Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

05 грудня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Шосткинської міської ради Сумської області, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок за [ADDRESS] , загальною площею 48,6 кв.м, житловою площею 25,6 кв.м, з відповідними господарськими будівлями і спорудами. В обґрунтування позову зазначено, що у 1992 році [PERSON] надав позивачу у користування житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] (далі Будинок-1). У 1992 році [PERSON] виїхав за межі України і з того часу по теперішній час позивач його не бачив. За весь час проживання в Будинку-1 з 1992 року по теперішній час позивач [PERSON] не бачив. Із 1992 року позивач постійно проживає у Будинку-1. У 1996 році на правах власника позивач зареєстрував в Будинку-1 свою дружину та своїх дітей. Отже, позивач протягом 30 років вільно користується та розпоряджається Будинком-1. Разом із сім`єю утримують Будинок-1, сплачують податок на землю під будинком, роблять ремонт в ньому, сплачують за комунальні послуги. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце його розгляду повідомлений, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.29) Представник відповідача Шосткинської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений. Заяв або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. (а.с.30) Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З витягу №1800 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданого виконавчим комітетом Воронізького старостинського округу Шосткинської міської ради 07 листопада 2023 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 22.01.1992. Разом з ним за цією адресою зареєстровані: дружина, діти. (а.с.6) З довідки наданої Воронізьким старостинським округом Шосткинської міської ради 07 листопада 2023 року за №1801 вбачається, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , в приватну власність не передавалась. (а.с.7) Відповідно до фотокопії довідки виданої Воронізьким старостинським округом Шосткинської міської ради 29 листопада 2023 року за №1942, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці в [ADDRESS] ), в зв`язку з упорядкуванням нумерації будинків та уточненням назв вулиці. (а.с.17) Згідно із фотокопією довідки виданої Комунальним підприємством Шосткинське міськрайонне бюро технічної інвентаризації 30 листопада 2023 року за №1854, в КП «Шосткинське МБТІ» право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване в кн.№10 р.№1721 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності видане Воронізькою селищною радою 08.04.1971. (а.с.18)\~ Також з матеріалів справи вбачається, що позивач сплачує податок на земельну ділянку, та сплачує комунальні послуги. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. За змістом ст. 316, 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Згідно із ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК), (п. 9 Постанови). Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи положення ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. 15,16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п.13 Постанови) Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів Будинком-1 і продовжує відкрито, безперервно користуватися ним, відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, тому суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому існують підстави для визнання права власності на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю за позивачем. З врахуванням викладеного, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а тому дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved