Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 05.02.2014 року приблизно о 16-50 год. по вул.Перекопській в місті Херсоні, поблизу кафе «Зефір», [PERSON] , який керував автомобілем «Chery Amulet», державний номер [NUMBER] , не надав перевагу в русі автомобілю «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] , яким керував позивач, чим допустив зіткнення автомобілів. В результаті даної ДТП, належному позивачу на праві приватної власності автомобілю було завдано механічні пошкодження. Відповідно до висновку №32 експертного авто-товарознавчого дослідження матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП становить 51933,87 грн. Крім того, позивачу в результаті ДТП було спричинено моральну шкоду. Дана ДТП призвела до порушення нормальних життєвих умов позивача, сильних душевних хвилювань, вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, що потребувало час та зусилля на відновлення транспортного засобу, призвело до інших незручностей, пов`язаних з неможливістю використання позивачем транспортного засобу. Моральну шкоду позивач оцінює в 5000,00 грн. Зазначена ДТП сталась з вини [PERSON] . На момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована АТ «Просто-Страхування». Крім того, позивач був вимушений звернутися до Херсонської товарно-промислової палати для проведення автотоварознавчого дослідження. Вартість такого дослідження склала 550,00 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з АТ «Просто-Страхування» страхове відшкодування в сумі 50 000,00 грн; стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 1933,87 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача, а саме автомобілю «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 5000,00 грн. в рахунок моральної шкоди та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 12.05.2014 року відкрито провадження у справі. 23.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] , ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з підставами для задоволення первісного позову він не згоден, оскільки вважає, що з обставин справи слідує, що ДТП, яке склалося 05.02.2014 року, відбулося з вини [PERSON] . Так, 05.02.2014 року близько 16.50 год. по вул.Перекопській м.Херсона поблизу кафе «Зефір», громадянин [PERSON] , який керував автомобілем «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] , порушив вимоги положень п.п.12.1 та 12.3 ПДР, внаслідок чого сталася ДТП. Внаслідок ДТП було пошкоджено належний [PERSON] транспортний засіб «Chery Amulet», державний номер [NUMBER] . Крім того, протиправними діями [PERSON] було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивачу за зустрічним позовом довелося пережити ДТП, яка є значною психологічно травматичною подією. Оскільки, він є людиною з невеликими статками, пошкодження його автомобіля є для нього значною втратою, яка негативно впливає на його моральний стан. У зв`язку з втратою автомобіля, як засобу пересування, [PERSON] вимушений прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду оцінює в 5000,00 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» та [PERSON] майнову шкоду спричинену в наслідок пошкодження належного йому транспортного засобу «Chery Amulet», державний номер [NUMBER] , розмір якої буде в подальшому уточнено; стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 5000,00 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди та судові витрати по справі стягнути з відповідачів. 01.07.2014 року представник відповідача - АТ «Просто-Страхування» за первісним позовом надав заперечення, в якому зазначив, що позов визнає частково. Пояснив, що 16 жовтня 2013 року AT «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір, поліс №АС/6129058 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіля марки «Chery Amulet», державний номер [NUMBER] . 05 лютого 2014 року в м.Херсон на вул.Перекопській сталась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками ДТП були: автомобіль «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] і автомобіль марки «Chery Amulet», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до звіту № 11209/94317 з оцінки транспортного засобу вартість матеріального збитку власнику автомобіля «Hyunday Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 69118,80 грн., відновлювальний ремонт є недоцільним з економічної точки зору. Згідно зі звітом №11923-зал. від 21.05.2014 p., утилізаційна вартість автомобіля «Hyunday Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , після ДТП, становить 53185,43 грн. Таким чином, страхова компанія може визнати вищевказаний випадок страховим та сплатити позивачу вартість матеріального збитку в розмірі 17118,80 грн., виходячи з наступного розрахунку: 69118,80 грн. (вартість автомобіля до ДТП) - 53185,43 грн. (вартість автомобіля після ДТП) = 15933,37 грн. (сума страхового відшкодування). Позивач обґрунтовує розмір заподіяної його майну шкоди на підставі висновку №32 експертного товарознавчого дослідження від 19.02.14р., згідно з яким матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Hyunday Accent», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 51 933,87 грн. В даному звіті, на відміну від звіту №11209/94317, не враховано заміну блоку керування подушками безпеки (Airbag № 95910-1Е150) вартістю 4 652,68 грн., що є обов`язковим у заміни подушок безпеки відповідно до технічних вимог заводу виробника. Не врахування вартості вказаної запчастини і робіт по її заміні призводить до зменшення вартості відновлювального ремонту, не визнання автомобіля фізично знищеним і порушення вимог стандартів щодо ремонту та безпечної експлуатації автомобіля. В зв`язку з вищевикладеним вважають, що сума страхового відшкодування, яку зобов`язаний сплатити відповідач, має становити 15 933,37 грн. Просили розглядати справу у відсутність представника АТ «Просто-Страхування» з урахуванням зазначених заперечень. 