Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

У березні 2025 року позивач через свого представника в системі «Електронний суд» звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з вище вказаним позовом, який за підсудністю був переданий на розгляд Чернівецькому районному суду м.Чернівців. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла його\~ бабуся\~ [PERSON] , 1930 року народження, та після її смерті залишилась спадщина у вигляді нарахованої, але виплаченої, пенсії у розмірі 86146,35 грн. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті бабусі було його мати [PERSON] , яка померла [INFO] , та за свого життя не встигла отримати недоотриману пенсію бабусі в порядку спадкування. Залишок невиплачених коштів складав 65924,46 гривень. Вказував на те, що крім нього інших спадкоємців після смерті матері немає, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом він прийняв спадщину після смерті матері на вказану вище невиплачену суму пенсії в розмірі 65924,46 грн. В подальшому, позивач звертався до відповідача з вимогою виплатити йому вказані суми пенсії, натомість відповідач повідомив, що виплата коштів буде проводитись на умовах окремого порядку визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 10.11.2021 року, при цьому станом на дату звернення до суду з даним позовом йому було виплачено грошову суму в розмірі 7083 грн. та залишок невиплачених сум складає 58841,46 грн. З урахуванням наведеного, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь [PERSON] грошові кошти в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] у вигляді нарахованої та недоотриманої пенсії в розмірі 58841,46 грн.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. витрати по сплаті професійної правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн. На вказану\~ позовну\~ заяву\~надійшов відзив\~в якому\~в якому\~представник \~відповідача \~позов \~не визнав,\~посилаючись на те, що невиплачена [PERSON] сума пенсії після її смерті підлягає виплаті спадкоємцю [PERSON] за рахунок коштів Державного бюджету України. Проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема, територіального органу - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань. Фактичне, у повному обсязі виплата недоотриманої пенсії, можлива лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (Головного управління) коштів, які знаходяться на його рахунках але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб, а тому за відсутності цільового відповідного фінансування з відповідача не може бути стягнута сума невиплаченої пенсії спадкодавця на користь позивача. Також, зазначав, що не підлягають до задоволення також вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн. з огляду на те, що дана справа не є складною з урахуванням її фактичних обставин, предмету спору, змісту порушення, предмету доказування, аналізу наведених доказів, а сума витрат на правову допомогу не співмірна зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Крім того, звертав увагу на відсутність у відповідача коштів для компенсації судових витрат. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.2024 року позивач прийняв спадщину після смерті його матері [PERSON] до складу якої ввійшла сума пенсії в розмірі 65324,46 грн. , яка була нарахована, але не виплачена [PERSON] , яка померла [INFO] та спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину та належним чином оформила свої спадкові права (а/с 12). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем перераховано на користь позивача грошові кошти в сумі 7083 грн., тим самим частково погасив суму заборгованості по успадкованій невиплачені пенсії (а/с 18-20). З метою виплати позивачу спакованих сум пенсії його представник зверталась до відповідача з відповідною досудовою претензією у відповідь на яку відповідач листом від 16.09.2024 року повідомив про те, що сума нарахованої, але не виплаченої пенсії, складала на час звернення - 65924,46 грн. та підлягає виплаті на умовах порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, визначеного Кабінетом Міністрів України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 10.11.2021 року. Відомості про позивача були внесені до переліку боргів ВПО та відповідні виплати за минулий рік будуть проводитись за окремою програмою, передбаченою в бюджеті (а/с 17). Відповідно до ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбаченістаттею 608ЦК України\~(ст. 1219 ЦК України). За нормами\~ст. 1227 ЦК України\~суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (ст. 1227 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 14.02.2022 року у справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення\~ст. 1227 ЦК України\~доводить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої\~ЦК України\~процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст.1227ЦК України\~не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст. 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст. 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (ст. 1281 ЦК). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом. Положення ч.ч. 2, 3\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості\~переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.09.2020 року (справа №428/6685/19), яка згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~має враховуватися судами при застосуванні норм права. Такий підхід також застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.10.2019 року у справі №355/323/17, від 16.12.2020 у справі №428/12730/19 де суд, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка вказав, що аналіз ст.ст.\~1218,\~1219,\~1227ЦК України\~свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд виходив з того, що визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. При цьому, позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, а тому набула права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії). Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №243/3505/16-ц вказано, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб, незалежно від перебування їх на обліку, як внутрішньо переміщених осіб, чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Припинення пенсійних виплат за життя пенсіонера з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій таким пенсіонером не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців права на отримання пенсії. Право на такі виплати у пенсіонера зберігається і в розумінні положень\~статті 1227 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 23.02.2022 у справі №428/10113/20 викладено аналогічний правовий висновок. Касаційний суд вказав, що коли має місце припинення пенсійних виплат за життя пенсіонера з підстав, не передбачених законом, то такий пенсіонер (незалежно від факту оскарження дій пенсійного фонду) має право на пенсійні виплати у строк понад три роки. Відповідне право, у разі смерті пенсіонера переходить до членів його сім`ї/його спадкоємців. Також подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 14.02.2022 по справі №243/13575/19. За таких умов, член сім`ї померлого пенсіонера/його спадкоємець може претендувати на отримання недоотриманої пенсії, якщо припинення виплати пенсії відбулося з підстав не передбачених законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично не заперечує наявність нарахованої та невиплаченої позивачу суми пенсії в порядку спадкування в розмірі 58841,46 грн., натомість зазначає, що такі виплати мають відбуватись з урахування відповідної бюджетної програми, що передбачає розподіл грошових коштів з державного бюджету на такі цілі, разом з тим таке твердження відповідача жодним чином не впливає на права позивача на стягнення недоплаченої пенсії на його користь як спадкоємця особи, яка за життя набула право на дану пенсію, однак так і не отримала. Таке право позивача передбачено цивільним законодавством і не може обмежуватися через відсутність відповідного фінансування. При цьому ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» у рішенні від 08.11.2005 року, справі «Бакалов проти України» у рішенні від 30.11.2004 року та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 1211,20 грн. У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, \~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~ Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником позивача доказами, а саме: договором №31/01-01 від 31.01.2024 року, додатковою угодою до вказаного договору від 31.01.2024 року, актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) до вказаного договору, суд приходить до висновку, що розмір витрат позивача на правову допомогу у зв`язку із судовим розглядом даного спору становить 10000 грн., що є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та складністю справи, а тому не знаходить підстав для зменшення суми витрат на правову допомогу. При цьому, суд також приймає до уваги правовий висновок Верхового суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 відповідно до якого у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки мас бути сплачено. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved