Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Холодногірського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту батьківства і внесення змін в актовий запис про народження відомостей про батька; заінтересовані особи: Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , Головне управління Національної гвардії України. Заява мотивована тим, що 28 липня 2008 року [PERSON] та [PERSON] познайомились та між виникли романтичні відносини. В вересні 2008 року заявник дізналась, що вагітна від [PERSON] та [INFO] народилась [PERSON] (наразі - [PERSON] ). Оскільки заявник [PERSON] не перебувала з батьком дитини [PERSON] у шлюбі, то відповідно відомості про батька дитини були внесені за заявою матері від 11 червня 2009 року відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері) та зазначено ПІБ першого чоловіка заявника « [PERSON] ». 12 травня 2012 року заявник [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та на підставі заяви про визнання батьківства внесено зміни до актового запису та внесоно відомсті про визнання батьківства [PERSON] . Після укладання шлюбу заявником з іншим чоловіком та його визнання батьківства, біологічний батько [PERSON] - [PERSON] , продовжив спілкуватись з донькою, сплачувати систематично у добровільному порядку аліменти, проводити із нею час, проявляти батьківську турботу щодо неї. На початку 2021 року заявник [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу та в подальшому 03 травня 2022 року заявник [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Заявник зазначає, що за життя [PERSON] визнав себе батьком дитини [PERSON] проте він не встиг подати заяву про визнання батьківства саме за ним в установленому законом порядку, оскільки у лютому 2022 року російська федерація розпочала повномасштабне вторгнення військ на територію України, а у серпні 2023 року [PERSON] був мобілізований. [INFO] в ході виконання бойових завдань [PERSON] помер. Заявник просить встановити факт, що батьком [PERSON] , є [PERSON] . Виключити з актового запису № 415 від 11.06.2009 р. про народження, відомості про батька дитини « [PERSON] , громадянин України»; Внести до актового запису № 415 від 11 червня 2009 року про народження, зміни відомостей про батька [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2024 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства і внесення змін в актовий запис про народження відомостей про батька. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2024 року було виключено з числа заінтересованих осіб відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та залучено в якості заінтересованих осіб Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , Міністерство внутрішніх справ України. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2024 року було задоволено клопотання представника заявника [PERSON] -адвоката Махно Анастасії Володимирівни: виключено з числа заінтересованих осіб Міністерство внутрішніх справ України та залучено в якості заінтересованої особи Головне управління Національної гвардії України. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2024 року було задоволено клопотання представника заявника [PERSON] -адвоката Махно Анастасії Володимирівни про призначення експертизи та призначено посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: чи наявне кровне споріднення між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] , місце смерті село Роботине, Запорізька область, Україна, про що складено актовий запис № 58 Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.02.2024 року, та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ? чи є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] , місце смерті село Роботине, Запорізька область, Україна, про що складено актовий запис № 58 Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.02.2024 року, біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ? яка вірогідність батьківства [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] , місце смерті село Роботине, Запорізька область, Україна, про що складено актовий запис № 58 Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.02.2024 року, відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ? 04 березня 2025 року до Холодногірського районного суду м. Харкова надійшла заява заінтересованої особи Другого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розгляд справи без участі працівника відділу. 24 березня 2025 року до суду надійшла заява заінтересованої особи [PERSON] про розгляд справи без участі, в якій остання, крім цього зазначила, що не заперечує проти задоволення в повному обсязі заяви [PERSON] . Представник заінтересованої особи Головного управління Національної гвардії України у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності зазначеної заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , Головне управління Національної гвардії України, про встановлення факту батьківства і внесення змін в актовий запис про народження відомостей про батька підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст.315ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 29 травня 2009 року народилась [PERSON] (наразі - [PERSON] ), що підтверджується Свідоцтвом про народження (повторне) серії [NUMBER] та вбачається із Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Реєстрація актового запису про народження [PERSON] була здійснена 11 червня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом №415. Батьками дитини у свідоцтві про народження було зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , [INFO] , громадянство України, місце проживання: [ADDRESS] . Відомості про батька дитини були внесені за заявою матері від 11 червня 2009 року відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері) та зазначено « [PERSON] ». 03 травня 2022 року заявник [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб. Заявник [PERSON] , [PERSON] та їх спільна донька [PERSON] проживали разом однією сім`єю за адресою [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується інформацією з Довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , та інформацією з паспорту громадянина України заявника [PERSON] . У Декларації №0001-21КН-36АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 29.03.2023 року [PERSON] також зазначено, що адреса фактичного місця проживання - [ADDRESS] . У серпні 2023 року [PERSON] був мобілізований. З метою участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, групу військовослужбовців військової частини [NUMBER] (до складу якої входив солдат [PERSON] та інші військовослужбовці) було направлено у службове відрядження. 01.02.2024 військовослужбовцями підрозділів Сил оборони України були зайняті оборонні рубежі та проводились наступальні дії на позиції ворога неподалік від населеного пункту Роботино, Пологівського району, Запорізької області. Того ж дня, близько 12 години 18 хв., з метою зміни меж території та державного кордону України, порушення порядку встановленого Конституцією України, а також знищення живої сили та техніки підрозділів Сил оборони України, ворожими військами російської федерації було відкрито вогонь із невстановленого артилерійського озброєння та інших засобів враження по позиціях перебування захисників України у вказаному населеному пункті. В результаті обстрілу, в ході виконання бойових завдань та стримування ворожих військ противника, військовослужбовець військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] отримав множинні сліпі та наскрізні уламкові поранення тулуба та кінцівок з ушкодженням кісток скелету та внутрішніх органів, не сумісні із життям. [INFO] захищаючи державу, наші кордони та наші життя солдат [PERSON] помер. Вказані обставини підтверджуються копіями Свідоцтва про смерть, Акту №201/24 про нещасний випадок (у тому числі поранення) (Форма Н-1), Акту спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 01 лютого 2024 року(Форма Н-5). Постановою №235 від 11 липня 2024 року Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» встановлено діагноз «Множинні сліпі та наскрізні уламкові поранення тулуба та кінцівок з ушкодженням кісток скелету та внутрішніх органів». Встановлено , що це поранення , яке призвело до смерті, та причини смерті ( [INFO] ) так, пов`язані із захистом Батьківщини. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з частиною першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. В абз. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ №5від 31.03.1995р.«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Згідно абз. 3-5 п. 7 Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Отже, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Причому матір вправі здійснити запис про батька на власний розсуд, вказавши як справжнє його ім`я та по батькові, так і вигадане. Такий запис є нічим іншим як юридичною фікцією. Слово «фікція» є похідним від латинського « fingere » - вигадувати, прикидатися. Відповідно « fictio » перекладається як «вигадка», «вимисел». Фікція визначається як універсальний техніко-юридичний прийом розробки та реалізації норм права, який полягає у визнанні неіснуючого положення існуючим і навпаки, що має особливе цільове призначення в механізмі правового регулювання суспільних відносин і є одним із засобів подолання стану невизначеності в правовому регулюванні, або як «засіб нормотворчої техніки, який виражається у нормативному закріпленні можливості визнання юридично значущими неіснуючих чи недоведених фактів (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року по справі 136/522/15-ц). Аналізуючи норми права, суд доходить висновку, що передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини за вказівкою матері. Крім того, враховуючи те, що запис відомостей про батька здійснюється матір`ю дитини на власний розсуд, суд робить висновок, що зазначення імені та по батькові біологічного батька в такому записі не є обов`язковою передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства. Також, суд не залишив поза увагою те, що 12 травня 2012 року заявником [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб та внесено виправлення до актового запису, а саме внесено відомості про визнання батьківства [PERSON] , що вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . В свою чергу, ухвалюючи рішення у справі суд виходить з наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч.1 ст. 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Положеннями частин першої, восьмої та дев`ятої статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За таких обставин факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] підлягає встановленню в порядку статті 315 ЦПК України, оскільки заявник [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не реалізували можливість оспорити чи встановити батьківство батьківства [PERSON] відносно [PERSON] у порядку, визначеному статтями 125, 127-130 СК України. Така позиція узгоджується з положеннями ч.2 ст.5 ЦПК України Відповідно до ч.2 ст. 5 ЦПК України У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Встановлення факту батьківства [PERSON] , відносно дитини, [PERSON] , [INFO] - необхідно заявниці згідно зі змісту заяви про встановлення юридичного факту для реалізації особистих немайнових прав доньки, у тому числі для підтвердження спорідненості для здійснення запису про батька дитини у свідоцтві про народження та запису прізвища дитини на прізвище біологічного батька, а також для подальшого оформлення соціальних пілг (пенсії за втратою годувальника, одноразової грошової доомоги , які передбачені діючим законодавством для членів родин загиблих військовослужбовців). У судовому засіданні заявниця та її представник пояснили, що встановлення відповідного факту необхідно виключно для реалізації особистих немайнових прав неповнолітньої доньки заявниці, а саме підтвердження того, що її батьком [PERSON] . Відповідно до положень статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Згідно із пунктом 4 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є юридичні факти. До конклюдентної дії у цивільному праві належать дії особи, що виявляють її волю встановити правовідношення, але не у формі усного чи письмового волевиявлення, а своєю поведінкою, щодо якої можна зробити певний висновок про конкретний намір. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Конвенцією про права дитини передбачено, що дитина має право на ім`я і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування. Ухвалюючи рішення в справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Верховний Суд вказує про право дитини знати свого батька та можливість реалізувати спадкові права, а також беручи за основу римську максиму lurasanguinis nulloiure civilidirimi possunt (жодні встановлення цивільного права не можуть скасувати права, що випливають із кровної спорідненості), робить висновок про необхідність внесення змін до актового запису про народження дитини. Вказана правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року по справі № 336/1357/16-ц. За клопотанням заявника призначалась посмертна судова молекулярно-генетична експертиза. Згідно висновку експерта №12648 Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса» за результатами проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи, порівняльним дослідженням було встановлено, що генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію [PERSON] , [INFO] , містить тільки ті генетичні ознаки (алелі), які визначені в ДНК-профілях зразка букального епітелію [PERSON] , [INFO] , та зразка крові трупа [PERSON] [INFO] . Таким чином, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті село Роботине, Запорізька область, Україна, є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір?ю якої є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події щодо батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , місце смерті село Роботине, Запорізька область, Україна, до [PERSON] , [INFO] складає 99,9999999999%. У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 зроблено висновок щодо застосування ст.130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Згідно з ч. 4, 5 ст.103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Висновок експерта - це заснований на завданні, виклад експертом фактичних даних, які мають значення для справи і встановлені ним на основі спеціальних знань у результаті експертного дослідження. Ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, не мають для суду наперед установленого значення, оскільки він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Як вбачається з дослідженого судом вищевказаного висновку експерта, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність, а висновок одержаний відповідно до закону, в ньому надані відповіді на поставлені судом та учасниками процесу питання, тому відсутні підстави для визнання його недопуситими і суд приймає зазначений висновок до уваги при постановленні рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти» («Mifsud v. Malta», заява № 62257/15) зазначено, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. Судом враховано, що Європейський суд з прав людини зауважував, що якщо в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство, і тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків, то суд правильно враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Крім того, суд бере до увагу і інші доказі у справі, зокрема реєстрацію шлюбу від 03 травня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , а також проживання однією сім`єю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , та інформацією з паспорту громадянина України заявника [PERSON] та декларації №0001-21КН-36АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 29.03.2023 року [PERSON] . Допитані у якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили той факт, що з моменту народження [PERSON] загиблий [PERSON] завжди сприймав її як свою доньку, виховував, піклувався про неї, утримував у добровільному порядку, на початку 2021 року заявник [PERSON] , [PERSON] та їх донька [PERSON] почали жити разом. Свідки підтвердили, що уся родина загиблого [PERSON] завжди сприймала [PERSON] як його доньку та підтримувала з нею родинні зв`язки. За життя [PERSON] виказував наміри встановити своє батьківство відносно [PERSON] , але у зв`язку зі своєю загибеллю під час проходження військової служби не встиг цього зробити. Допитана у якості свідка [PERSON] вказала, що в пам`ять про батька вона хоче аби у свідоцтві про народження було вказано батьком [PERSON] , вона дуже пишається своїм батьком і хоче, щоб саме [PERSON] був зазначений у документах як її батько. Судом отримано достатньо доказів, які достовірно підтверджують факт походження [PERSON] від [PERSON] , що підтверджено наявними у матеріалах справи доказами. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що поведінка [PERSON] за життя свідчить про визнання ним батьківства відносно дитини [PERSON] та намір подати заяву про визнання батьківства щодо неї, який він не зміг реалізувати у зв`язку із загибеллю внаслідок збройної агресії рф. В свою чергу, суд доходить висновку, що встановлення факту батьківства, [PERSON] відносно [PERSON] відповідає якнайкращим інтересам дитини. Таким чином, суд доходить висновку, що батьківство [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] , місце смерті село Роботине, Запорізька область, Україна, відносно [PERSON] є доведеним, а тому наявні обгрунтовані підстави встановити факт, що батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] , місце смерті село Роботине, Запорізька область, Україна, про що складено актовий запис № 58 Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.02.2024 року. Щодо вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини, суд враховує наступне Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Відповідно до пункту 2.13 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 (далі - Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану (пункт 2.16 розділу ІІ Правил). Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду (підпункт 2.16.4 пункту 2.16 розділу ІІ Правил). З наведеного слідує, що рішення суду про визнання батьківства є достатньою підставою для внесення органом реєстрації актів цивільного стану змін в актовий запис про народження дитини. Таким чином, додатково зобов`язувати орган реєстрації актів цивільного стану вчиняти дії, пов`язані з унесенням змін до актового запису про народження дитини, немає необхідності. Відтак, з цих підстав суд відмовляє позивачу в задоволенні його позовних вимог у цій частині. На підставі ст.ст. 2, 4, 13, 43, 76, 77, 81, 103, 265, 293, 294, 315 ЦПК України, -

Outcome: partial