Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 630158011 у розмірі 49878,48 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 01.07.2014 [PERSON] уклала з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630158011. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язалася повернути кредит в порядку та на умовах, що визначені договором, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Однак, станом на 22.01.2023 відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 49878,48 грн. Тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду у зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку по сплаті кредиту. У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 26.04.2024 року представник відповідача заперечував проти задоволення вимог позивача. Позивач розраховуючи суму заборгованості відповідачки, окрім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на тарифи, які містяться на сайті, проте матеріали справи не містять відомостей про ці тарифи, та по те що саме ці тарифи відомі відповідачці. Також відповідачка заперечує проти нарахування коштів за обслуговування кредиту, що є супутньою послуго, так позивачем було включено в кредитний договір плату за розрахунково-касове обслуговування та плату за послугу СМС-інформування, вказані кошти списувались з рахунку відповідачки, що суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Загальна сума, яка була списана банком становить 46 307,65 грн., що вважається несправедливими положення договору про споживчий кредит, та є підстави вважати визнавати такі положення недійсними. За такого, відповідачка погоджується, що сума заборгованості, яка може бути стягнута з неї, має складати 3 570,83 грн. 26.04.2024 відповідачка звернулась до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів, просили визнати недійним положення кредитного договору № 630158011 від 01.07.2014, укладеного між сторонами, щодо обов`язку позичальника сплачувати кошти за розрахунково-касове обслуговування кредиту та кошти та послуги СМС-інформування, а також зобов`язати АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості, зарахувавши сплачені кошти розмірі 46 307,65 грн. за розрахунково-касове обслуговування кредиту та послуги СМС-інформування у рахунок погашення основного боргу по кредитному договору №630158011 від 01.07.2014 року, а також стягнути витрати на правничу допомогу. В обґрунтування вимог за зустрічним позовом вказує, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та смс-інформування, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Умови договору про нарахування коштів за розрахунково-касове обслуговування кредиту та коштів за послуги СМС-інформування не відповідають положенням статті 11 та статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» , оскільки супутні послуги обслуговування кредитного договору, які зобов`язують позичальника нести витрати за розрахунково-касове обслуговування кредиту та послуги СМС-інформування, суперечать положенням Закону України «Про захист прав споживачів». Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.10.2023 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 29.04.2024 зустрічний позов відповідача прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з позовною заявою АТ «Сенс Банк». Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, а також витребувано у Акціонерного товариства «Сенс Банк» виписку по особовому рахунку [PERSON] , згідно Договору про надання банківських послуг від 01.07.2014, з рухом коштів по ньому (нарахування та сплата тіла кредиту, процентів) за період вказаний у позові, детальний розрахунок заборгованості та докази строку дії платіжної картки. 20.06.204 року ухвалою суду витребувано у позивача за первісним позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором 630158011 ( з зазначенням заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками та розрахунково касовим обслуговуванням, заборгованості за комісією та витратами на СМС банкінг). Ухвалою суду від 12.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвали суду від 29.04.2024 та 20.06.2024 року Акціонерним товариством «Сенс Банк» не виконані, витребувані судом докази на адресу суду не надійшли. Представник позивача АТ «Сенс Банк» за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти задоволення вимог зустрічного позову заперечував, підтримав свою позицію викладену у відзиві. Представник відповідача за первісним позовом у своїй заяві розгляд справи просив здійснити за його відсутності та відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 01 липня 2014 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] підписано оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630158011, на підставі якої відповідачці встановлено відновлювану кредитну лінію з сумою доступного кредиту на момент укладення цієї оферти 75 000,00 грн, на умовах сплати процентів за користування кредитом 24% річних. Того ж дня [PERSON] підписала анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», якою підтвердила акцепт публічної пропозиції та укладення договору з АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сайті банку. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідач порушила строки та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить виписка по особовому рахунку та розрахунок заборгованості, внаслідок чого станом на 22 січня 2023 року у неї утворилася заборгованість у сумі 49 878,48 грн. 07 липня 2023 року позивач направив [PERSON] вимогу про повернення кредиту, яка останньою залишена без задоволення. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 та ч. 2 ст. 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування»). Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»). Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення - ч.1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту -ч.2 ст. 9 Закону України «Про кредитування». Статтею 12 Закону України «Про споживче кредлитування» в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договру, передбачено умови договору про споживчий кредит. Так, у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Позивач вказує, що 01.07.2014 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630158011 та підписала Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум- готівка». Проте, відповідачка заперечує проти того, що нею були погоджені умови стягнення коштів за розрахунково-касове обслуговування кредиту. Згідно п.п.2.1, 2.2, 2.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (далі Правила), затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168, банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування. Пунктом 2.4 Правил встановлено, що банки зобов`язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» передбачено наступне: 2.1.Банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г)інші умови, передбачені законодавством. 2.2.Інформація про платежі споживача, які зазначені в пункті 2.1 цієї глави, надається з обов`язковим зазначенням бази їх розрахунку (зазначається сума, на підставі якої робиться розрахунок, зокрема сума наданого кредиту, сума непогашеного кредиту, фіксована сума тощо). 3.3.Банки зобов`язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором. Положення ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», встановлює обов`язок Банка «перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови. Відповідно ч. 4 ст. 11. Споживач не зобов`язаний сплачувати кпедитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. При аналізі розрахунку, який надав позивач до позовної заяви можна побачити що значну суму заборгованості складають комісії за розрахунково-касове обслуговування, СМС-інформування Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинної на момент укладання Кредитного договору 12.11.2019 року, діє і на даний час в цій редакції) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Згідно ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Статтею 8 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Виходячи з наведеного Банк мав право встановлювати комісію за розрахункове-касове обслуговування (РКО), до того ж відповідачкою було власноруч підписано Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» від 01.07.2014 року де в ч.3 п.6 зазначено «до моменту укладення Договору я попередньо ознайомлений у письмовій формі з основними умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією щодо кредит, надання якої передбачено нормами чинного законодавства в тому числі інформацією надання якої передбачає ЗУ «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які мені роз`яснені, мені зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення, та з якими я цілком згодний», що спростовує доводи представника відповідача про неправомірність нарахування коштів за розрахунково-касові операції та неузгодженості з відповідачкою такої супутньої послуги. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп. Судові витрати [PERSON] за зустрічним позовом згідно приписів ст. 141 покладаються на позивача.

Outcome: approved