Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

02.06.2025 до суду надійшла зазначена заява начальника підрозділу КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». Вимоги за заявою вмотивовані тим, що 17.04.2025 [PERSON] була доставлена до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» у зв`язку із погіршенням її психічного стану: перестала спати вночі, спілкуватися з оточуючими, замикатися у собі, втратила спроможність вести звичайний спосіб життя та, як наслідок, потребою у сторонній допомозі і догляді. За наявності відповідних показань [PERSON] була госпіталізована до другого психіатричного відділення за рішенням лікаря-психіатра в примусовому порядку. Однак з 30.05.2025 категорично відмовляється від продовження лікування. За висновком лікарів-психіатрів [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. У судовому засіданні представник КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» лікар-психіатр Коваленко О.В. заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у заяві та пояснила, що з 2000 року [PERSON] страждає на психічне захворювання. З 2005 року її стан погіршився, замкнулася у собі, перестала виходити з дому, доглядати за собою, не дотримується правил особистої гігієни, погано орієнтується у часі та просторі. Є особою з інвалідністю 2 групи у зв`язку з психічним захворюванням. У 2008 році вперше була госпіталізована до психіатричного закладу, у подальшому неодноразово лікувалася у психіатричних закладах Сумської області. У добровільному порядку лікуватися не бажає, внаслідок чого її психічний стан погіршується. Проживала з матір`ю похилого віку у с. Солдатське Охтирського району Сумської області, однак мати тривалий час не навідується до неї, не цікавиться її станом здоров`я, у зв`язку з відсутністю будь-якої контактної інформації відсутня можливість зв`язатися з нею. Востаннє, коли мати відвідувала хвору, скаржилася, що їй тяжко здійснювати догляд за дочкою, так як остання не слухається її, не приймає ліки. Комісією лікарів-психіатрів закладу встановлена наявність у [PERSON] ознак тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого остання не здатна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, тому просила заяву задовольнити. [PERSON] у судовому засідання пояснила, що дійсно має психічне захворювання, періодично проходить лікування у психіатричному закладі, після чого почувається краще, тому хотіла б поїхати додому. Представниця [PERSON] - адвокат Розторгуєва В.Б. у судовому засіданні висловилася про доцільність госпіталізації хворої до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки, з огляду на встановлені у с удовому засіданні обставини, це буде відповідати її інтересам. Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, який вважав подання лікарні обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 9 «Основ законодавства України про охорону здоров`я» застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв`язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Факт тяжкого психічного захворювання підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів № 35 від 30.05.2025, відповідно до якого [PERSON] за своїм психічним станом виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Таким чином, суд вважає, що [PERSON] підлягає госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, оскільки іншими заходами її лікування забезпечити неможливо, а інтереси та безпека суспільства, в даному випадку, переважають над інтересами окремої особи.

Outcome: approved