Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Керівник Одеської обласної прокуратури Стадник С. звернувся\~\~до Кодимського районного суду Одеської області із вищевказаним позовом, в якому просить припинити право приватної власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером 5122585600:01:002:0061 площею 2,67 га, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району (раніше Шершенецької сільської ради Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області, шляхом конфіскації земельних ділянок у власність держави. В обгрунтування позову прокурор зазначив, що [PERSON] , яка є громадянкою Республіки Молдова, володіє на праві приватної власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення із кадастровим номером 5122585600:01:002:0061 площею 2,67 га, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району (раніше Шершенецької сільської ради Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 06.07.2020 року державним реєстратором Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської Петриком В.Д., прийнято рішення за № 52983684 про реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером 5122585600:01:002:0061 площею 2,67 га, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району (раніше Шершенецької сільської ради Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області (номер запису про право власності 37185553). Підставою для реєстрації за [PERSON] права приватної власності на вказану земельну ділянку стало рішення Кодимського районного суду Одеської області від 30.01.2020 року у справі №503/2084/19, яким за [PERSON] в порядку спадкування за законом було визнано право приватної власності: на земельну ділянку сільськогосподарського призначення із кадастровим номером 5122585600:01:002:0061 площею 2,67 га, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району (раніше Шершенецької сільської ради Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області та відповідно до втраченого державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №001759, виданого 15 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №269, що належала [PERSON] , померлій [INFO] . Разом з тим, Одеською обласною прокуратурою виявлено порушення статей 13,14,41 Конституції України, статей 80,81,145 Земельного кодексу України, зокрема щодо володіння на праві приватної власності громадянкою Республіки Молдова [PERSON] зазначеною земельною ділянкою, розташованої на території України, що на думку позивача, є підставою для припинення права власності відповідача на вказану земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. В судовому засіданні прокурор та представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилась повторно без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 10\~ст. 187 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності вказаного відповідача згідно вимог ч. 1 ст.\~280 ЦПК\~та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , яка є громадянкою Республіки Молдова (паспорт громадянина Республіки Молдова серія та номер [NUMBER] , виданий 24.05.2005 року MDA-28 володіє на праві приватної власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення із кадастровим номером 5122585600:01:002:0061 площею 2,67 га, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району (раніше Шершенецької сільської ради Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 06.07.2020 року державним реєстратором Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області Петриком В.Д., прийнято рішення за № 52983684 про реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером 5122585600:01:002:0061 площею 2,67 га, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району (раніше Шершенецької сільської ради Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області. (номер запису про право власності 37185553 Підставою для реєстрації за [PERSON] права приватної власності на вказану земельну ділянку стало рішення Кодимського районного суду Одеської області від 30.01.2020 року у справі №503/2084/19, яким за [PERSON] в порядку спадкування за законом було визнано право приватної власності: на земельну ділянку сільськогосподарського призначення із кадастровим номером 5122585600:01:002:0061 площею 2,67 га, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району (раніше Шершенецької сільської ради Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області та відповідно до втраченого державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №001759, виданого 15 березня 2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №269, що належала [PERSON] , померлій [INFO] . Підставою звернення до суду з позовом про припинення права приватної власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації є на думку позивача виявлені факти порушення статей 13,14,41 Конституції України, статей 80,81,145 Земельного кодексу України при володінні [PERSON] спірною земельною ділянкою. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із частиною третьою статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені частинами другою,четвертою статті 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із статтею 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною п`ятою статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме Головне управління Держгеокадаструв Одеській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням частин другої та четвертої статті 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] , яка є громадянкою Республіки Молдова, порушила визначану визначену статтями 13, 14, 41 Конституції України, статтями 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення та як іноземна громадянка не відчужила\~\~її упродовж року після набуття права власності. На даний час відповідач без перешкод володіє спірною земельною ділянкою на території України. Правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Так, за пунктами 76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Згідно із пунктом 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. У зв`язку із вищезазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними. Зазначене повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та узгоджується із правовими позиціями Верховного суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів». У практиці ЄСПЛ (зокрема рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року, «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі Перший протокол), а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Так, звернення прокурора з вказаним позовом є законним, оскількист. 131-1 Конституції України,ст. 23 Закону України «Про прокуратуру`наділено прокурора правом на звернення до суду за захистом інтересів держави у випадку коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Оскільки ГУ Держгеокадастру у Одеській області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 року по справі №912/2385/18. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільний», «публічний» інтерес, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Звернення прокурора з вказаним позовом до суду беззаперечно переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки реагування прокурора у даному випадку спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання іноземним громадянином земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яке відбувається з порушенням вимог чинного законодавства. Окрім того, втручання держави шляхом пред`явлення прокурором цього позову та ухвалення судом відповідного рішення відповідає принципу «пропорційності», який передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, «Новоселицький проти України» від 11.03.2003 року, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року). Отже, за відсутності добровільного відчуження громадянкою Республіки Молдова [PERSON] , протягом року після набуття права власності та по теперішній час земельної ділянки сільськогосподарського призначення, право власності на неї підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду на користь держави. Зазначений спосіб захисту прав відповідає положенням ч. 4 ст.81, ч.ч. 2, 4 ст.145 ЗК України. Задоволення такого позову призведе до відновлення порушених прав та законних інтересів держави, виходячи з того, що стан збереження земель сільськогосподарського призначення має загальнонаціональне значення. За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги зкерівника Подільської окружної прокуратури Одеської області Сергія Стадника в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до [PERSON] про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору. сплаченому позивачем за звернення до суду з позовом та із заявою про забезпечення позову в розмірі 4026 грн.

Outcome: approved