Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

З Фрунзенського районного суду міста Харкова до Чугуївського міського суду Харківської області надійшла цивільна справа за позовом ПАТ «СК «АРСК», інтереси якого представляє адвокат Сечко Сергій Володимирович, до [PERSON] про стягнення з останнього суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 99863,18 гривень, та судові витрати, на підставі ст.31 ЦПК України, згідно ухвали суду від 14.11.2024, за підсудністю, для розгляду по суті. Згідно Відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 13.11.2024 № 902887, відповідач зареєстрований у селі Варварівка Чугуївського району (Вовчанській міській громаді) Харківської області. Відповідно до ч.7 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час дії воєнного стану, Верховний суд України, розпорядженням від 20.04.2023 № 399/0/15-23 змінив територіальну підсудність судових справ, які підсудні Вовчанському районному суду Харківської області на Чугуївський міський суд Харківської області. Таким чином, вказана позовна заява про стягнення суми\~сплаченого страхового\~відшкодування підсудна Чугуївському міському суду Харківської області. В обґрунтування своїх вимог представник позивача у позовній заяві зазначив наступне. ПАТ «СК «АРСК» здійснило виплату страхового відшкодування збитків у розмірі 99863,18 гривень, заподіяних пошкодженням транспортного засобу власника автомобіля «Renault Duster», державний номер [NUMBER] , [PERSON] , який постраждав 19.01.2024 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась в місті Харкові по вулиці Амосова біля будинку №25, а саме зіткнення з автомобілем «ВАЗ2101», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Фрунценського районного суду м. Харкова № 645/442/24 від 26.01.2024 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано саме водія транспортного засобу автомобіля «ВАЗ2101» [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного стахування наземного транспорту. Стархувальник своєчасно звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 26.01.2024, та на підставі відповідного пакету документів відбулась виплата страхового відшкодування збитків, завданих у результаті вказаного ДТП. У зв`язку з цим у ПАТ «СК «АРСК» виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у загальній сумі 99863,18 грн. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання. Представник ПАТ «СК «АРСК» адвокат Сечко С.В. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперчує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9\~Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282\~ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Судом встановлено, що згідно постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова № 645/442/24 від 26.01.2024, 19.01.2024 року в місті Харкові по вулиці Амосова біля будинку №25, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Duster», державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ2101», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Факт вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 19.01.2024 є встановленим. Цивільно-правова відповідальність відповідача як винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації транспортного засобу на момент настання ДТП, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Outcome: approved