Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 27 вересня 2021 року між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] укладено кредитний договір про банківське обслуговування фізичних осіб (далі по тексту рішення Кредитний договір) шляхом підписання Анкети-заяви № 300004681 про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк Форвард». Відповідно до умов Кредитного договору відповідачу відкрито поточний рахунок та надано кредит в розмірі 39\~011,20 гривень на строк 1\~462 дні. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахував в безготівковій формі на рахунок позичальника грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами договору, що підтверджується виписками за кредитним договором. 27 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками АТ «Банк Форвард», у тому числі, до [PERSON] за Кредитним договором № 300004681 від 27 вересня 2021 року. Позивач зазначає, що строк повернення кредиту настав, наявну заборгованість за Кредитним договором відповідач не погашає, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 57\~156,73 гривень, з яких: 34\~102,23 гривень заборгованість за тілом кредиту; 6,58 гривень - заборгованість за відсотками; 23\~047,92 гривень заборгованість за комісією. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 57\~156,73 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~422,40 гривень. Ухвалою судді від 15 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Корольовського районного суду міста Житомира не надійшов. Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Установлено, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи містять відомості про те, що позивачем належно виконано вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України та надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судова повістка надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. За наявності всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд установив, що 27 вересня 2021 року між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб шляхом заповнення та підписання Анкети-заяви № 300004681 про акцепт публічної пропозиції АТ «Банк Форвард» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Банк Форвард». У своїй Анкеті-заяві [PERSON] просила відкрити їй поточний рахунок (п. 2.1.1) та надати споживчий кредит (розділ 3 Анкети-заяви). Основні умови Кредитного договору: -сума кредиту 39\~011,20 гривень (п. 3.1.2 Анкети-Заяви); -строк кредитування 1\~462 дні, тобто період з 27 вересня 2021 року по 27 вересня 2025 року (п. 3.1.2 Анкети-Заяви); -кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на рахунок та її подальшого безготівкового переказу з рахунку згідно з дорученням позичальника (п. 3.1.2 Анкети-Заяви); -ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу) 0,01 % річних; ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001 % (п. 3.1.3 Анкети-Заяви); -щомісячна комісія (без ПДВ) 823,14 гривень; плата за пропущення платежів: першого пропуску 350 гривень; другого (підряд) пропуску 350 гривень; третього (підряд) пропуску 400 гривень, четвертого (підряд) та кожного наступного пропуску - 400 гривень (п. 3.1.3 Анкети-Заяви). 27 вересня 2021 року [PERSON] також підписала паспорт споживчого кредиту (продукт Кредитна карта КОКО-КЕШ), відповідно до якого сума кредиту 39\~011,20 гривень; строк кредитування 48 місяців, мета отримання кредиту споживчі потреби, процентна ставка 0,01 % річних; тип процентної ставки фіксована; щомісячна комісія 2,11 % (нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі). Крім того, 27 вересня 2021 року [PERSON] підписала зведену таблицю, в якій відображені усі види платежів за Кредитним договором. З вказаної таблиці вбачається, що [PERSON] зобов`язалась щомісячно в період дії кредитного договору сплачувати по 813,54 гривень (останній платіж 767,71 гривень) основного боргу, 0,32 гривень щомісячно проценти за користування кредитом; 823,14 гривень комісія; 50,00 гривень інші послуги банку (SМS-сервіс). З розрахунку, представленого позивачем, вбачається, що заборгованість [PERSON] за Кредитним договором станом на 27 липня 2024 року становить 57\~156,73 гривень та складається з: 34 102,23 гривень заборгованість за тілом кредиту; 6,58 гривень - заборгованість за відсотками; 23 047,92 гривень заборгованість за комісією. 25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Банк Форвард» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі, за Кредитним договором № 300004681 від 27 вересня 2021 року, що укладений між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] . Таким чином, ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а АТ «Банк Форвард» втратив такі права. Статус ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» як фінансової установи підтверджується наданими позивачем копіями документів: виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Фінансова Компанія» Кредит-Капітал». Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (1 ст. 1056-1 ЦК України) Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України). Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Суд установив, що [PERSON] , уклавши Кредитний договір, належним чином не дотримувалась графіку платежів, допустила виникнення заборгованості. На підтвердження факту отримання кредиту та на підтвердження розрахунку заборгованості позивачем долучено до матеріалів позову виписку по особовим рахункам позичальника [PERSON] . Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Кредитного договору, як і договору про відступлення права вимоги. Зазначені договори недійсними не визнано. Щодо розміру заборгованості. Як уже встановлено судом, [PERSON] на підставі Кредитного договору отримала суму кредиту 39\~011, 20 гривень, дата повернення кредиту 29 вересня 2025 року, процентна ставка 0,01 % річних. Представленими позивачем доказами підтверджено, що відповідач сплатила на погашення тіла кредиту 4\~908,97 гривень, а також сплатила 2,19 гривень відсотків за користування кредитом. Умовами Кредитного договору також передбачено щомісячну комісію у розмірі 823,14 гривень. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку. На виконання вимог, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (такий правовий висновок викладений в п. 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №363/1834/17). У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (такий правовий висновок викладений в п. 31.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19). Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 (пункти 29-31). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, суд дійшов висновку про нікчемність умов Кредитного договору щодо обов`язку відповідача сплачувати щомісячну комісію, а тому вимоги позову про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 23\~047,92 гривень комісії до задоволення не підлягають. ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заявляє до стягнення з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту 34\~102,23 гривень та 6,58 гривень - заборгованість за відсотками. Суд погоджується з таким розрахунком частково. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення Кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості) має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Такий висновок сформульовано Верховним Судом в постанові від 20.07.2022 у справі №343/557/15. Суд ураховує, що відповідач [PERSON] сплатила на виконання умов Кредитного договору 2\~469,42 гривні комісії. З врахуванням приписів ст. 534 ЦК України суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] за Кредитним договором становить 31\~369,39 гривень (тіло кредиту). Заборгованість по відсотках за користування кредитом відсутня. Розрахунок: 34\~102,23 гривень (заборгованість за тілом кредиту) + 6,58 гривень (заборгованість по відсотках) 2\~469,42 гривень (сплачена сума комісії). Таким чином, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 31\~369,39 гривень. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи висновок про часткове задоволення позову (54,88 % від ціни позову), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача в користь позивача 1\~329,41 гривень судового збору

Outcome: partial