Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

24.03.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕР" звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4030066 від 09.12.2021 в сумі 29072,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 09.12.2021 року в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальнісю «Мілоан», [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту №4030066. Вказує, що відповідач підтвердила прийняття умов кредитного договору після ознайомлення у власному кабінеті на сайті https://miloan.ua/ та шляхом введення одноразового ідентифікатора із застосуванням електронного підпису прийняла пропозицію на його укладення. Таким чинок, відповідач уклав договір про споживчий кредит №40300066 від 09.12.2021 та відповідачу було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок 8000 грн. Зазначає, що згідно умов договору відступлення прав вимоги №26-07/2024, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №40300066 від 09.12.2021 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», а відповідно ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги до відповідача. Вказує на те, що згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 29072,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8000 грн.; заборгованість за відсотками становить 20512,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 560 грн.. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕР» заборгованість за кредитним договором № №40300066 від 09.12.2021 в розмірі 29072,00 грн., а також стягнути на їх користь сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Ухвалою від 31.03.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05.03.2025 року від представника відповідача адвоката Вялової І.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказала на те, що позивачем належними та допустими доказами не доведено факту підпису саме відповідачкою [PERSON] договору № 40300066 від 09.12.2021 року та набуття права вимоги до відповідача. Також зауважила, що позивачем не надано доказів здійснення платежу відповідачу та використання ним зазначених коштів та прийняття такого платежу відповідачем, що свідчить про те, що відповідач таких коштів не отримувала, платежів не приймала та не вчиняла конклюдентних дій, які могли б розцінюватися судом як визнання факту укладення кредитного договору. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн., зазначила, що дана сума є неспівмірна і несправедлива, зважаючи на катерогію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного проваження, а також враховуючи виконання роботи адвокатом, тому просила відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. 30.04.2025 року представник позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕР», Сердійчук Я.Я. через систему «Електронний суд» скерувала відповідь на відзив, де наголошує, що 09.12.2021 між сторонами було укладено кредитний договір в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Будь-яких доказів того, що персональні дані Відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення Договору від його імені, іншими особами, Відповідачем не надані. 09.12.2021 відповідачу було перераховано грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн на картку № [NUMBER] , враховуючи, що ТОВ «Мілоан» не є банком, відповідна операція була здійснена АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується квитанцією. Твердження про те, що відповдач не отримувала кредитних коштів, не заслуговують на увагу. Доказів на підтвердження про недоведеність факту перерахування кредитних грошових коштів відповідачем не надано. Представник позивача вказує, що кредитний договір на сьогодні є дійсним, не оскаржується в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, відповідає вільному волевиявленню сторін та чинному законодавству. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначає наступне, що представник відповідача не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Той факт, що позовна заява підписана директором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» не спростовує, що її було складено адвокатським об`єднанням. Наголошує, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення представника відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Представник ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в судове засідання не з`явився, в поданому позові представник просив суд розгляд справи провести без його участі, вказала, що позов підтримує та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача просить розглянути справу без її участі та без участі відповідачки. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 09.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4030066, відповідно до умов якого вона отримала кредит в розмірі 8000,00 грн., строком на 30 днів, тобто до 08.01.2022 року, зі сплатою проценту за користування кредитом у сумі 3232,00 грн. (а.с. 7-11). Згідно до п. 1.4 кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 25.05.2021. Також, п. 1.5.1 кредитного договору встановлено, що комісія за надання кредиту: 560,00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно до п. 1.7 Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2.3 цього договору. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується копією платіжного доручення № 4030066 від 09.12.2021, згідно якої ТОВ «МІЛОАН» здійснило переказ на рахунок [PERSON] згідно договору № 4030066 в розмірі 8000,00грн. (а.с.12). Згідно представленого ТОВ «МІЛОАН» розрахунку заборгованості [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № 4030066 становить 29072,00 грн., з яких: 8000,00 грн.\~заборгованість по тілу кредиту, 20512,00 заборгованість по відсоткам, 560 грн.- заборгованість по комісії за надання кредиту (а.с.14). 26.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕР» було укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 16-21). Згідно витягу з додатку до Договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2021 вбачається, що ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕР» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 29072, 00 грн (а.с. 29). Позивач звертаючись до суду вказує, що відповідач [PERSON] перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕР» має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. Відповідачка [PERSON] позов заперечила, пославшись на відсутність договірних відносин з позивачем та недоведеністю перерахунку коштів на її рахунок. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя\~статті 207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.\~205,\~207 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В ході розгляду судом встановлено, що відповідач звернулася до ТОВ «МІЛОАН» з метою отримання кредитних коштів, за результатами її звернення, 09.12.2021 між ТОВ «МІЛІОАН» та\~ [PERSON] \~укладено кредитний договір №4030066 в електронній формі, відповідно до порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію», про надання споживчого кредиту у сумі 8000, 00 грн. Добровільне укладення відповідачем кредитного договору підтверджується анкетою-заявою на кредит №4030066, в якій зазначені особисті дані відповідачки, зокрема, її паспортні дані, номера мобільного телефону, електронна адреса, адреса реєстрації та адреса фактичного місця проживання та місце роботи. Також в даному кредитному договору визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору. Відповідач підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), яка акцептована відповідачем 09.12.2021 шляхом ведення одноразового ідентифікатора, який був направлений ТОВ «МІЛОАН» відповідачу електронним повідомленням (SMS) на номер телофону, який відповідач зазначив про заповненні анкети- заявки. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін. Відповідачем не надано доказів про те, що кредитні грошові кошти на банківську картку вказану в договорі чи іншу карту не надходили, відтак судом не приймаються до уваги доводи відповідача про не отримання нею кредитних коштів на свій рахунок та вважає, що позивачем доведений факт укладення 09.12.2021 кредитного договору в електронному вигляді та перерахунок коштів відповідачу в сумі 8000 грн. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «МІЛОАН» виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором. Зокрема, на підставі укладеного кредитного договору відповідачу були перераховані кошти відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується копією платіжного доручення, відтак судом відхиляються доводи сторони відповідача про, те що позивач не підтвердив виконання свого обов`язку щодо видачі їй коштів жодними доказами та вважає, що ТОВ «МІЛОАН» прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором на загальну суму 29072,00 грн. Розмір заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам\~ст. 81 ЦПК України, відповідачем не спростований належними та допустимими доказами. Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що вона не отримувала кредитних коштів, належним чином виконала зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, суд дійшов висновку, що відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договору, а також ст. ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, відтак вона є такою, що зобов`язання за вказаним договором не виконала. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕР» до [PERSON] про стягнення заборгованості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положеньст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕР при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, що підтверджено наданим позивачем платіжною інструкцією № 0505800190 від 18.03.2025, а відтак, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено повністю, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. За ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, 02.07.2024 між позивачем та адвокатським обєднанням «Лігал Ассістанс» укладено Договір про надання правової допомоги №02-07/2024 Відповідно до витягу з Акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025, позивач погодив з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів - кількістю 2 год., вартістю 3000 грн.; складання позовної заяви - кількістю 2 год., вартістю 6000 грн., загальна вартість наданих послуг склала 9000 грн (а.с.42). Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 9000 грн. є не обгрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Outcome: approved