Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4211634 від 19.05.2021 в розмірі 12775,75 грн та 6 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» обґрунтовані тим, що 19.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] укладено кредитний договір № 4211634, за умовами якого відповідачці на картковий рахунок були перераховані кредитні кошти у розмірі 4500, 00 грн. 13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідачки. Відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у розмірі 12775,75 грн, з яких: 4500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 7775,75 грн заборгованість за відсотками; 500 заборгованість за комісійними винагородами. Вказану суму боргу та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн позивач просить стягнути із відповідачки. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду\~від 20.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенка М. Е. у матеріалах справи міститься заява, подана 05.05.2025 через підсистему «Електронний суд», у якій він просить розглянути справу без його участі. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання, відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначеніЗаконом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 12, ч. ч. 1, 3 ст. 13, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 19.05.2021 ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 4211634, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачці кредитні кошти шляхом переказу на картковий рахунок у розмірі 5000, 00 грн, строком на 15 днів з 19.05.2021, дата повернення кредиту, комісії і процентів за користування кредитом 03.06.2021, зі сплатою процентів за користування кредитом: 1437,50грн в грошовому виразі та 42,926, 00 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 6437,50 грн. Тип процентної ставки\~фіксована, проценти за користування кредитом 937,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5, 00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (далі кредитний договір). Комісія за надання кредиту 500 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. п. 1.5.1 договору). Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту) (п. 2.3.1.2 Договору). Цей кредитний договір укладався в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6. 1 Договору). Відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до Договору) дата повернення кредиту 03.06.2021 сума кредиту 5000, 00 грн, проценти за користування кредитом 937,50 грн, комісія 500 грн, до сплати разом 6437,50 грн. Анкета-заява на кредит № 4211634 від 19.05.2021 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачкою у ТОВ «МІЛОАН». У паспорті споживчого кредиту № 4211634 зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. Із платіжного доручення № 46626146 від 19.05.2021 вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» 19.05.2021 на виконання умов договору № 4211634 перерахувало на платіжну карту [NUMBER] , отримувач [PERSON] ; кредитні кошти за договором у розмірі 5000,00 грн. 13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги № 07Т, за умовами якого, ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, в тому числі щодо боржниці [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4211634. Із витягу\~з додатку\~до договору\~факторингу №\~07Т\~від 13.09.2021\~вбачається,\~що [PERSON] вказана у списку боржників за кредитним договором № 4211634 від 19.05.2021, за яким загальна сума заборгованості становить 12775,75 грн, з яких: заборгованість за сумою виданого кредиту 4500, 00 грн, заборгованість за процентами 7775,75 грн, заборгованість за комісією 500 грн. За відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4211634 від 19.05.2021, ТОВ «МІЛОАН» нарахувало відповідачці заборгованість у розмірі 12775,75 грн, з яких: заборгованість за сумою виданого кредиту\~4500, 00 грн, заборгованість за процентами 7775,75 грн, заборгованість за комісією 500 грн. 27.09.2023\~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» на\~адресу відповідача\~скерувало досудову\~вимогу,\~у якій\~повідомило останню\~про укладення\~13.09.2021\~між ТОВ\~«МІЛОАН» та\~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» договору\~відступлення прав\~вимоги за\~кредитним договором\~№ 4211634\~від 19.05.2021 та рекомендувало сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 12775,75 грн. Оцінивши надані позивачем докази, встановивши зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-1383/2010) зазначено, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~договір про\~споживчий кредит\~№ 4211634\~від 19.05.2021, укладений між первісним кредитором та відповідачем у електронній формі та недійсним не визнавався. Також долученими до позову доказами доведено, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є новим кредитором замість ТОВ «МІЛОАН» за договором про споживчий кредит № 4211634 від 19.05.2021. Визначаючи розмір боргу, який підлягає до стягнення, суд приходить до таких висновків. За відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101309976 від 23.02.2021, ТОВ «МІЛОАН» нарахувало відповідачу заборгованість у розмірі 12775,75 грн, з яких: заборгованість за сумою виданого кредиту\~4500, 00 грн, заборгованість за процентами 7775,75 грн, заборгованість за комісією 500 грн. З вказаного розрахунку також слідує, що відповідач на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором сплатила 24.05.2021: 500 грн тіла кредиту та 243 грн процентів по кредиту. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4500,00 грн. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 15 днів, відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в розмірі 694,50 грн (937,50 грн 243,00 грн сплачених відповідачем). Враховуючи вищенаведене,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає частковому\~задоволенню,\~із відповідача\~на користь\~позивача слід\~стягнути заборгованість\~за Договором\~про споживчий\~кредит №\~4211634\~від 19.05.2021 в розмірі 5694,50 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4500,00 грн., заборгованість за відсотками 694,50, заборгованість за комісією 500 грн. V.Розподіл судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2422 грн 40 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням, а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. У ч. 3 ст. 141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, чинним ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 за єдиним унікальним номером судової справи 755/9215/15-ц та номером провадження 14-382цс19. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 826/1216/16 та номером провадження 11-562ас18, й додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 755/9215/15-ц та номером провадження 14-382цс19. Разом із тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1079,66 грн - судового збору, 2674,20\~грн - витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial