітей та ухилявся від виконання батьківських обов`язків по їх вихованню, позивачка звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 червня 2017 року призначено аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2017 року до їх повноліття. Відповідач, аліменти не сплачує, умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні дітей не приймає їх життям та здоров`ям не цікавиться, не піклується про моральний та духовний розвиток дітей. Станом на листопад 2024 року сукупний розмір заборгованості по аліментах складає 188 219,60 грн. 60 коп., що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Тячівського ВДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09 грудня 2024 року. 21 лютого 2018 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] . У шлюбі народилося двоє спільних доньок: [PERSON] та [PERSON] . Після одруження [PERSON] взяв на себе обов`язки батька по вихованню [PERSON] та [PERSON] , сприяє їх розвитку та сприйняттю навколишнього світу та самоусвідомленню, допомагає у навчанні та матеріально утримує. Тобто [PERSON] повністю замінив [PERSON] та [PERSON] батька. Натомість відповідач дітей не відвідує, матеріально не підтримує, не спілкується із ним та умисно самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 26 серпня 2024 року та характеристикою Буштинського ліцею № 2. Зазначені обставини можуть також підтвердити свідки. Отже, відповідач із 2017 року не підтримує із сином та донькою жодних відносин, не виявляє жодного бажання приймати участь у вихованні дітей, не телефонує, не цікавився їх життям, здоров`ям та розвитком та не приймає жодної участі у матеріальних витратах пов`язаних із здоров`ям та розвитком дітей. У вересні 2024 року [PERSON] виповнилося вісімнадцять років. Донька [PERSON] , [INFO] навчається у Буштинському ліцеї Буштинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області. Однак, відповідач не цікавиться шкільним життя доньки, не цікавиться її досягненнями та успіхами, батьківські збори не відвідує. Вище вказані обставини підтверджуються характеристикою наданою на ученицю 8-Б класу. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач умисно та свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Відповідач своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу не виконує, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дочки до досягнення ним повноліття та умисно не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, свідомо ухиляється від спілкування з дітьми не приймає участі у їх моральному розвитку та фінансовому забезпеченні, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому позивачка вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] . Оскільки [PERSON] досяг повноліття, враховуючи норми сімейного кодексу України, питання позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина [PERSON] не ставиться. Враховуючи наведене, просить позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . 18 грудня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. 30 січня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Викликано для допиту у судовому засіданні в якості свідків: [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Представник третьої особиВідділу у справах дітей Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просила розгляд справи проводити за відсутності представника, позовні вимоги підтримує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] вона знає з дитинства. Вона проживає по сусідству, сім`я є благополучна. Першого чоловіка позивачки вона не бачила ніколи. Також не бачила, щоб відповідач [PERSON] спілкувався з сином та дочкою. При спілкуванні з позивачкою, остання не повідомляла їй про [PERSON] та що він надає допомогу, подарунки чи кошти, навпаки казала, що [PERSON] допомагає чим може. [PERSON] добре ставиться до дітей. Позивачка проживає з [PERSON] близько 8 років. Діти переїхали разом з позивачкою проживати до [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У судовому засіданні, в присутності психолога, було заслухано малолітню [PERSON] , яка пояснила, що проживає в [ADDRESS] з мамою, сестрами [PERSON] , якій 7 років та [PERSON] , якій 4 роки. Також з ними проживає ще [PERSON] , але він проходить військову службу. Вона навчається у Буштинському ліцеї №2 у 8-Б класі. Її батько проживає в Чехії. Востаннє вона його бачила у 2020 році до початку війни. Після цього, вони не спілкувалися з ним та не бачилися його. Тато їй не телефонує, востаннє телефонував давно, навіть не пригадує коли це було. Батько подарунки їй не передав, не цікавиться її навчанням. Тато з нею проживав коли їй було 4-5 років, відносини між її батьками припинилися і вони переїхали до вітчима [PERSON] , який добре до неї ставиться. З татом вона не бажає спілкуватися. Родичі за тата нічого не знають, алкогольні напої він вживав. Вона не проти позбавлення батьківських прав. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідка, думку дитини, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2006 року, який рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2017 року, яке набрало законної сили 27 березня 2017 року, розірвано (а.с.14-15). Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , батьком яких згідно копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Україна та серії [NUMBER] виданого 21 вересня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області Україна, значиться відповідач (а.с.22-23). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 червня 2017 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2017 р. і до їх повноліття (а.с.12-13). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за ВП [NUMBER] станом на 09 грудня 2024 року у відповідача [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 188219,60 грн. (а.с.20). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, позивачка [PERSON] , 21 лютого 2018 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , за актовим записом №113. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини: [PERSON] (а.с.21). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1534 від 10 вересня 2024 року виданої Буштинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] жительки [ADDRESS] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] входять: чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов по вулиці Головна, 420 селище Буштино складеного депутатом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 26 серпня 2024 року відомо, що зареєстрований в будинку: [PERSON] , фактично проживає [PERSON] 1988 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] 2011 року народження, [PERSON] [NUMBER] року народження, [PERSON] 2021 року народження. У будинку створені належні умови для проживання дітей. Є світло, газ, водопостачання, холодильник, газова плита, конвектори, інтернет, мікрохвильова піч, морозильна камера, телевізор, комп`ютер. Діти перебувають на утриманні [PERSON] 1983 року народження. Біологічний батько [PERSON] 2011 року народження, не відвідує 7 років дитину, метеріально не забезпечує, життям доньки не цікавиться (а.с.17). Згідно характеристики [PERSON] учениці 8-Б класу Буштинського ліцею №2 Буштинської селищної ради 10 вересня 2011 року народження жительки [ADDRESS] , дівчина навчається у закладі з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе як здібна, розумна дитина. Має хороші досягнення у навчанні. Мати, [PERSON] та вітчим, [PERSON] , бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує високий рівень навчання дитини. Батько, [PERSON] , навчанням дитини не цікавиться, не відвідує батьківські збори, з класним керівником зв`язок не підтримує (а.с.18). Згідно висновку Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 28 січня 2025 року за №17-21/09, вбачається, що надано згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] , жителя [ADDRESS] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.41). Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Позбавлення батьківських прав, відповідно до но-правовий акт № 2947-III від 10.01.2002">ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачкою по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьком та дитиною і будуть відповідати насамперед інтересам дитини. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач [PERSON] байдуже ставиться до дочки, на які позивачка посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Позивачкою доведено ті обставини, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не сприяє у забезпеченні дитини необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дочкою в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не проявляє заінтересованість у її подальшій долі, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тощо. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача [PERSON] у належному вихованні дочки, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем [PERSON] та дочкою [PERSON] фактично відсутній, відповідач не виявляє до дочки батьківського піклування, не відвідує її та не цікавиться її долею. Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки [PERSON] оскільки відповідач не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя, не приймає участі в її утриманні та не цікавиться життям дочки. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо дочки є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо, без будь-яких поважних на те причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дочки, не піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, а отже позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дочки, є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дитини, що має пріоритетне значення при вирішенні справи, а відтак позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку, якщо відношення відповідача зміниться, що буде підтверджуватись належними доказами, можливим є поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статті 169 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved