Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

21.04.2025 позивач [PERSON] звернулася до Андрушівського районного суду з цивільним позовом до [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України вона є внутрішньо переміщеною особою, переїхала проживати до м. Житомир де познайомилася з відповідачем. Пояснює, що в них з`явилися романтичні стосунки, стали проживати разом та перебували у відносинах позашлюбного характеру, оскільки відповідач перебував в офіційному шлюбі та має двох дітей, однак його дружини з дітьми виїхала до США. В подальшому, в 2023 році дізналася про вагітність, про що повідомила [PERSON] , чому він зрадів. З липня 2023 по листопад 2023 року перебувала у батьків в с. Васильківка Дніпропетроської області, куди за можливості приїздив відповідач. [INFO] народила двох синів: [PERSON] та [PERSON] . Було прийняте спільне рішення щодо реєстрації народження дітей із записом про батька згідно ст. 135 СК України. Переїхали для спільного проживання з відповідачем до м. Бердичів. Згодом, зі спільною заявою про визнання батьківства щодо кожної дитини звернулися до Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на що було відмовлено. У зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. 29 квітня 2025 року ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 23 травня 2025 року ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання 09.06.2025 не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просила їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання призначене на 09.06.2025 не з`явилися. Представник відповідача - адвокат Романюк О.В. подала заяву про розгляд справи у їх відсутність де зазначено про повне визнання відповідачем позовних вимог. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо позову: Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) свого представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи. В судове засідання 09 червня 2025 року учасники по справі не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вищевказані особи скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у близьких стосунках, які тривали протягом тривалого часу. Згодом у сторін, [INFO] народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , де зазначено у відомостях про батьків, мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 18.01.2024 та серії [NUMBER] від 18.01.2024 (а.с.11-,15). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження вбачається, що запис про батька дітей був вчинений відповідно до положень ст. 135 СК України (а.с.12-16). З листа Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вбачається, що позивачу та відповідачу було відмовлено в розгляді заяви про визнання батьківства та роз`яснено подальше звернення до суду (а.с.14,31). Із результату дослідження № 48110-57003-1 та № 48110-57003-2 від 15.05.2025 аналіз ДНК батьківства за результатами проведення судової молекулярно - генетичної експертизи слідує, що [PERSON] може бути біологічним батьком дітей: [PERSON] та [PERSON] . Ймовірність такого складає - 99,9999% (а.с.65-70). Крім того з матеріалів справи, а саме з фотороздруківок вбачається спільне проживання та проведення дозвілля позивачем та відповідачем (а.с.18-25). Також, в матеріалах справи міститься клопотання позивача про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи в якому просила поставити на вирішення питання, чи є відповідач біологічним батьком дітей. Однак, в ході судового розгляду, позивач просила залишити вказане клопотання без розгляду. Позивач, звертаючись до суду, просить визнати відповідача батьком її дітей. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Будь-яких доказів, які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності дослідження ДНК - тесту, крім того даний результат наданий відповідачем у справі, позивач не заперечувала щодо результату, а тому суд вважає їх правильними та обґрунтованими і такими, що не суперечать матеріалам справи і можуть бути взятими до уваги судом при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Тобто, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю. Крім того, оскільки ДНК - тест є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу, якого є 99,999998%), тому суд вважає, що доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорювання кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Отже, саме в інтересах дітей знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання батьківства [PERSON] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. У відповідності до ч. 4 ст. 268 ЦПК України - разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що позов про визнання батьківства та внесення змін до актового запису народження дитини підлягає повному задоволенню. Оскільки позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача, суд не вирішує дане питання в порядку ст.. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved