Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач в особі представника Мих В.О. через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 100096544 від 21.04.2023 року в сумі 32200,00 грн. та понесених судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 100096544 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній п. 1.2 договору, а Позичальник зобов`язується його повернути, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки, визначені договором. Сума виданого кредиту становить 8000,00 гривень, дата надання кредиту - 21.04.2023 року, строк кредиту - 105 днів, комісія за надання кредиту - 800,00 грн., процентна ставка за користування кредитом протягом пільгового періоду 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування, процентна ставка за користування кредитом протягом поточного періоду 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Тип процентної ставки - фіксована. (п. 1.2-п. 1.6 договору). Згідно з п. 2.1. договору Кредитні кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки [NUMBER] . Умовами п. 6.1 Договору передбачено, що він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до платіжного доручення № 63291365 від 21.04.2023 року на картковий рахунок [PERSON] було перераховано кредитні кошти в сумі 8000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. У свою чергу, 29.08.2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір про відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до вказаного договору про відступлення права вимоги № 104-МЛ/т, ТОВ "ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Сума заборгованості відповідача відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т від 29.08.2023 року становить 32200,00 грн., куди входить: заборгованість за тілом кредиту 8000,00 грн., заборгованість за відсотками 23400,00 грн., заборгованість за комісією 800,00 грн. Позивачем на адресу [PERSON] було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22968682/1241 від 22.01.2025 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога не виконана відповідачем. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з нього заборгованість за договором про споживчий кредит № 100096544 від 21.04.2023 року в розмірі 32200,00 грн., а також судові витрати в сумі 2422,40 грн. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже він не скористався своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 21.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 100096544 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній п. 1.2 договору, а Позичальник зобов`язується його повернути, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки, визначені договором. Сума виданого кредиту становить 8000,00 гривень, дата надання кредиту - 21.04.2023 року, строк кредиту - 105 днів, комісія за надання кредиту - 8000,00 грн., процентна ставка за користування кредитом протягом пільгового періоду 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування, процентна ставка за користування кредитом протягом поточного періоду 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Тип процентної ставки - фіксована. (п. 1.2-п. 1.6 договору). Згідно з п. 2.1. договору Кредитні кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки [NUMBER] . Умовами п. 6.1 Договору передбачено, що він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до платіжного доручення № 63291365 від 21.04.2023 року на картковий рахунок [PERSON] було перераховано кредитні кошти в сумі 8000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідачем не надано, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Пунктом 3.2.6 договору про споживчий кредит передбачено право кредитодавця відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. А як передбачено п. 7.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі та діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Судом встановлено, що 29.08.2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір про відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким, чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст.1082 ЦК України). Разом з тим, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст.516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15. Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Виходячи з цього, відповідно до вище вказаного договору про відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т, ТОВ "ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Таким чином, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідач 21.04.2023 року уклав договір про споживчий кредит № 100096544 з ТОВ "Мілоан" в електронній формі, правонаступником якого є позивач ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" та отримав кредит у розмірі 8000 грн. При цьому відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, комісії у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість. Сума заборгованості відповідача відповідно до виписки з особового рахунку та Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т від 29.08.2023 року становить 32200,00 грн., куди входить: заборгованість за тілом кредиту 80500,00 грн., заборгованість за відсотками 23400,00 грн., заборгованість за комісією 800,00 грн. З наведеного випливає, що сума заборгованості за кредитним договором після укладення договору про відступлення прав вимоги не змінилася. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу [PERSON] було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22968682/1241 від 22.01.2025 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога не виконана відповідачем, доказів протилежного суду не надано. В свою чергу, відповідачем також не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Так, позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості, тоді як відповідачем під час судового розгляду справи не спростовано суми заборгованості за кредитом, відзиву на позов не подано, а Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В той же час, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Аналізуючи викладене, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то судом встановлено таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн., сплачений позивачем при подачі позову. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved