Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

10 червня 2024 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатною та встановлення над нею опіки, посилаючись на те, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Донька мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , садівничий кооператив №12, дача №206. [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю першої А групи з дитинства. Причиною її інвалідності є помірна розумова відсталість у зв?язку з хворобою Дауна, яке призводить до того, що вона має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, до навчання, до професійного навчання, до здобуття освіти. Донька не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійного стороннього догляду і контролю. Догляд за донькою здійснює він. В неї нормальний стан здоров?я, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває, судимостей не має. Вона має можливість і бажання доглядати свою доньку і бути її опікуном. У зв?язку з тим, що [PERSON] , [INFO] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вона може цим самим поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей. Заявник в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою вимоги заяви підтримує та просить її задовольнити. З урахуванням стану здоров`я [PERSON] , [INFO] , суд вважає за можливе розглянути справу без її виклику в судове засідання. Адвокат особи, в інтересах якої подано заяву в судовому засіданні не заперечує проти задоволення заяви про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною та встановлення над нею опіки. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечує проти задоволення заяви про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною та встановлення над нею опіки та надав висновок про можливість призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] . Вислухавши пояснення адвоката особи, в інтересах якої подано подання, представника заінтересованої особи, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, документи, надані органом опіки та піклування, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч.2 п.1 ст. 293 ЦПК України). Глава 2 ЦПК України врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18 травня 2000 року Тараклійським повітом, служба АЦС Республіки Молдова. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №898754, має інвалідність першої групи А з дитинства, встановлена безстроково, потребує постійного стороннього догляду. [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю першої А групи з дитинства. Причиною її інвалідності є помірна розумова відсталість у зв?язку з хворобою Дауна, яке призводить до того, що вона має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, до навчання, до професійного навчання, до здобуття освіти. [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійного стороннього догляду і контролю. Заявник [PERSON] є цілком здоровою, спільно проживає з хворою донькою та вже протягом тривалого часу здійснює за нею догляд, та надала згоду на призначення її опікуном. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 04 жовтня 2018 року (справа №500/2862/18, провадження №2-о/500/83/18), було визнано [PERSON] , [INFO] , недієздатною; встановлено опіку над недієздатною [PERSON] , [INFO] ; призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над недієздатною [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 03 серпня 2021 року (справа №946/945/21, провадження №2-о/946/49/21), було визнано [PERSON] , [INFO] , недієздатною; встановлено опіку над недієздатною [PERSON] , [INFO] ; призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над недієздатною [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 239 ЦПК України). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 42 від 22 січня 2025 року, складеного Одеською філією судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] , [INFO] , страждає на стійкий психічний розлад у вигляді «Помірної розумової відсталості з порушенням поведінки внаслідок хвороби Дауна» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F71.8» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). За своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Стаття 299 ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ч.4 ЦК України визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області надано висновок №540/01-21-04 від 12 травня 2025 року, згідно якого, орган опіки та піклування вважає за доцільне: - У випадку визнання [PERSON] недієздатною, призначити опікуном над нею [PERSON] . - Попередити [PERSON] про те, що опікун має піклуватись про підопічну, про створення їй необхідних побутових умов, про забезпечення її доглядом та лікуванням. - Зобов?язати [PERSON] зберігати майно, що належить підопічній, виконувати дії з захисту громадянських прав та інтересів підопічної. - Зобов?язати [PERSON] щорічно до 01 лютого подавати до органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради звіт про виконання обов?язків опікуна. - Попередити [PERSON] що, орган опіки та піклування, у разі не виконання опікуном своїх обов?язків, має право звернутися до суду із заявою про звільнення особи від обов?язків опікуна. [PERSON] просить призначити її опікуном над [PERSON] , що було нею особисто підтверджено в судовому засіданні. Застережень, передбачених ст. 64 ЦК для призначення [PERSON] , опікуном недієздатної фізичної особи немає. За таких обставин в інтересах [PERSON] , [INFO] , суд вважає необхідним визнати її недієздатною, встановити над нею опіку та вважає доцільним призначити заявника [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] . Також суд звертає увагу, що приписами ст. 300 ч.ч. 5-9 ЦПК України також встановлено, що рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. З метою дотримання зазначених положень ЦПК України, суд зобов`язаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років. Відповідно до ч.2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Згідно довідки №1941, виданої 04 квітня 2025 року Одеської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», вартість проведення судово-психіатричної експертизи [PERSON] склала 7 210 грн. 42 коп. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за потрібне компенсувати за рахунок держави Державній установі «Інститут судової психіатрії МОЗ України» (код ЄДРПОУ 04803492, рахунок UA158201720313251005201007077, МФО 820172, ДКСУ у Подільському районі м. Києва. Призначення платежу: «за проведення експертизи відносно [PERSON] , експерт [PERSON] ») судові витрати за проведення експертизи у Одеській філії судово-психіатричних експертиз у сумі 7 210 грн. 42 коп.

Outcome: approved