Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 05.01.2022 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, що призвело до припинення шлюбних відносин та спільного проживання з січня 2024 року, позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Верховного суду від 31.10.2024 року було задоволено клопотання позивачки та визначено підсудність даної справи Кіровському районному суду м.Дніпропетровська. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра) було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання сторони не з`явились. В наданій заяві представник позивачки просив розглядати справу без участі позивачки та її представника, задовольнивши позов. Відповідач в наданій заяві також просив розглядати справу без його участі, не заперечуючи проти розірвання шлюбу з позвиачкою. \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначене та положення ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Статтею 60 зазначеного вище Закону передбачено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ч.1 ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися. Відповідно до п.7 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадках, коли дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05 січня 2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), за актовим записом №2 було зареєстровано шлюб між громадянкою України [PERSON] та громадянином Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] . Таким чином, з огляду на реєстрацію шлюбу сторонами в України та наведені вище положення Закону України «Про міжнародне приватне право», вказана справа підсудна судам України. Ухвалою Верховного\~суду від\~31.10.2024\~року було\~задоволено клопотання\~позивачки та\~визначено підсудність\~даної справи\~Кіровському районному\~суду м.Дніпропетровська\~(після\~зміни найменування\~ Центральний\~районний суд\~міста Дніпра). Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. \~ \~ \~ \~Як зазначила в своєму позові позивачка та згідно поданої заяви визнано відповідачем, на теперішні час сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть та намірів відновлювати стосунки не мають. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до положень ст.113 СК України та відсутності відповідних заяв позивачки, після розірвання шлюбу прізвище останньої залишити без змін [PERSON] . \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи клопотання позивачки відповідні судові витрати, понесені позивачкою, покладаються на останню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved