Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном [PERSON] . На обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що її тітка [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи безстроково, яка внаслідок стійкого, хронічного психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує постійного піклування зі сторони іншої особи.\~ Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа представник органу опіки та піклування Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши доводи заявника, думку адвоката, вивчивши матеріали справи, дослідивши висновок судово-психіатричного експерта, суд встановив наступне. Згідно копії довідки МСЕК серії 58 ІІІ № 512037 від 13.05.1969 року [PERSON] , 1952 року народження, являється особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи безстроково. Висновок про умови та характер праці - непрацездатна. Відповідно до висновку лікарської комісії № 116 від 24.06.2005 року [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 79 від 03.02.2025 року [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді «Помірної розумової відсталості, що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71.0 МКХ-10, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області № 139 від 28.06.2024 року визначено за доцільне призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] , у разі визнання її недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Частиною 3 ст. 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Враховуючи, що судом встановлено факт хронічного психічного розладу в [PERSON] , внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає за необхідне визнати її недієздатною. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину (ч. 2 ст. 41 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, відповідно до ст. 62 ЦК України, опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки. Згідно ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 3 ст. 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи\~чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справ, належать витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Положеннями ч. 2 ст. 299 ЦПК України визначено, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Згідно з повідомленням Одеської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» від 22.04.2025 року загальна вартість проведеної відносно [PERSON] експертизи становить 8075,62 грн. Враховуючи вищезазначене, відшкодування витрат ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», пов`язаних з проведенням експертизи відносно [PERSON] необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved