Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що14.06.2007 року сторони зареєстрували шлюб. В шлюбі народились четверо дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Подальше сімейне життя з чоловіком є неможливим,\~ оскільки у них різні погляди на життя, чоловік систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство психологічного характеру. Сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. За наведених обставин позов просить задовольнити. Ухвалою від 06 березня 2025 року надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення три місяці, у зв`язку із чим провадження у справі зупинено. 06 червня\~ 2025 року наданий сторонам строк для примирення сплив та провадження у справі поновлено. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала, вказала, що проживання у шлюбі більше не можливе, термін для примирення нічого не змінив, її рішення є остаточним. Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову поклався на розсуд суду, вказав що бажає зберегти шлюб, а конфлікти виникають через різні погляди на виховання дітей. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 14 червня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №869. У шлюбі народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, на не бажання позивачки перебувати у шлюбі з відповідачем, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved