Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Адвокат Мельник О.О. в інтересах позивачки звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів посилаючись на те, що відповідач по справі є колишнім чоловіком позивачки. Заочним рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14 березня 2022 року справа №394/55/22 було ухвалено стягнути із [PERSON] , щомісячно, починаючи з 01 лютого 2022 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти, у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Голованівським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа за №394/55/22 від 13 грудня 2022 року про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою від 13 березня 2025 року №8426/30.2-25 виданою Голованівським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), розрахунок по заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини станом на 27 лютого 2025 року становить 96180,78 грн. Рішення суду відповідачем не виконувалось та не виконується на цей час, тому за досить тривалий час (3 роки) виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 96180,78 грн. Позивачка має право на стягнення пені (неустойки) за період з 01 лютого 2022 року по цей час по сплаті аліментів (заборгованість по сплаті аліментів станом на 27 лютого 2025 року становить 96180,78 грн.). Представник позивачки зазначила, що загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за: 2022 рік становить 7652 грн.; за 2023 рік становить 9249 грн.; за 2024 рік становить 10980 грн.; за січень-березень 2025 року становить 2700 грн. Таким чином, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2022 року по березень (включно) 2025 року складає 30581 грн. та заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини станом на 27 лютого 2025 року становить 96180,78 грн. Позивачка змушена звернутися до суду для захисту свої невизнаних та порушених прав, оскільки відповідач не сплачує аліменти на дитину та має заборгованість зі спати аліментів. Представник позивачки просить суд стягнути на користь позивачки з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2022 року по березень 2025 року у розмірі 30581 грн. та заборгованість по виплаті аліментів у сумі 96180,78 грн. Також представник позивачки просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу /а.с.1-6/. Розгляд справи відповідно до ухвали від 09.04.2025 року про відкриття провадження у справі проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін /а.с.23-26/. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (пропорційність у цивільному судочинстві). Частиною 1 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Як вбачається, заочним рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14.03.2022 року вирішено стягувати щомісячно, починаючи з 01 лютого 2022 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати /а.с.10-11/. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП [NUMBER] сукупний розмір заборгованості [PERSON] станом на 27.02.2025 року становить 96180,78 грн. /а.с.16/. Завданням Сімейного кодексу в розумінні ч. 1 ст. 1 СК України засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. В ч. 1 ст. 2 СК України законодавець вказує на те, що Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. В ст. 6 СК України дано поняття дитини зокрема - правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Ч. 7 ст. 7 СК України наголошує на тому, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В ч. 2 ст. 18 СК України перелічено способи захисту цивільних прав в нашому випадку це є - примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Відповідно до ст. 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справ, що стосуються дитини, судовий орган діє швидко для уникнення будь-яких невиправданих зволікань, а швидке виконання прийнятих рішень повинно бути забезпечене відповідною процедурою. У термінових випадках судовий орган при необхідності має повноваження приймати рішення, які підлягають негайному виконанню. Ч. 1 ст. 180 СК України прямо вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 3 та 4 статті 194 Сімейного кодексу України визначено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Судом встановлено, що розмір заборгованості за аліментами становить 96180,78 грн., він визначений державним виконавцем, відповідачем в передбаченому законом судовому порядку даний розмір не оскаржено. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам станом на 27.02.2025 року згідно розрахунку державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом (ст. ст. 383-384 ЦПК України), не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Державній виконавчій службі і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. За таких обставин у суду немає підстав вважати порушеним право позивачки на отримання заборгованості по аліментам, а тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості по аліментам слід відмовити. Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 196 Сімейного кодексу України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Головною підставою стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів є наявність рішення суду та виконавчого листа по даній справі, яким платника аліментів зобов`язано здійснювати сплату аліментів в частині доходу платника. Також наявність заборгованості зі сплати аліментів з вини боржника. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Оскільки відповідач, всупереч вимогам ст.12, 13 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів відсутності його вини щодо несплати аліментів у повному обсязі, суд вбачає наявність підстав для стягнення пені. За розрахунками сторони позивача за період з лютого 2022 року по березень 2025 року сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає - 30581 грн. Суд погоджується з вищевказаним розрахунком суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів Суд констатує, що даний розмір неустойки (пені) за несплату аліментів не перевищує 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів, а тому дана сума узгоджується з ч. 1 ст. 196 СК України. З врахуванням всіх обставин справи, визначивши неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 30581 грн. З відповідача на користь держави у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial