Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 05 травня 2017 року між нею і відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сім`я фактично розпалася, сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї були постійні сварки, різна погляди на життя. Сторони дійшли згоди, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з позивачем. Спору про поділ спільного сумісного майна сторони не мають. Просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем. Також позивач зазначила, що донька проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має неофіційний дохід на рівні середньої заробітної плати по Україні. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. До початку судового розгляду позивач надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернутий конверт ззазначенням, що «Адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що 05 травня 2017 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб. Шлюбне прізвище відповідача « [PERSON] ». Копією свідоцтва про народження підтверджується факт того, що сторони від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, суд вважає доведеним факт розпаду сім`ї і знаходить, що перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Стосовно стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Згідно довідки №218 від 12 вересня 2024 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дитиною [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібюностей, поважати гідність дитини, госувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У ч.3 ст.181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд також керується вимогами ч.8 ст.7 СК України, де зазначено, що сімейні відносини мають регулюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, а також вимоги ч.9 ст.7 СК України, тобто враховує вимоги справедливості та розумності. Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що відповідач повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, розмір якої має становити частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позовні вимоги щодо розірвання шлюбу задоволені, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. Оскільки позивач від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved