Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Представник позивача звернулася з позовом до суду, в якому просить поновити порушені права батька дітей [PERSON] . Так, позивач є батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір яких [PERSON] - померла [INFO] . Діти зареєстровані з 22.05.2019 року за адресою відповідача, але проживають разом із татом в Федеративній Республіці Німеччина. Ухвалою Окружного суду міста Нібюлль від 25.06.2024 встановлено, що після смерті матері [PERSON] опіка над дітьми здійснюється виключно батьком [PERSON] . Позов щодо визначення місця проживання дітей з батьком поданий у контексті зняття їх з місця реєстрації в Україні, оскільки бабуся дітей, [PERSON] , у Німеччині намагалася визнати себе опікуном дітей, мотивуючи це тим, що після розлучення позивача, діти проживали з її покійною донькою. Позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.09.2024 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.12.2024 до участі у справі залучено службу у справах дітей виконавчого комітету Центральної районної у місті Херсоні ради в якості третьої особи. Протокольною ухвалою суду від 25.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Кірічевська О.І. - в судовому засіданні підтримала позов. Вказала, що у позивача виникають сумніви щодо безперешкодної зміни реєстрації місця проживання дітей в Україні в майбутньому, тому він звернувся із зазначеним позовом. Наразі діти проживають разом з ним в Німеччині, відповідач перешкоди не чинить. Відповідачка була повідомлена про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, не надала, про причини своєї неявки суд не повідомила. Представник третьої особи - служба у справах дітей Херсонської міської ради - в судове засідання не з`явився. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Центральної районної у місті Херсоні ради М. Осокіна - надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що служба не має повноважень надавати висновок про визначення місця проживання дітей з батьком, у зв`язку з тим, що у відповідності до ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб діти проживали з ними. Законними представниками малолітніх та неповнолітніх дітей є виключно батьки. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідачки, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] та свідоцтвом [NUMBER] . Матір`ю дітей записана [PERSON] . Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 04.05.2023 розірвано шлюб, укладений 21.06.2008 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). Згідно витягу із реєстраційного запису про смерть за №S 651/2024 [PERSON] померла [INFO] в м. Фленсбург. Ухвалою Окружного суду міста Нібюлль від 25.06.2024 встановлено, що після смерті матері [PERSON] опіка над дітьми здійснюється виключно батьком [PERSON] . Згідно довідок адміністрації Зюдтондерн від 13.05.2024 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом із батьком за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягів з Реєстру територіальної громади місце проживання [PERSON] та [PERSON] в Україні зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно до п.1,2 ст. 163 СК України батьки мають\~переважне право\~перед іншими\~особами на\~те,\~щоб малолітня\~дитина проживала\~з ними.\~ Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Згідно до ч.1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно до ч.2, 3. статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом. Місцем проживання фізичної особи у віці\~від десяти\~до чотирнадцяти\~років є\~місце проживання\~її батьків\~(усиновлювачів)\~або одного\~з них,\~з ким\~вона проживає,\~опікуна або\~місцезнаходження навчального\~закладу чи\~закладу охорони\~здоров`я\~тощо,\~в якому\~вона проживає,\~якщо інше\~місце проживання\~не встановлено\~за згодою\~між дитиною\~та батьками\~(усиновлювачами,\~опікуном)\~або організацією,\~яка виконує\~щодо неї\~функції опікуна. Таким чином, цією нормою права встановлено\~вичерпний перелік осіб, місце проживання (місцезнаходження) яких може вважатися місцем проживання дитини, у віці від десяти до чотирнадцяти років:\~батько,\~мати,\~опікун дитини,\~навчальний заклад\~чи заклад\~охорони здоров`я,\~в якому\~проживає дитина. Водночас правовий статус бабусі щодо дітей не встановлено, зокрема, навпаки єдиним опікуном встановлено позивача батька дітей. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити (близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц). Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту, а відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі №924/831/17, від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 22.09.2022 у справі №924/1146/21, від 06.10.2022 у справі №922/2013/21, від 17.11.2022 у справі №904/7841/21). У справі, що розглядається, позивачем заявлені вимоги про визначення місця проживання дітей з батьком. Проте, позивач жодним чином не обґрунтовує наявність власного порушеного права та/або інтересу, які підлягають захисту, а саме не надано доказів, що існує спір саме з відповідачкою про визначення місця проживання дітей. Позивач вказує, що [PERSON] є бабусею [PERSON] та [PERSON] , однак доказів цьому не надано. В самому позові представник зазначає, що він поданий у контексті зняття дітей з місця реєстрації в Україні. Більш того, в судовому засіданні представник заявила, що наразі бабуся не чинить жодних перешкод батькові в питаннях виховання дітей чи зміни їх місця проживання. Крім цього, питання встановлення місця проживання [PERSON] , [INFO] , в силу його віку та на підставі ч.2 ст. 29 ЦК України може бути вибрано ним самостійно. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Оскільки судом встановлено, що права позивача як єдиного опікуна дітей не порушені відповідачкою, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed