Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Представник ТзОВ «Споживчий Центр» 22.04.2025 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області від 24.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 11.04.2024-100001617. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 13000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 11.04.2024, строком на 140 днів. Відповідно до договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору № 11.04.2024-100001617 від 11.04.2024 позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 11/04/2024; сума кредиту: 13000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 28.08.2024; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0.82% = (15001.75 / 13000)/140 ? 100%; проценти (економічна сутність плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку; комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія", економічна сутність плата за надання Кредиту) 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту; неустойка: 130 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно п. 3.1. За цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Пунктом 3.2. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Пунктом 4.1. визначено, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5363-54XX-XXXX-4850. Відповідно до договору від 11.04.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 13000 грн. строком на 140 днів, [PERSON] 11.04.2024 отримано кредитні кошти у розмірі 13000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 28.08.2024, утворилась заборгованість у розмірі 29 158.56 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12489.64 грн., по процентам в розмірі 13418.92 грн., та неустойка в розмірі 3250 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 2 800,18 грн., від 24.04.2024 , на суму 3 450,18 грн., від 13.05.2024 , на суму 500,00 грн., від 24.05.2024, при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості . На підставі наведених обставин, представник позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11.04.2024-100001617 від 11.04.2024 у розмірі 29 158 грн. 56 коп., а також судові витрати в розмірі 2422.40 грн.. Відповідач [PERSON] скористалася правом подання відзиву на позов в якому зазначила, що вважає, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості у розмірі 13 418,92 грн. У кредитному договорі № 11.04.2024-100001617 від 11.04.2024 року сторони погодили суму договору у розмірі 13 000 грн. (тринадцять тисяч) гривень, строк дії Договору -140 днів, тобто, до 28.08.2024 року, [PERSON] , повинна сплатити орієнтовну загальну вартість позики 28 001,75 грн. разом із процентною ставкою за користування кредитом. Крім того, з наданих розрахунків не вбачається, як саме нараховувались проценти за користування кредитними коштами, так як серед наданих позивачем матеріалів справи, не було в наявності таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, де б зазначалися: дата видачі кредиту, дата повернення позики, чиста сума кредиту та нараховані проценти за користування кредитом. Також, відповідно до умов кредитного договору № 11.04.2024-100001617 від 11.04.2024 року строк кредитування був погоджений сторонами та становив 140 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, передбаченому кредитним договором № 11.04.2024-100001617 від 11.04.2024 року, матеріали справи не містять. Тобто, за умовами укладеного договору сторони по справі погодили сплату заборгованості за кредитом 28.08.2024 року. Таким чином, позивач мав право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку надання позики. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Відповідач вважає, що кредитор мав право нараховувати відсотки тільки в межах строку дії договору, тобто у період з 11.04.2024 року по 28.08.2024 року. Крім того, вимоги позивача про стягнення з відповідачки неустойки в сумі 3 250.00 грн. задоволенню не підлягають, та підлягають списанню кредитодавцем, оскільки нараховані у воєнний стан. Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за № 11.04.2024-100001617 від 11.04.2024 року позичальнику відповідно до вимог ст.ст. 526,1054,1088 ЦК України. На підтвердження позовних вимог, позивачем надано скріншот квитанції про переказ грошових коштів, втім даний лист не може слугувати доказом переказу коштів. Вказаний документ, який використаний позивачем в якості доказу перерахування кредитних коштів в сумі 13 000,00 гривень на рахунок [PERSON] не є достовірним доказом отримання кредиту відповідачем 11.04.2024 року, оскільки, документ не містить реквізитів отримувача та назви фінансової установи отримувача, а тому не вбачається за можливе достеменно встановити, що кредитні кошти в розмірі 13 000,00 гривень перераховані саме на рахунок [PERSON] і отримані нею. Відтак, вважає, що сама по собі надана довідка сформована платіжним сервісом «ПриватБанк» системою LiqPay, не є належним та достатнім доказом виникнення та існування між кредитором та відповідачем кредитних відносин та доказом заборгованості. У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. На підставі зазначеного відповідач просить суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме [PERSON] , не заперечує у поверненні тіла кредиту у розмірі - 12 489,64 грн., та відсотків у розмірі - 13 418, 92 грн., в іншій частини позовних вимог просила відмовити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що кредитний договір №11.04.2024-100001617 від 11.04.2024 р. було укладено у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. До суду було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору №11.04.2024-100001617, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №11.04.2024-100001617), підписані одноразовим ідентифікатором, які містить номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача, а саме: 5363-54XX-XXXX-4850. Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно Банк-емітент картки. Сторона позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по 5363-54XX-XXXX-4850, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений статтею 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 11.04.2024-100001617 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Сторона позивача вважає безпідставними доводи відзиву про не надання позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Подала до суду відзив на позов та просила суд розгляд справи проводити без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що 11.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 11.04.2024-100001617. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 13000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 11.04.2024, строком на 140 днів. Відповідно до договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору № 11.04.2024-100001617 від 11.04.2024 позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 11/04/2024; сума кредиту: 13000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 28.08.2024; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0.82% = (15001.75 / 13000)/140 * 100%; проценти (економічна сутність плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку; комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія", економічна сутність плата за надання Кредиту) 15% від суми Кредиту та дорівнює 1950 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту; неустойка: 130 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а.с.16-23). Згідно квитанції про перерахування на рахунок споживача, відповідачу [PERSON] 11.04.2024 перераховано на рахунок\~ 5363-54XX-XXXX-4850 згідно договору № 11.04.2024-100001617 грошові кошти у розмірі 13 000 грн.(а.с.15). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 11.04.2024-100001617 утворилась заборгованість станом на 28.08.2024, у розмірі 29 158.56 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12489.64 грн., по процентам в розмірі 13418.92 грн., неустойка в розмірі 3250 грн. (а.с.10). Відтак, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору № 11.04.2024-100001617 від 11.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , який підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.Розрахунок заборгованості підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві. Крім того, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що не оспорювання кредитного договору, часткове його виконання, відповідно до ст.204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. Тому, виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин виникнення зобов`язальних відносин між сторонами, а також неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, суд вважає, що позивач наділений правом вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] порушено умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів за його користування, оскільки кредит у повному обсязі ним не повернуто, проценти не сплачені. Таким чином, суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, а тому вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положенняЦК України тадоповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі№910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23(провадження № 61-8279св23), дія п.18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки у розмірі 130 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення неустойки в розмірі 3250 грн. слід відмовити, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, що є неправомірним. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути із [PERSON] на користь ТзОВ «Споживчий центр»\~ заборгованість за кредитним договором № 11.04.2024-100001617від 11.04.2024 у розмірі 25908.56 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12 489.64 грн., по процентам в розмірі 13 418.92 грн.. Відповідно до ч. 1 та ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр»» задоволено частково на 88.85 % (25908.56х100/29158.56), у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 2152.30 грн. (2422,40х88.85 %). На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 288-289 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial