Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги, враховуючи відповідь на відзив, обґрунтовує тим, що 30.12.2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2574931223. Вказаний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору, ТОВ «Іннова Фінанс» надало відповідачу суму позики у вигляді кредиту у розмірі 10000 грн., строком 30 днів; дисконтна (знижена) процентна ставка 1,5 % на день; процентна ставка поза акційна (базова) 2,99 % на день. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором позики належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 19.12.2024 року утворилася заборгованість в розмірі 62250 грн. з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 52250 грн. - заборгованість за відсотками. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 2574931223 від 30.12.2023 року в сумі 62250 грн., та понесені судові витрати по справі. У відзиві на позовну заяву, додаткових поясненнях представник відповідача вказує, що при зверненні до суду позивачем не було надано первинних бухгалтерських документів щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, що не дає можливості встановити алгоритм їхнього нарахування. Також, зазначає, що будь-яких додаткових угод до договору позики, що є підставою для пролонгації дії договору понад 30 днів, підписано не було, а тому відповідно до умов договору позики, позивач не мав права нараховувати відсотки понад встановлений строк. Просила частково відмовити позивачу в позові та задовольнити стягнення в розмірі 14500 грн. Ухвалою суду від 14 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 09 квітня 2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача до судового засідання також подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, просила суд позов задовольнити частково. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30.12.2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 2574931223. Вказаний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 8-13). Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 10000 грн. шляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою (а.с. 8). Згідно п. 1.1.4. та п. 1.1.5. вказаного Договору, дисконтна (знижена) процентна ставка становить - 1,5 % на день; процентна ставка поза акційна (базова) - 2,99 % на день. Згідно п. 1.2. зазначеного Договору, строк кредиту (строк дії договору) становить: 30 днів. У відповідності до п. 4.1., 4.2. договору, позичальник має право продовжити строк (надалі-пролонгація) користування позикою. У випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник при оформленні пролонгації змінюється та визначається виходячи з поза акційної (базової) процентної ставки визначеної у п. 1.1.5. цього договору, якщо інше не буде визначено у додатковій угоді (додатковому договорі), укладеній між сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами та відображаються позичальнику в особистому кабінеті (а.с. 10 зворот). Також, під час укладення вищевказаного договору позики, відповідачем 30.12.2023 року підписано електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами Таблицю обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику (а.с. 12 зворот - 13). Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Вказаний вище договір був укладений в електронній формі та від імені його сторін був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання позики в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Іннова Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 19721-1354-79364471 від 30.12.2023 року про перерахування коштів 30.12.2023 року о 16 год. 02 хв. у розмірі 10000 грн. на банківський рахунок [PERSON] (а.с. 25). Вказана інформація також підтверджується випискою по картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] про зарахування коштів в розмірі 10000 грн. 30.12.2023 року (а.с. 120). Відтак, доводи сторони відповідача щодо відсутності доказів отримання грошових коштів за договором позики № 2574931223 від 30.12.2023 року, суд до уваги не бере. Отже, судом встановлено, що позикодавець свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором. Однак, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, та у зв`язку із цим у неї утворилась заборгованість перед ТзОВ «Іннова Фінанс» у розмірі 62250 грн. з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 52250 грн. - заборгованість за відсотками. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Іннова Фінанс» щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як вбачається з позовної заяви, ТОВ «Іннова Фінанс» стверджує, що відповідач [PERSON] має заборгованість за відсотками за Договором надання грошових коштів у позику № 2574931223 від 30.12.2023 року, в розмір 52250 грн. за період 209 днів. Однак суд, не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, з огляду на наступне. Відповідно до частини першої\~статті 1048 та частини першої\~статті 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Судом встановлено,\~що пунктом\~1.2\~кредитного договору\~№ 2574931223\~від 30.12.2023\~року визначено, зокрема, строк надання кредиту - до 29.01.2024 року (30 днів) (а.с. 8). Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 29.01.2024 року. Крім того, будь-яких додаткових угод про пролонгацію договору відповідно до п. 4 договору позики, до матеріалів справи не додано та не здобуто під час розгляду справи. Відтак, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку надання кредиту, тобто після 29.01.2024 року, а тому з 29.01.2024 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за договором позики, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 4500 грн. з 30.12.2023 року по 29.01.2024 року (10000 грн. (сума кредиту) х 1,5 % (процентна ставка) : 100 % = 100 грн. х 30 днів (строк кредитування) = 4500 грн.). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТзОВ «Іннова Фінанс» заборгованість за договором позики № 2574931223 від 30.12.2023 року в розмірі 14500 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000,00 грн., заборгованості за відсотками 4500 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 564,25 грн. пропорційно частині задоволених вимог.

Outcome: partial