Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

07.05.2025 року представник АТ «ПУМБ» - Сальніков Є.В. через «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду м.Києва із позовною заявою в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» безпідставно набуті кошти у розмірі 20 000 грн., стягнути судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.01.2025 року на підставі Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200339295886 від 06.01.2025 громадянину [PERSON] в АТ «ПУМБ» відкрито поточний рахунок у форматі IBAN: [NUMBER] у валюті гривня з оформленням кредитної карткою миттєвого випуску. 06.01.2025 року з поточного рахунку клієнта Банку [PERSON] IBAN: [NUMBER] було здійснено неналежну платіжну операцію з переказу грошових коштів на суму 20 000 грн.: невідома особа здійснила злом sim-картки (шляхом її перевипуску) належного його номеру телефону оператора мобільного зв`язку та несанкціоновано, від його імені, авторизувалась/ втрутилась в роботу автоматизованої банківської системи дистанційного обслуговування - мобільного застосунку «ПУМБ», та здійснила несанкціоновані транзакції коштів з рахунків клієнта без його відома та згоди. Неналежна платіжна операції на суму 20 000 грн. була здійснена без законних підстав на поточний рахунок неналежного отримувача в ПАТ «БАНК ВОСТОК», до якого емітовано платіжну картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), за наступними реквізитами: З рахунку в АТ «ПУМБ» IBAN: [NUMBER] : 2025-01-06 2025-01-06 17:33:20. Тобто, 06.01.2025 року дії по поточному рахунку клієнта [PERSON] в АТ «ПУМБ» відбулись без його згоди та участі, та не були ним ініційовані. Своїми діями чи бездіяльністю клієнт не надавав доступу до своїх рахунків та банківських платіжних карток третім особам, нікому не повідомляв свої персональні данні та данні рахунків/БПК, не сприяв незаконному використанню іншими особами персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 08.01.2025 року Відділенням поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025042230000023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.184 КК України, за фактом крадіжки невідомою особою грошових коштів з банківського рахунку [PERSON] в АТ «ПУМБ», яка сталася 06 січня 2025 року. 04.04.2025 року, з отриманої АТ «ПУМБ» під час проведеної перевірки, у відповідності до вимог ст. 66, 86, 88, 92 Закону України «Про платіжні послуги», Розділу VII Постанови Правління Національного банку України № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», інформації з ПАТ «БАНК ВОСТОК» та Українського бюро кредитних історій, встановлено особу неналежного отримувача (який також окремо є клієнтом АТ «ПУМБ»), яким є - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , ел.адреса: [INFO] , тел. [NUMBER] . Можливість повернення грошових коштів - відсутня. Станом на поточну дату сума неналежної платіжної операції у розмірі 20 000,00 грн., що була зарахована на поточний рахунок [PERSON] , не збереглася у Банку. 17.03.2025 року, після повідомлення клієнта [PERSON] на адресу АТ «ПУМБ» про здійснення 06 січня 2025 року з його рахунку неналежних платіжних операцій та проведеної Банком перевірки, грошові кошти повернуті на рахунок клієнта, що підтверджується платіжною інструкцією. Тому Банк вважає, що у нього виниклі правові підстави для звернення з позовом до одержувача грошових коштів, як безпідставно набутих. 16.04.2025 року АТ «ПУМБ» листом-вимогою за вихідним № КНО-14.5.2/364 від 16.04.2025, з метою досудового врегулювання спору, повідомив Відповідача [PERSON] за адресою місця реєстрації та місця проживання про неналежну платіжну операцію, яка була здійснена 06.01.2025 року на його рахунок в ПАТ «БАНК ВОСТОК» з рахунку клієнта АТ «ПУМБ» [PERSON] , та його обов`язок, протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення, ініціювати платіжну/ платіжні операції про повернення коштів. Згідно до наявної інформації у трекінгу «УКРПОШТА», ця вимога 18.04.2025 року отримана Відповідачем. Крім того, 18.05.2025 року [PERSON] особисто звертався на гарячу лінію АТ «ПУМБ» зі зверненням (яке зареєстровано за № SCC-156990) щодо роз`яснення причин надходження до нього вищенаведеної вимоги. У телефонній розмові-відповіді оператором АТ «ПУМБ» йому було роз`яснено, що викладені у вимозі факти не стосуються його раніше відкритих рахунків в АТ "ПУМБ", а стосуються питання повернення коштів з його рахунку в ПАТ «БАНК ВОСТОК». Але станом на дату звернення АТ «ПУМБ» до суду безпідставно отримані Відповідачем грошові кошти у розмірі 20 000 грн., у добровільному порядку Банку не повернуто. Саме не повернення Відповідачем неналежних йому коштів - є підставою для звернення АТ «ПУМБ» до суду за захистом своїх майнових прав. Отже, враховуючи викладене вище, Позивач переконаний, що позов про стягнення безпідставно набутих коштів з Відповідача є обґрунтованим та підлягає задоволенню судом, оскільки Позивачем на підтвердження доводів та підстав позову надано належні та допустимі докази, які підтверджують, що фактично була проведена неналежна платіжна операція, внаслідок якої Відповідач безпідставно заволодів грошовими коштами. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 13 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 26.05.2025 року на електронну адресу суду від Відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначив, що ознайомлений з позовними вимогами та не заперечує протии їх задоволення. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 06.01.2025 року на підставі Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200339295886 від 06.01.2025 громадянину [PERSON] в АТ «ПУМБ» відкрито поточний рахунок у форматі IBAN: [NUMBER] у валюті гривня з оформленням кредитної карткиою миттєвого випуску. Згідно виписки особового рахунку з 01.01.2025 по 20.03.2025 року, [INFO] з поточного рахунку клієнта Банку [PERSON] IBAN: [NUMBER] було здійснено неналежну платіжну операцію з переказу грошових коштів на суму 20 000 грн.: невідома особа здійснила злом sim-картки (шляхом її перевипуску) належного його номеру телефону оператора мобільного зв`язку та несанкціоновано, від його імені, авторизувалась/ втрутилась в роботу автоматизованої банківської системи дистанційного обслуговування - мобільного застосунку «ПУМБ», та здійснила несанкціоновані транзакції коштів з рахунків клієнта без його відома та згоди. Згідно з витягом Єдиного реєстру досудових розслідувань з номером кримінального провадження: 12025042230000023 дата реєстрації провадження (виділення матеріалів досудового розслідування): 08.01.2025 року кваліфікованого ч. 4. ст. 185 КК України з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення: 06.01.2025 до ЧЧ відділення поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , про те, що 06.01.2025 з його банківського рахунку АТ «ПУМБ» [NUMBER] було списано грошові кошти в загальному розмірі 145 000 грн. на невстановлений банківський рахунок (ЖЄО 295). Згідно платіжної інструкції №27240_9 від 17 березня 2025 року отримувачу [PERSON] було відшкодовано грошових коштів згідно виписки КУОР №98.1 від 12.03.2025 року в сумі 138 726,40 грн. Згідно листа №КНО-14.5.2/248 від 20.03.2025 року, який було направлено ПАТ «БАНК ВОСТОК» було повідомлено про здійснення неналежних платіжних операцій на загальну суму 20 000,00 грн. були здійснені без законних підстав на рахунок неналежного отримувача на рахунок отримувача в ПАТ «БАНК ВОСТАОК» БПК [NUMBER] (000429). 16.04.2025 року АТ «ПУМБ» листом-вимогою за вихідним № КНО-14.5.2/364 від 16.04.2025, з метою досудового врегулювання спору, повідомив Відповідача [PERSON] за адресою місця реєстрації та місця проживання про неналежну платіжну операцію, яка була здійснена 06.01.2025 року на його рахунок в ПАТ «БАНК ВОСТОК» з рахунку клієнта АТ «ПУМБ» [PERSON] , та його обов`язок, протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення, ініціювати платіжну/ платіжні операції про повернення коштів. Згідно до наявної інформації у трекінгу «УКРПОШТА», ця вимога 18.04.2025 року отримана Відповідачем. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про платіжні послуги» (далі Закон 1591-ІХ). Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини першої статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок іншої особи поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, незалежно від того, чи було це результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Аналіз статті 1212 ЦК України і змісту цього інституту цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 07.06.2018 (справа № 212/3593/16-ц); від 20.03.2019 (№ 634/727/16-ц). Поряд з тим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Статтею 1 Закону № 1591-ІХ визначені наступні терміни: платіжна операція будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього; отримувач особа, на рахунок якої зараховується сума платіжної операції або яка отримує суму платіжної операції в готівковій формі; неналежна платіжна операція платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; неналежний отримувач особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі. Відповідно до частин першої-третьої статті 88 Закону № 1591-ІХ неналежний отримувач протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення надавача платіжних послуг платника про виконання помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції зобов`язаний ініціювати платіжну операцію на еквівалентну суму коштів, зараховану йому внаслідок помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції, на користь такого надавача платіжних послуг. Надавач платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача, у разі згоди неналежного отримувача на повернення коштів зобов`язаний розблокувати кошти на рахунку неналежного отримувача та повернути їх неналежному платнику на підставі наданої неналежним отримувачем платіжної інструкції. У разі відмови отримувача (неналежного отримувача) повернути суму помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції на вимогу надавача платіжних послуг списання коштів з рахунку неналежного отримувача здійснюється у судовому порядку. Отже, судом встановлено, що фактично була проведена неналежна платіжна операція зарахування Банком на рахунок відповідача та отримання останнім грошової суми. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)(ст. 12, 81, 89 ЦПК України). Відповідач у поданому до суду відзиві позов визнав. Отже відповідач зобов`язаний повернути Банку безпідставно отримані грошові кошти в сумі 20 000,00 грн., що ним не було зроблено, і на час розгляду справи грошові кошти позивачу не повернуті. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі і стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів сумі 20 000,00 грн. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 України.

Outcome: approved