Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У березні 2025 року\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» (далі ТОВ «РОЕК») звернулось до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ті обставини, що ТОВ «РОЕК» є постачальником універсальних послуг на території Рівненської області з енергопостачання, що надаються на підставі договору про постачання універсальних послуг, який є публічним договором приєднання, розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого є затвердженою та розміщеною на своєму офіційному вебсайті. Позивач зазначає, що у зв`язку із реформою у сфері енергетики, на період відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії договірні відносини між споживачами та учасниками ринку електричної енергії (та переходом споживача від постачальника за регульованим тарифом до нового постачальника) були врегульовані п. 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 7 Правил роздрібного ринку, якими встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Приєднання [PERSON] до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який оприлюднений ТОВ «РОЕК» на офіційному вебсайті, як стверджує позивач, підтверджується фактом фактичного споживання/оплатою електричної енергії за період з 01 січня 2019 року\~по 30 квітня 2021\~року та відкриттям особового рахунку [NUMBER] від 01 січня 2019\~року, що стверджується актом приймання-передачі електричної енергії за січень 2019\~року (початок дії Договору). Жодних заяв від споживача [PERSON] щодо припинення дії договору про постачання електричної енергії на адресу позивача не надходило. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію постачальник сформував на підставі даних комерційного обліку (отриманих від ОСР - це ПрАТ «Рівнеобленерго») за об?єктом боржника по ЕС-коду точки розподілу електричної енергії та виставив споживачу, згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії платіжні документи у паперовій формі, зокрема, за квітень-травень\~2021\~року. Всупереч умовам договору відповідач допустила порушення в частині оплати, внаслідок чого виникла заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію в кількості 569 кВт/год, що становить - 2 283,78 грн. У зв`язку з допущеними відповідачем порушеннями, позивачем на підставі умов договору та\~ст. 625 ЦК України\~також нараховано відповідачу пеню за період з 21 червня 2021 року по 05 лютого 2025 року в сумі 2760,41 грн, індекс інфляції в сумі 1235,64 грн та 3% річних в сумі 248,71 грн. За вказаних обставин, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію в сумі 2 283,78 грн, нараховану пеню в сумі 2760,41 грн, 3% річних в сумі 248,71 грн, індекс інфляції в сумі 1235,64 грн та судовий збір в сумі 3028,40 грн. У поданому до суду відзиві [PERSON] позовні вимоги не визнала, у задоволенні таких просила відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Відповідач зазначила про те, що їй невідомо про наявність боргу за об`єктом на [ADDRESS] , так як вона проживала постійно та проживає на [ADDRESS] і як побутовий споживач електроенергії по договору з позивачем (особовий рахунок № [NUMBER] від 29 травня 2024 року) вчасно розраховується за використану електроенергію. Окремо, остання зауважила на фіктивності наданих позивачем актів, оскільки такі нею не підписувались. Про це ж, як зауважила остання, вказує і внесення до таких актів даних про неї, як ФОП, оскільки вона припинила свою підприємницьку діяльність ще в лютому 2011 року. Представник позивача у вступному слові позов підтримала з підстав, які зазначені у ньому, навівши аргументи, які є аналогічними, зазначеним у позові. Додатково пояснила, що ТОВ «РОЕК» передано споживачів після реформи, з 01 січня 2019 року заключено публічні договори та особа споживача ідентифікується по особовому рахунку. Представник вказала на те, що [PERSON] не оскаржені обсяги спожитої енергії, які були нараховані по двом об`єктам на [ADDRESS] та на [ADDRESS] , а підписання нею актів свідчить про споживання енергії за вказаними адресами. Відповідач та її представник у вступному слові позов не визнали та у його задоволенні просили відмовити. [PERSON] заперечила обставини споживання нею електроенергії за вказаними позивачем об`єктами та вказала на те, що будинок на [ADDRESS] проданий у 2020 році її покійним чоловіком, а на [ADDRESS] чоловік здійснював підприємницьку діяльність та об`єкт перебував в оренді, її ж підприємницька діяльність, яку вона здійснювала в с-щі Гоща, була припинена ще у 2011 році. Процесуальні дії у справі 17 березня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07 квітня та 22 квітня 2025 року задоволені клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» здійснює постачання електричної енергії на території Рівненської області, на умовах, передбачених публічним договором, який опублікований на офіційному сайті позивача. На підтвердження заявлених до [PERSON] позовних вимог про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію за об`єктами на [ADDRESS] та на [ADDRESS] позивачем долучено до позову копію примірника договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, розміщеного на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія», примірник комерційної пропозиції №1.02/2-РОЕК для малих непобутових споживачів, які купують електричну енергію для власного споживання, що не є побутовими споживачами і яка є Додатком до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Вказані документи не містять номерів, дат та не підписані сторонами. Також позивачем на підтвердження приєднання [PERSON] до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який оприлюднений ТОВ «РОЕК» на офіційному вебсайті долучено до позову примірники рахунків-фактур за спожиту електроенергію за квітень та травень 2021 року за об`єктами на [ADDRESS] та на [ADDRESS] , акти прийняття-передачі електроенергії від 31 січня 2019 року, 30 квітня та 31 травня 2021 року, споживачем та одержувачем у яких зазначено фізичну особу-підприємця [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , а також акт звіряння розрахунків від 27 травня 2025 року, між ТОВ «РОЕК» та [PERSON] . На підтвердження фактичного обсягу розподілу активної енергії за споживачем [PERSON] (особовий рахунок [NUMBER] ) по всіх ТКО в розмірі 569 кВт/год позивачем надано інформаційний лист ОСР-ПрАТ «Рівнеобенерго». Згідно наданого позивачем розрахунку за особовим рахунком [NUMBER] за період з квітня 2021 року по травень 2021 року, розмір заборгованості [PERSON] становить 2 283,78 грн. 12 вересня 2024 року Гощанським районним судом Рівненської області було видано судовий наказ за вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію на користь ТОВ «РОЕК» в сумі 2283,78 грн, пені в сумі 2\~472,21 грн, індексу інфляції в сумі 993,00 грн та судового збору в сумі 302,80 грн. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 25 жовтня 2024 року вищевказаний судовий наказ було скасовано за заявою відповідача, яка посилалася на те, що вимоги заявника не є безспірними, вказувала на відсутність доказів в підтвердження фактичного надання та отримання нею відповідних послуг за конкретною адресою, а також отримання таких послуг нею, як приватним підприємцем, оскільки підприємницька діяльність нею була припинена у 2011 році. Судом також установлено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована з 24 вересня 1986 року за адресою: [ADDRESS] , та за цією ж адресою було зареєстровано місцезнаходження фізичної особи підприємця [PERSON] , державна реєстрація припинення підприємницької діяльності якої відбулася 17 лютого 2011 року. Вказані обставини стверджуються даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 01 вересня 1999 року Гощанським РВ УМВС України в Рівненській області, відомостей ВОМІРМП УДМС в Рівненській області за №5688/2578 від 12 березня 2025 року, та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №427275572 та №427281328, сформованої 16 травня 2025 року, судом установлено, що на житловий будинок на [ADDRESS] зареєстровано право спільної часткової власності (1/2) за [PERSON] ; право власності за об`єктом, який знаходиться на [ADDRESS] , - не зареєстровано. Згідно даних договору купівлі-продажу від 03 липня 2020 року [PERSON] було продано для [PERSON] приміщення бані, яке розташоване на [ADDRESS] . Між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію, які регулюються\~Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14 березня 2018 року, та нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно з ч.ч. 1, 4\~ст.\~63\~Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії» універсальні\~послуги надаються\~постачальником таких\~послуг виключно\~побутовим та\~малим непобутовим\~споживачам. Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та/або малому непобутовому споживачу, який знаходиться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до п.п. 42, 47 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» малий непобутовий споживач - споживач, який не є побутовим споживачем і купує електричну енергію для власного споживання, електроустановки якого приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50 кВт; непобутовий споживач це фізична особа - підприємець або юридична особа, яка купує електричну енергію, що не використовується нею для власного побутового споживання. Побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону (ч. 1 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку, що визначено ч. 2\~ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії». Відповідно до п. 7 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно п. 3.2.14 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312, договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. Відповідно до пп. 3.1.7. п. 3.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача за заявою-приєднання до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, розміщеної на офіційному вебсайті електропостачальника. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати паперовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному вебсайті електропостачальника, договір укладається у письмовій формі шляхом підписання сторонами цілісного документа або обміну документами у порядку, встановленому\~Цивільним кодексом України\~та/або\~Господарським кодексом України\~та цими Правилами, у тому числі за допомогою інформаційно-комунікаційних систем та/або засобів електронної комунікації. Статтею 714\~ЦК України\~визначено,\~що за\~договором постачання\~енергетичними та\~іншими ресурсами\~через приєднану\~мережу одна\~сторона (постачальник)\~зобов`язується\~надавати другій\~стороні (споживачеві,\~абонентові)\~енергетичні та\~інші ресурси,\~передбачені договором,\~а споживач\~(абонент)\~зобов`язується\~оплачувати вартість\~прийнятих ресурсів\~та дотримуватись\~передбаченого договором\~режиму її\~використання,\~а також\~забезпечити безпечну\~експлуатацію енергетичного\~та іншого\~обладнання. До\~договору постачання\~енергетичними та\~іншими ресурсами\~через приєднану\~мережу застосовуються\~загальні положення\~про купівлю-продаж,\~положення про\~договір поставки,\~якщо інше\~не встановлено\~законом або\~не випливає\~із суті\~відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до п. 15 ч. 1\~ст.\~4\~Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії» одним із видів договорів, які укладаються з метою забезпечення функціонування ринку електричної енергії, є договори про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно до абз. 5 пункту 13\~розділу XVII\~Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Згідно з положеннями ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так матеріали справи не містять доказів відкриття [PERSON] , як фізичною особою-підприємцем, особового рахунку, подання відповідачем заяви приєднання за її підписом та датою, підписання комерційної пропозиції №1.02/2-РОЕК для малих непобутових споживачів, які купують електричну енергію для власного споживання, що не є побутовими споживачами і яка є Додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, а також доказів оплати відповідачем рахунків постачальника універсальних послуг та/або факту споживання електричної енергії за об`єктами на [ADDRESS] та [ADDRESS] . Позивач надав суду як докази договір, комерційну пропозицію, рахунки-фактури, розрахунок заборгованості та акт звіряння розрахунків, які не підписані відповідачем і які формуються безпосередньо позивачем. Оскільки договір публічний, то факт приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) необхідно доводити суду і доказом може слугувати вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір: надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії, однак таких доказів суду не надано. Що стосується рахунків-фактур, то суд зауважує, що докази їх отримання відповідачем в матеріалах справи відсутні. Такі були адресовані споживачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , за якою співвласником будинку є інша особа та яка є відмінною від адреси реєстрації відповідача. Судом установлено, що [PERSON] з 24 вересня 1986 року і на час відкриття провадження у даній справі була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відхиляючи, як докази вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують її бажання укласти договір, розрахунок заборгованості та акт звіряння розрахунків від 27 травня 2025 року, у якому відображені платежі по договору 470002948 від 01 січня 2019 року за період з 25 січня 2019 року по 30 вересня 2020 року, суд звертає увагу на те, що їх складання залежить виключно від волі позивача та формується уповноваженою особою позивача, про що свідчить підпис такої особи, та відсутність підпису споживача. Таким доказом, у даному випадку, може бути виписка установи банку про рух грошових коштів. Це ж стосується і актів приймання-передачі енергії від 31 січня 2019 року, 30 квітня та 31 травня 2021 року, які надані позивачем на підтвердження приєднання відповідача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному сайті вебсайті ТОВ «РОЕК»: http://www.energozbut.rv.ua на умовах раніше укладеного договору з ПрАТ «Рівнеобленерго», як з постачальником за регульованим тарифом, оскільки споживачем у актах зазначено фізичну особу-підприємця [PERSON] , яка діє на підставі свідоцтва від 01 жовтня 2015 року, в той час, як державна реєстрація припинення підприємницької діяльності останньої згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого 10 жовтня 2024 року, відбулася ще 17 лютого 2011 року, у зв`язку з чим судом приймаються до уваги доводи відповідача про те, що такі акти нею не підписувались. Прийшовши такого висновку, суд звертає також увагу на те, що позивачем не надано суду доказів, що відповідач на час виникнення спірної заборгованості була комерційним чи побутовим споживачем електричної енергії, власником чи співвласником будівель, де утворився борг. При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 2\~ст.\~13\~ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 7\~ст.\~81\~ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відтак, за наведених обставин, суд не вправі самостійно відшукувати докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оскільки у такий спосіб буде порушено закріплені у\~ст. 2 ЦПК України\~принципи цивільного судочинства, а саме змагальність сторін та диспозитивність, що є неприпустимим. Враховуючи викладене, за відсутності доказів на підтвердження заявлених позовних вимог та доводів, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, а тому до задоволення не підлягає. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed