Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.12.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] з 2019 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, 31.10.2024 звільнений на підставі заяви згідно п. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін. Вказував, що при звільненні виплата всіх сум, що належать від підприємства, здійснена не була, заборгованість складає 25458,70 грн. Також вважає, що відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В поданій до суду позовній заяві просив зобов`язати ПрАТ «ПТМЗ» виплатити заборгованість по заробітній платі в розмірі 25458,76 грн та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 50051,92 грн, а також понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.12.2024 відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, 08.05.2025 надав до суду довідку про нараховану та виплачену заробітну плату [PERSON] , в поданих до суду 08.05.2025 поясненнях просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку в розмірі 50051,92 грн, обґрунтовуючи це тим, що позивачем здійснені невірні розрахунки. Позивач 09.06.2025 подав до суду позовну заяву, якій збільшив суму середнього заробітку та просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 52757,80 грн. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву та просила її задовольнити з підстав, які в ній зазначені. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали позовної заяви та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод», 19.11.2019 прийнятий на посаду слюсаря з механоскладальних робіт згідно наказу № ПТМ0000165 від 18.11.2019, 31.10.2024 звільнений за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно наказу № ПТМ00000228 від 31.10.2024. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідач в день звільнення розрахунок з позивачем не провів, заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] складає 25458,76 грн. Тому суд приходить до висновку, що з метою захисту порушених прав позивача з відповідача ПрАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 25458,76 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з того, що періодом затримки є період з 01.11.2024 по день ухвалення судового рішення, тобто, 7 місяців та 11 днів, але розмір компенсації не може перевищувати середній заробіток за шість місяців. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 з наступними змінами. Відповідно до\~зазначеного вище\~Порядку \~ середня\~заробітна плата\~обчислюється виходячи\~з виплат\~за останні\~два календарні\~місяці роботи,\~що передують\~місяцю,\~в якому\~відбувається подія,\~з якою\~пов`язана відповідна\~виплата. Якщо\~протягом останніх\~двох календарних\~місяців,\~що передують\~місяцю,\~в якому\~відбувається подія,\~з якою\~пов`язана відповідна\~виплата,\~працівник не\~працював,\~середня заробітна\~плата обчислюється\~виходячи з\~виплат за\~попередні два\~місяці роботи. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану. З наданих до суду розрахункових листків встановлено, що останніми повними місцями роботи позивача є січень та лютий 2024 року. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд обраховує середній заробіток відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 за наступним розрахунком: нарахована заробітна плата за останні два повні місяці роботи: 7238,10 грн (січень 2024) + 6095,24 грн (лютий 2024) = 13333,34 грн; кількість робочих днів за зазначені два місяці роботи 35 дні; середньоденна заробітна плата: 380,95 грн. (13333,34 грн./35(кількість днів); середньомісячна заробітна плата 6666,63 грн. Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення в межах шести місяців складає 39999 грн. 75 коп. Враховуючи фактичні обставини справи, розмір сум, які не були своєчасно отримані позивачем, період затримки, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 39999,75 грн. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати з сплатив суму судового збору в розмірі 1211,20 грн та на правову допомогу в розмірі 5000 грн, які підлягають відшкодуванню відповідачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.

Outcome: partial