Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

02.06.2025 до суду надійшла зазначена заява начальника підрозділу КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». Вимоги за заявою вмотивовані тим, що 18.04.2025 [PERSON] була доставлена до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» у зв`язку із погіршенням її психічного стану: перестала спати вночі, почала безглуздо висловлюватися, агресивно ставитися до оточуючих та потребою у сторонній допомозі. За наявності усвідомленої згоди на лікування [PERSON] була госпіталізована до другого психіатричного відділення за рішенням лікаря-психіатра в примусовому порядку, у зв`язку з наявними для цього показаннями, однак з 30.05.2025 категорично відмовляється від продовження лікування. За висновком лікарів-психіатрів [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. У судовому засіданні представник КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» лікар - психіатр Коваленко О.В. заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у заяві та пояснила, що з 2018 року [PERSON] страждає на психічне захворювання, є особою з інвалідністю ІІ групи по психічному захворюванню з 2019 року, проходила лікуванні у психіатричному закладі з 04.05.2018 по 29.05.2018, була виписана з поліпшенням та вдома підтримуюче лікування не приймала, у зв`язку з чим стан її здоров`я погіршився: тікала з дому, кидала у сусідку каміння, безглуздо висловлювалася, не спала вночі. У подальшому неодноразово лікувалася у психіатричних закладах Сумської області стаціонарно. Остання госпіталізація до КНП СОР «ОКСЛ» з 28.02.2025 по 17.04.2025. Проживала у с. Дмитрівка Охтирського району Сумської області, де ведуться активні бойові дії, у зв`язку з чим була евакуйована та деякий час проживала у сел. Велика Писарівка у свого знайомого. Самостійно не може задовольнити свої основні життєві потреби: приготувати їжу, здійснити покупки у магазині, приймати ліки для підтримання ефекту лікування. Має сина, з яким не підтримує спілкування. На даний час осіб, які б мали змогу і бажання нею опікуватися немає, тому просить заяву задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що дійсно періодично проходить лікування у психіатричному закладі, на даний час почувається добре, хотіла б повернутися додому. При цьому зазначила, що останнє місце її проживання у сел. Велика Писарівка, проживала вона разом із чоловіком, який переважно займався вирішенням побутових питань, готував їжу. Ліки дома вона не приймала. Має сина 1992 року народження, але з ним давно не спілкується, востаннє бачила його дитиною та його доля їй не відома. Інших родичів не має. Адвокат Розторгуєва В.Б., яка представляє інтереси хворої, у судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації останньої до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, зважаючи на встановлені обставини, а саме, що вона хворіє на тяжке психічне захворювання, не може самостійно забезпечити свої основні життєві потреби, до того ж не має постійного місця проживання, оскільки на території, де знаходиться її житловий будинок ведуться активні бойові дії, інших осіб, які б бажали її прихистити та опікуватися нею немає. Тому перебування хворої у психіатричному закладі буде відповідати її інтересам. Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, який вважав подання лікарні обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 9 «Основ законодавства України про охорону здоров`я» застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв`язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Факт тяжкого психічного захворювання підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів № 37 від 30.05.2025, відповідно до якого [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Таким чином, суд вважає, що [PERSON] підлягає госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, оскільки іншими заходами її лікування забезпечити неможливо, а інтереси та безпека суспільства, в даному випадку, переважають над інтересами окремої особи.

Outcome: approved