Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 22033000539255 від 18.10.2021 у розмірі 69150,80 грн, а також 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору та 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» обґрунтовує тим, що між Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» (далі АТ «Банк кредит Дніпро») та відповідачем було укладено кредитний договір № 22033000539255. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, атакожвиконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Посилаючись на те, що відповідач умови укладеного кредитного договору не виконує, а також на те, що ТОВ «Цикл фінанс» набуло право вимоги по вказаному договору, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду\~від 03.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі. 19.03.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що наразі проходить службу в ЗСУ, тіло кредиту визнає. Сторони в судове засідання не з`явилися про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення просить врахувати його позицію викладену у відзиві, також зазначив, що проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу заперечує. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачу. Остання зобов`язалась своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку та виконувати інші зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У пункті 140 постанови від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження №12-16гс22) Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. За положеннями ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 18.10.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22033000539255, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 37200,00 грн строком на 24 місяцідо 18.10.2023, на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 18.10.2021 по 17.05.2022 - 7% від суми кредиту, з 18.05.2022 по 17.11.2022 - 5,5 % від суми кредиту, з 18.11.2022 по 17.05.2023 - 4 % від суми кредиту, з 18.05.2023 по 18.10.2023 - 2,25 % від суми кредиту. Клієнт зобов`язаний сплатити Банку проценти за порушення грошового зобов`язання в розмірі 56,00 % процентів річних від простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості. У договорі сторонами також погоджено графік платежів. Надання відповідачу кредиту та користування нею кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 18.10.2021 по 27.03.2024. Згідно з\~розрахунком заборгованості,\~який здійснений\~АТ «Банк\~Кредит Дніпро»,\~станом на\~27.03.2024 за відповідачем рахується заборгованість за договором № 22033000539255 у сумі 69150,78 грн, з яких: залишок простроченого кредиту 35112,09 грн, залишок прострочених відсотків 0,69 грн, залишок прострочених комісій 34038,00 грн. 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено договір факторингу № 28/03/24, за умовами якого до ТОВ «Цикл фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 22033000539255 від 18.10.2021\~ на суму 69150,78 грн, з яких: залишок простроченого кредиту 35112,09 грн, залишок прострочених відсотків 0,69 грн, залишок прострочених комісій 34038,00 грн. Факт набуття прав вимоги ТОВ «Цикл фінанс» щодо відповідача підтверджується витягом з Реєстру боржників, що є Додатком №1 до договору факторингу №28/03/24. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Цикл фінанс» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 22033000539255 від 18.10.2021\~ в сумі 69150,8 грн, з яких: залишок простроченого кредиту 35112,09 грн, залишок прострочених відсотків 0,69 грн, залишок прострочених комісій 34038,00 грн. На підставі вищенаведених положень законодавства та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що вимоги позову у частині стягнення простроченого кредиту 35112,09 грн, прострочених відсотків 0,69 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, до складових заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, входить заборгованість за комісією у сумі 34038 грн. Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Умовами укладеного між сторонами договору передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредиту. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Встановивши укредитному договорісплату комісійноївинагороди заобслуговування кредитущомісячними платежами, що відповіднодо розрахункузаборгованості узагальному розміріскладає 34038 грн, кредитодавець у кредитному договорі не зазначив конкретного переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. А, отже, суд приходить до висновку про неправомірне нарахування позивачем комісійної винагороди. Аналогічна позиція міститься постанові Верховного Суду від 09.02.2024 (справа №337/3703/22). Таким чином, вимоги позову про стягнення з відповідача комісії у сумі 34038,00 грн, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідача заборгованість за кредитним договором № 22033000539255 від 18.10.2021 в сумі 35112,78 грн, яка складається із: 35112,09 грн заборгованості по тілу кредиту та 0,69 грн простроченої заборгованості по відсотках, оскільки така сума заборгованості підтверджується наданими позивачем доказами. У задоволенні решти позову суд відмовляє у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. V. Розподіл судових витрат Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаютьсяз судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 указаної статті Кодексу). Нормами ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 910/12876/19 від 07.07.2021. Частинами 4, 5 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 02.01.2025, додаткову угоду від 27.01.2025 до договору про надання правової допомоги від 02.01.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), платіжну інструкцію № 8310 від 27.01.2025. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошову суму в розмірі 3046,80 грн, пропорційну розміру задоволених вимог позивача. Також стягненнюз відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1230,09 грн.

Outcome: partial