Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Представник позивача Меленюк Олена Миколаївна в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовом до Таврійської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області, про визнання права власності. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою та на теперішний час проживає за адресою [ADDRESS] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Через військові дії рф та окупацію частини територій України, позивач вимушена покинути своє житло за місцем реєстрації та залишити все майно. З собою позивачу вдалося вивезти документи, які підтверджують право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.02.2000, виданого виконавчим комітетом Новокаховської міської Ради, квартира належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Все нерухоме майно, яке належить позивачу на праві спільної сумісної власності перебуває в тимчасовій окупації. Якщо нерухомість розташована на територіях ведення активних бойових дій або в окупації, власник такого майна може подати заяву про надання компенсації. У зв`язку з цим, позивач намагалася подати відомості до електронного реєстру, для подальшого отримання компенсації за майно. Проте з`ясувалося, що право власності на квартиру не внесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим, 06.11.2024 [PERSON] звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради, та 13 грудня 2024 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Чепега Тетяна Миколаївна відмовила у проведенні реєстраційних дій посилаючись на наступне: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. З огляду на викладене, представник позивача просила визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на двокімнатну квартиру загальною площею 48,5 кв. м, житловою площею 29,2 кв. м, яка складається з кімнат: 1 кімната 11,9 кв. м, 2 кімната 17,3 кв.м, 3 кухня 6,8 кв. м, 4 ванна 2,5 кв. м, 5 вбиральня 1,0 кв. м, 6- коридор 7,9 кв. м, 7- балкон 3,6 кв. м, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала та з урахуванням визнання відповідачем позову просила винести рішення у підготовчому засіданні. Представник відповідача Новокаховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, позов визнав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 18.02.2025 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 21.04.2025 постановлено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Фактичні обставини, які встановив суд. За свідоцтвом про право власності на житло від 09.02.2000, виданого виконавчим комітетом Новокаховської міської Ради, видане згідно з розпорядженням (наказом) від 09.02.2000 р. № 177-к/9066, посвідчено, що квартира, розташована в [ADDRESS] , загальною площею 48,5 кв. м, належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 6). На правовстановлюючому документі Каховським державним Бюро технічної інвентаризації вчинений реєстраційний напис, про те, що квартира [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло і записана у реєстрову книгу за № 1032/4. За технічним\~паспортом,\~квартира [ADDRESS] , розташована на 5 поверсі п`ятиповерхового будинку , складається з 2 житлових кімнат : 1 кімната - 11,9 кв. м; 2 кімната 17,3 кв. м; кухня 6,8 кв. м; ванна 2,5 кв. м; вбиральня 1,0 кв. м; коридор 7,9 кв. м; балкон 3,6 кв. м. Загальна площа квартири 48,5 кв. м (а. с. 7-8). Рішенням №76606860 від 13.12.2024, державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] відмовила у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку з неусуненням обставин, що були підставою для прийняття рішення для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав (а. с. 15). Норми права, які застосував суд. Статтею 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Досліджуючи обставини існування в особи права власності, суд має передусім встановлювати підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності. Відповідну правову позицію викладено: у постановах ВП ВС: від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 05.06.2019 у справі № 392/1829/17, у постанові об`єднаної палати КГС ВС: від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18, у постановах КГС ВС: від 29.08.2019 у справі № 910/10984/18, від 11.06.2020 у справі № 910/10006/19. Так, документом, який посвідчує право власності на квартиру до 01 січня 2013 року є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією. Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,\~передбачено,\~що права\~на нерухоме\~майно,\~які підлягають\~державній реєстрації,\~виникають з\~моменту такої\~реєстрації.\~Крім того,\~відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~3\~Закону України\~№1952-IV,\~будь-які\~дії особи,\~спрямовані на\~набуття,\~зміну або\~припинення речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень,\~що підлягають\~державній реєстрації,\~відповідно до\~цього Закону,\~можуть вчинятися,\~якщо речові\~права на\~таке майно\~зареєстровані згідно\~із вимогами\~цього Закону,\~крім випадків,\~коли речові\~права на\~нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з ч. 3 цієї статті, та у випадках, визначених ст.\~28 цього Закону. До запровадження в Україні електронної системи - Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, державна реєстрація права власності, що здійснювалася на паперових носіях (реєстраційних книгах, архівних/реєстраційних справах) проводилася БТІ. Отже, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, зокрема, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідну правову позицію викладено в постановах КГС ВС: від 05.09.2019 у справі № 921/320/18, від 22.05.2019 у справі № 918/410/18, від 20.05.2020 у справі № 911/1603/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зроблено висновки про те, що «з урахуванням специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Спосіб захисту, передбачений статтею 392 ЦК України є різновидом загального способу захисту - визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, крім судового, шляху відновлення порушеного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц «Щодо ефективного способу захисту прав покупця (інвестора) у разі порушення продавцем умов договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно з передачі усіх необхідних документів для оформлення права власності на це майно»). Висновки суду. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивачів посилалася, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Право власності позивача [PERSON] підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 09.02.2000, виданого виконавчим комітетом Новокаховської міської Ради, видане згідно з розпорядженням (наказом) від 09.02.2000 р. № 177-к/9066, за яким посвідчено, що квартира, розташована в [ADDRESS] , загальною площею 48,5 кв. м, належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам її сімї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Право власності позивача виникло до 1 січня 2013 року, отже на момент виникнення такого права діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Для реєстрації об`єкту нерухомого майна, державна реєстрація яких була проведена до 1 січня 2013 року, необхідно отримувати інформаційну довідку БТІ. Відсутність довідки Комунального підприємства «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради про реєстрацію права власності [PERSON] квартири [ADDRESS] унеможливлює проведення реєстраційних дій реєстратором. З огляду на викладене, а також беручи до уваги, що позивач має труднощі в реалізації своїх прав, в позасудовому провадженні врегулювати спір неможливо, тому позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved