Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 26.04.2024\~року між\~ТОВ«Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №25.04.2024-100001718 (далі кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн, шляхом перерахунку на банківський рахунок відповідача (реквізити платіжної картки [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит у погоджений умовами договору строк (98 днів) та сплатити проценти за користування кредитом (процентна ставка - 1,35% за один день), комісію у розмірі 750 грн (15% від суми кредиту,одноразово, в день видачі кредиту) та неустойку 50 грн, яка нараховується за кожен день невиконання(неналежного) виконання кожного окремого зобовязання незалежно від суми невиконаного (неналежно) виконаного зобов`язання. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати суми кредиту, відсотків, одноразової комісії не виконує, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 10946,64 грн, з яких: 4622,90 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 3873,74 грн сума заборгованості за відсотками (відсотки нараховані з 26.04.2024 по 01.08.2024) та 2450 грн - неустойки (50 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання). Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 10946,64 грн заборгованості за кредитним договором та 2422,40 грн судового збору. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, в суд не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності його представника. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно ст.128 ЦПК України, в суд не з`явилася, до суду повернувся поштовий конверти із судовою повісткою надісланий відповідачці на її поштову адресу, яка була зазначена нею у клопотанні про розгляд справи у загальному порядку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, ухвала про призначення справи до розгляду 13.05.2025 надіслана відповідачці до її електронної скриньки, зазначеної у тому ж клопотанні. Відповідачка про причину неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подала. До початку розгляду справи відповідач подала клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, у якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки договору №25.04.2024-100001718 вона не підписувала, позивач не надав доказів перерахування їй коштів згідно кредитного договору. Крім того, п.12 . кредитного договору містить третейське застереження, згідно якого спори , що виникають щодо Договору, підлягають розгляду в Постіно діючому Тритейському суді при асоціації українських банків, тому, виходячи з наведеного, у позивача відсутні підстави для звернення до Теофіпольського райсуду. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В судовому засіданні встановлено, що 26.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №25.04.2024-100001718, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн, шляхом перерахунку на банківський рахунок відповідача (реквізити платіжної картки [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит у погоджений умовами договору строк (98 днів) та сплатити проценти за користування кредитом (процентна ставка - 1,35% за один день), комісію у розмірі 750 грн (одноразово, в день видачі кредиту) (п.8 заявки кредитного договору), неустойку в розмірі 50 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання (п.13 кредитного договору). Відповідач підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е219, а позивачем перераховано суму кредиту в розмірі 5000 грн. Вказане підтверджується змістом : пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), заявки кредитного договору №25.04.2024-100001718 (кредитної лінії) від 26.04.2024, відповіді позичальника від 26.04.2024, додатку до кредитного договору, які підписані одноразовим ідентифікатором Е219, який відправлений на номер телефону [NUMBER] , який співпадає з номером, зазначеним відповідачкою в її клопотання, доказом перерахування коштів відповідно до Договору є квитанція від 26.04.2024. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати суми кредиту та відсотків виконала частково, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 8496,64 грн, з яких: 4622,90 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 3873,74 грн сума заборгованості за відсотками, що підтверджується довідкою-розрахунком за кредитним договором. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене, враховуючи встановлені судом обставин справи та досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідач не надала суду доказів того, що електронний платіжний засіб [NUMBER] на який перераховані 26.04.2025 кошти в сумі 5000 грн, та номер телефону [NUMBER] , за допомогою якого було підписано Кредитний договір одноразовим ідентифікатором Е219, належить не їй, тому у відповідачки наявна заборгованість за тілом кредиту та відсотками за кредитним договором №25.04.2024-100001718 від 26.04.2024, тому позов в цій частині необхідно задовольнити. Що стосується позовних вимог в частині стягнення неустойки у розмірі 2\~450 грн, то суд зазначає наступне: Відповідно до\~п.18\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України,\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX в Україні введений воєнний стан, тому в частині стягнення 2450 грн неустойки необхідно відмовити. Суд критично оцінює твердження відповідачки щодо непідсудності справи Теофіпольському районному суду та зазначає наступне: Відповідно до п. 12. Договору №25.04.2024-100001718 від 26.04.2024 , всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору , окрім справ, зокрема, у спорах щодо захисту прав споживачів, підлягають розгляду в Постійно діючому Третейському суді при асоціації українських банків. Відповідно до ч.2 ст.1 закону «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.14 ч.1 ст.6 закону «Про третейські суди» (ч.1 цієї статті доповнено п.14 згідно із законом №2983-VI) третейські суди в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) Ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» - споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п.11 ч.1 ст 1 ЗУ «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п.3.2. Договору, кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. На підставі наведеного, суд дійшов переконання, що спірні відносини між позивачем та відповідачкою виникли з приводу виконання споживчого кредиту, на них поширюються норми ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про споживче кредитування», тому спір не може бути переданий на розгляд третейського суду. На підставі п. 3 ч. 2 і ч. 13\~ст. 141 ЦПК України\~розподіл судових витрат проводиться пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивачу задоволено позов частково в розмірі 77,62 % позовних вимог, то судовий збір необхідно стягнути в розмірі 1880, 27 грн (2422,40 грн х 77,62 %).

Outcome: partial