18.08.2014 року [PERSON] надав до суду уточнення до зустрічного позову, в якому просив стягнути з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» на свою користь майнову шкоду в сумі 50 000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження транспортного засобу «Chery Amulet», державний номер [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] майнову шкоду в сумі 15 012,34 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди спричиненої внаслідок пошкодження транспортного засобу «Chery Amulet», державний номер [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 5000,00 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди та судові витрати по справі стягнути з відповідачів. Представник відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» за зустрічним позовом надав до суду відзив, в якому зазначив, що не погоджуються з вимогами позивача [PERSON] 05.02.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Чері», державний номерний знак [NUMBER] , та транспортним засобом «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в AT «Страхова Група «ТАС» (приватне) згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальною; і власників наземних транспортних засобів № АС/3495981 від 23.12.2013 року. Відповідно до ст.6 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого». Згідно п.4 Розширеної довідки ДАІ № 9345553: «Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] правил маневрування». Оскільки, [PERSON] згідно довідки ДАІ не є виновником дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.02.2014 року, тому AT «СГ «ТАС» (приватне) не несе відповідальності за шкоду заподіяну внаслідок ДТП. Відповідно до ухвал Дніпровського районного суду м.Херсона провадження за справо було зупинено з 17.11.2015 року по 25.12.2015 року у зв`язку з призначенням автомеханічної експертизи. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 20.01.2016 року провадження за справою зупинено на час проведення експертизи за справою. У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», вказана справа 06.06.2016 року передана до Херсонського міського суду Херсонської області до провадження судді [PERSON] . Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2016 року у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] за відставкою зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Ухвалою суду від 08.11.2016 року прийнято цивільну справу до розгляду, відновлено провадження за справою. Ухвалою суду від 27.04.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії судового розгляду з урахуванням позиції сторін, надання пояснень та дослідження матеріалів справи. 17.02.2020 року представник відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» за зустрічним позовом надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого не погоджується з вимогами позивача [PERSON] . Згідно чинного законодавства, страховик відшкодовує оцінену шкоду, тобто вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу, визначену звітом суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, складеним згідно ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» Постанови КМУ «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» №1440 від 10.09.2003 року та «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092. Позивачем не надано автотоварознавчого звіту щодо визначення вартості автомобіля після порожньо-транспортної пригоди у відповідності до п.30.1, 30.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідно до експертизи, на яку посилається позивач, автомобіль фізично знищений. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) шкоди, спричиненої ДТП за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Ухвалою суду від 30.08.2018 року призначено за справою додаткову судову автотехнічну експертизу, провадження за справою зупинено. Ухвалою суду від 11.03.2019 року поновлено провадження за справою. Позивач [PERSON] та його представник за первісним позовом відповідач та його представник за зустрічним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. В останнє судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник за первісним позовом позивач та його представник за зустрічним позовом в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов з урахуванням уточнень підтримали та просили його задовольнити. В останнє судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача АТ «Просто-Срахування» за первісним позовом в судовому засіданні підтримав свою позицію згідно заперечень. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник відповідача ПрАТ «Страхова Група «ТАС» за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 09.02.2010 року, [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 08.06.2010 року, [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб «Chery Amulet», державний номер [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Chery Amulet», державний номер [NUMBER] , була забезпечена полісом №АС/6129058 від 11.10.2013 року, строком дії з 00.00 16.10.2013 року по 15.10.2014 року, страхувальник [PERSON] у АТ «Просто-страхування». Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3495981 від 23.12.2013 року. 05.02.2014 року приблизно о 16-50 год. [PERSON] , керуючи т/з «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] , рухався в напрямку від перехрестя вул.Перекопська/Чорноморська у м.Херсоні в подальшому напрямку вул.Миру, в прямому напрямку, здійснюючи об`їзд транспортного засобу, яке знаходилося біля зупинки «ДКТ», та виїхав на смугу зустрічного руху. В цей час від кафе «Зефір» по вул.Перекопській у м.Херсоні від`їжджав автомобіль «Chery Amulet», державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та розпочав рух в прямому напрямку в сторону вул.Миру. Після чого водій автомобіля різко почав повертати наліво в провулок між будинками №159 та №161 по вул.Перекопській, не надавши перевагу в русі автомобілю «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] . Внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chery Amulet», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду ДАІ №9345553 від 11.02.2014 року, дорожньо-транспортна пригода 05.02.2014 року в 16-45 год. сталася внаслідок порушення [PERSON] правил маневрування (пункту 13.1 ПДР). Відповідно до звіту №11209/94317 від 14.02.2014 року з оцінки транспортного засобу вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] , становить 69118,80 грн., а відновлювальний ремонт є недоцільним з економічної точки зору. Відповідно до висновку №32 від 19.02.2014 року експертного автотоварознавчого дослідження по визнанню матеріального збитку завданого власником автомобіля «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 51933,87 грн. Згідно зі звітом №11923-зал. від 21.05.2014 року, утилізаційна вартість «Hyunday Accent 1.4 5 МТ», державний номер [NUMBER] , після ДТП, становить 53185,43 грн. Відповідно до висновку експерта №30 від 27.06.2014 року судової автотоварознавчої експертизи, проведеної на підставі ухвали суду від 26.05.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Chery Amulet А153НГ», державний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП 05.02.2014 року, станом на дату експертного обстеження транспортного засобу 06.06.2014 року, відповідно економічної доцільності його відновлювального ремонту дорівнює ринковій вартості ідентичного автомобіля в непошкодженому стані та складає з технічної точки зору: 64462,34 грн. З матеріалів кримінального провадження №12014230030000453, внесеного до ЄРДР 06.02.2014 року вбачається, що відповідно до постанови про закриття провадження №12014230030000453 від 30.12.2014 року встановлено, що 05.02.2014 року до ЧЧ Дніпровського РВ ХМУ надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що 05.02.2014 року близько 16.20 год. в м.Херсоні по вул.Перекопській, 158, біля кафе «Зефір» в результаті зіткнення автомобілів «Хундай Акцент», д/н [NUMBER] , та «Чері Амулет», д/н [NUMBER] , заявниця [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Вказаний факт 05.02.2014 року, відповідно до положень ст.214 КПК України, був внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014230030000453 із зазначенням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення ч.1 ст.286 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що [PERSON] до медичної установи за допомогою не зверталася, таким чином не можливо встановити сукупність тяжкості спричинених їй тілесних ушкоджень у зв`язку із відмовою звернення до лікувальних закладів для освідування тілесних ушкоджень, що унеможливлює збір доказів, підтверджуючих в діях невідомих осіб складу злочину, передбаченого ст.286 КК України. На підставі викладеного закрито кримінальне провадження №12014230030000453 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях невідомих осіб, складу кримінального правопорушення. Судове рішення щодо встановлення особи винної у ДТП, яке мало місце 05.02.2014 року за участі вказаних вище водіїв та транспортних засобів, відсутнє. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів «Chery Amulet», д/н [NUMBER] , і «Hyunday Accent», д/н [NUMBER] , складеного 10.09.2016 року Одеським науково-дослідницьким інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, в умовах події належні дії водія автомобіля «Hyunday Accent», д/н [NUMBER] , регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, відповідно яких водій з моменту виявлення небезпеки для подальшого руху у вигляді раптового й небезпечного маневрування автомобіля «Chery Amulet», д/н [NUMBER] , повинен був вжити заходів до гальмування. Водій автомобіля «Hyunday Accent», д/н [NUMBER] , в умовах пригоди не мав технічної можливості уникнути зіткнення. В умовах події належні дії водія автомобіля «Chery Amulet», д/н [NUMBER] , регламентувалися вимогами пунктів 10.1., 10.4., 10.6 ПДР, згідно з якими поворот ліворуч водію слід було виконати з відповідного крайнього положення на проїзній частині (п.10.4), в яку слід було завчасно перестроїтися, виконуючи вимоги пункту 10.1 ПДР, тобто надати дорогу водію автомобіля Hyunday, або почати маневрування з фактичного положення біля правої крайки проїзної частини, але також обов`язково надати дорогу водію автомобіля Hyunday (10.6). Належним виконанням вимог пунктів 10.1, 10.4 або 10.6 ПДР водій автомобіля «Chery Amulet», д/н [NUMBER] , мав технічну можливість уникнути пригоду. Відповідно до висновку №18-3792 додаткової судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів «Chery Amulet», д/н [NUMBER] , і «Hyunday Accent», д/н [NUMBER] , складеного 08.02.2019 року Одеським науково-дослідницьким інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, встановлено, що належні дії водія автомобіля Hyundaі в умовах пригоди при наближенні до тролейбуса, що зупинився в межах правої смуги, регламентувалися вимогами пунктів 10.1 та 12.3 ПДР (у частині дій по об`їзду перешкоди), згідно з якими водій при наближенні до перешкоди, при намірі об`їхати її, повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, і при об`їзді вжити заходів для безпечного для інших учасників руху її об`їзду. Як видно зі схеми №2, на момент виїзду автомобіля Hyundaі на зустрічну смугу та досягання рівня розташування тролейбусу дорожня обстановка попереду характеризувалася наявністю в правій смузі автомобіля Chery. Цілком очевидно, що за умов розташування автомобіля Chery у відповідному крайньому положенні зліва на правій смузі руху з увімкнутим покажчиком лівого повороту, швидкість якого була мінімальною, вимоги безпеки для водія автомобіля Hyundaі, що передбачені пунктами 10.1 та 12.3 ПДР не забезпечувалися, тому, що за умов продовження руху по зустрічній смузі після проїзду повз тролейбус з ціллю подальшого випередження автомобіля Chery такий маневр з категорії «об`їзду» (тролейбуса) автоматично переходив би в маневр «обгін», який регламентується вимогами пункту 14.2 ПДР, де присутня заборона його виконання, якщо водій транспортного засобу, який рухається попереду, не подав сигналу про намір повороту ліворуч. У такій ситуації при об`їзді тролейбуса водію автомобіля Hyundaі відповідно вимог указаних пунктів слід було б обмежитися цим об`їздом на швидкості, яка дозволяла повернутися в праву смугу руху з дотриманням безпечної дистанції до автомобіля Chery аж до закінчення ним маневрування. Це також витікає з вимог пункту 10.4 ПДР, згідно яких водій, що завчасно зайняв відповідне крайнє положення в межах своєї смуги та попередив про намір маневру, повинен надати дорогу зустрічним транспортним засобом, що означає пріоритет на маневрування відносно транспортних засобів, що рухаються за ним. Дані умови не знімають з такого водія обов`язку впевнення в безпеці маневру, оскільки вимоги пункту 14.3 ПДР зобов`язуються його дати дорогу транспортного засобу, який його обганяє, але дають підстави для негативної оцінки дій водія, що обганяє. Тому в такій умовній ситуації водій автомобіля Hyundaі, тримаючи інформацію про знаходження попереду автомобіля з пріоритетом на рух, повинен був би враховувати вище вказаним чином й така дорожня обстановка не містила б будь-яких ознак небезпеки для його руху. Але в установлених експертом умовах руху автомобіля Chery ознак його розташування у відповідному крайньому положенні в межах правої смуги не встановлено, навпаки, установлено, що автомобіль рухався біля правої крайки проїзної частини, що означає невиконання його водієм вимог пункту 14.3 ПДР, а тому й відсутність пріоритету на рух по обраній траєкторії маневру. Така ситуація регламентується другою частиною вимог пункту 14.3, а також пунктом 10.6 ПДР, які обов`язують водія перед маневром не з крайнього положення надати дорогу й попутним транспортним засобам. Тому в ситуації, що встановлена експертом вище, для водія автомобіля Hyundaі були відсутні знаки, які б обмежували йому можливість обгону автомобіля Chery, і з моменту саме безпосереднього маневрування останнього належні дії водія автомобіля Hyundaі регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР у частині реагування на небезпеку для руху, якою являється раптовий маневр автомобіля Chery ліворуч. Згідно з первинним експертним дослідженням, з указаного моменту водій автомобіля Hyundaі не мав технічної можливості уникнути зіткнення. В умовах події належні дії водія автомобіля «Hyunday Accent», д/н [NUMBER] , регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, відповідно яких водій з моменту виявлення небезпеки для подальшого руху у вигляді раптового й небезпечного маневрування автомобіля «Chery Amulet», д/н [NUMBER] , повинен був вжити заходів до гальмування. Водій автомобіля «Hyunday Accent», д/н [NUMBER] , в умовах пригоди не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9). Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд встановив, що у даному випадку шкода позивачу за первісним позовом [PERSON] завдана внаслідок ДТП - при взаємодії автомобіля «Hyunday Accent», д/н [NUMBER] , під його керуванням та автомобіля «Chery Amulet», д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , тобто внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки. Згідно з ч.1 ст.1888 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Висновками експертів від 10.09.2016 року №1750 та від 08.02.2019 року №18-3792 встановлено, що належними виконанням вимог пунктів 10.1, 10.4 або 10.6 ПДР відповідач за первісним позовом [PERSON] (водій автомобіля «Chery Amulet», д/н [NUMBER] ) мав технічну можливість уникнути пригоди, а позивач за первісним позовом [PERSON] в умовах пригоди не мав технічної можливості уникнути зіткнення. У п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Таким чином, у даному випадку підлягає застосуванню п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України. За відсутності вироку у кримінальному провадженні та постанови у справі про адміністративне правопорушення єдиним доказом який підтверджує або спростовує наявність вини позивача та відповідача у заподіяні шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки є висновки експертів від 10.09.2016 року №1750 та від 08.02.2019 року №18-3792. До скоєння дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження належного позивачу автомобіля призвели виключно дії водія [PERSON] . Відповідач, здійснюючи раптовий маневр руху автомобіля, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявивши таким чином неуважність, не контролював дорожню обстановку. Саме дії водія [PERSON] знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі скоєнням ДТП та спричиненням шкоди належному позивачу автомобілю. Вказане підтверджено матеріалами справи. Щодо первісних позовних вимог [PERSON] про стягнути з АТ «Просто-Страхування» грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди та стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 1933,87 грн. в рахунок відшкодування шкоди, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. Матеріали справи свідчать про те, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у АТ «Просто-страхування». Встановивши, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу [PERSON] , на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АТ «Просто-страхування», суд вважає, що якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. З викладеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті дорожньо-транспортної пригоди такої шкоди. Отже, зобов`язаною особою внаслідок заподіяних [PERSON] у результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків, є страховик відповідача. Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку застрахована, позивач мав самостійно звернутись до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування за полісом. Визначення різниці між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з винної особи [PERSON] , можливо лише після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування. Таким чином, суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є страховик, однак позивач не звертався до АТ «Просто-страхування» та не отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, що є підставою для відмови в частині вимог щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 50 000 грн. Пред`явлені до відповідача [PERSON] позовні вимоги, суд вважає такими, що передчасно пред`явлені, оскільки відповідальність забезпеченого транспортного засобу, яким він керував перед 3-ми особами була забезпечення страховим полісом до вирішення питання про виплату страховиком. Відповідальність з виплати завданої майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у винної особи настає у разі: 1)правомірної відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком, 2)наявності різниці між завданою майновою шкодою та сумою страхового відшкодування, встановленої полісом страхування. Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. Окрім завданої матеріальної шкоди, позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Відповідно до пп.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В результаті протиправних дій відповідача [PERSON] , позивачу спричинені моральні страждання. З врахуванням характеру правопорушення, характеру та обсягу душевних страждань позивача у зв`язку з пошкодженням його майна, незручностях у зв`язку із пошкодженням автомобіля, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагали додаткових зусиль для організації свого життя, а також з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд приходить до висновку про те, що розмір грошового відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди слід визначити у сумі 3000 грн. Судом відмовлено у стягненні матеріальної шкоди за первісним позовом, тому в цій частині судові витрати (569,35 грн, 550 грн та витрати за проведення експертизи 660,50 грн) не відшкодовуються відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України. Що стосується зустрічного позову, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Позивач за зустрічним позовом на підставу своїх позовних вимог вказував на наявність вини іншого учасника ДТП - відповідача за зустрічним позовом [PERSON] . При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Винною особою у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди судом визнано саме позивача за зустрічним позовом [PERSON] , що підтверджується висновками експертів від 10.09.2016 року №1750 та від 08.02.2019 року №18-3792. Оскільки, судом встановлено, що винною особою у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , встановлення наявності можливої часткової вини іншого учасника ДТП є недоцільним, що повністю узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду по справі № 234/16272/15-ц від 05.09.2019. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач за зустрічним позовом належним чином не обґрунтував свої позовних вимог, не надав жодних належних та допустимих доказів в заперечення первісних позовних вимог. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що зустрічний позов [PERSON] не обґрунтований та задоволенню не підлягає. Вимоги [PERSON] про стягнення судових витрат не підлягають задоволенню згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, оскільки судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Outcome: partial