Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Бізнес позика» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що ТОВ «ФК «ПОЗИКА» є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» за Кредитним договором № ML-805/035/2008 від 24 червня 2008 року укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , за яким останній було надано цільовий кредит на споживчі цілі в сумі 35 900 доларів США 00 центів строком по 24 червня 2016 року. 26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг» був укладений Договір відступлення прав вимоги, який 26 листопада 2010 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. і зареєстрований в реєстрі за № 9200, відповідно до п.п. 1.1.1 якого «Клієнт передає та відступає Фактору сукупність прав, належних Клієнту за Договорами забезпечення» 16 травня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА», код в ЄДРПОУ 39493634, був укладений Договір про відступлення прав вимоги, який 16 травня 2024 року посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. і зареєстрований в реєстрі за № 566, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає та відступає Новому кредитору всю сукупність прав, належних Первісному кредитору за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, право звернення на стягнення на предмет обтяження іпотекою та отримання задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмета обтяження іпотекою та право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України 3% річних . 16 травня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» був укладений Договір факторингу, відповідно до якого загальний розмір заборгованості Боржника, що відступається, складає 315 854,84 грн. Вказує, що на сьогоднішній день права вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № ML-805/035/2008 від 24.06.2008 року в розмірі 315 854,84 грн., перейшли до ТОВ «ФК «ПОЗИКА», так само як і права вимоги за договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором. Листом від 21 травня 2024 року ТОВ «ФК «ПОЗИКА» звернулося до [PERSON] з Повідомленням-Вимогою про відступлення прав вимоги за кредитним договором та зобов`язання боржника сплатити борг на нового кредитора надіслано 30 травня 2024 року, що підтверджується описом вкладення, накладною № 0110315298504 та фіскальним чеком. 24 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (первісний кредитор/Банк) та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ML-805/035/2008, відповідно до якого банк надає позичальнику цільовий кредит в сумі 35 900 доларів США 00 центів строком по 24 червня 2016 року. Невиконання Відповідачем своїх обов`язків по кредитному договору зумовило звернення Банку до суду. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2010 року у справі №2п-2064/10 задоволено позовну заяву ЗАТ «ОТП Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № ML-805/035/2008 від 24.06.2008 року в розмірі 314 034,84 (триста чотирнадцять тисяч тридцять чотири гривні 84 копійки) та судових витрат в розмірі 1820 (тисяча вісімсот двадцять гривень). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2010 року у справі №2п-2064/10 встановлено невиконання Відповідачем умов Кредитного договору № ML-805/035/2008 від 24.06.2008 року щодо повернення кредиту, а саме його неповернення, та сплати процентів за користування кредитом, що в свою чергу не потребує доказування у даній справі. На виконання вказаного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, що набрало законної сили, 05 квітня 2011 року було видано Виконавчий лист від 13 квітня 2010 року. 17.06.2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 62366764 та № 62368181 з примусового виконання виконавчого листа №2п-2064/10, виданого 05.04.2011 року Мукачівським міськрайонним судом. Станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2010 року у справі №2п-2064/10 не виконано. Згідно до п. 2 Кредитного договору № ML-805/035/2008 від 24.06.2008 року, кредит було надано відповідачу строком до 24 червня 2016 року. Отже, враховуючи, що строки позовної давності продовжуються на строк дії карантину, то період нарахування 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України має починатися за три роки до початку карантину (за три роки до 12 березня 2020 року), тобто з 12 березня 2017 року. Враховуючи обмеження щодо застосування відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, через дію воєнного стану, а також обмеження по нарахуванню, період нарахування 3 % річних закінчується 23 лютого 2022 року. За вищезазначеним договором факторингу основна сума боргу за фінансовим кредитом (тіло кредиту) складає 286 921 (двісті вісімдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять один) 58 коп.. У зв`язку з чим 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, нараховані за період прострочення з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року складають 43 277,34 грн. На підставі викладеного позивач просить суд прийняти стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» (03056, м. Київ, вул. Польова, буд. 24Д, код ЄДРПОУ 39493634) 3% річних у розмірі 43 277,34 грн., судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2024 відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача на підставі наявних доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , було укладено Кредитним договір № ML-805/035/2008 від 24 червня 2008 року за яким останній було надано цільовий кредит на споживчі цілі в сумі 35 900 доларів США 00 центів строком по 24 червня 2016 року. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2010 року у справі №2п-2064/10 позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» 314 034,84 (триста чотирнадцять тисяч тридцять чотири гривні 84 копійки) та держмито у розмірі 1700 грн. та 120 грн. суми витрат з інформаційного забезпечення. На виконання вказаного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, що набрало законної сили, 05 квітня 2011 року було видано Виконавчий лист від 13 квітня 2010 року. 17.06.2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 62366764 та № 62368181 з примусового виконання виконавчого листа №2п-2064/10, виданого 05.04.2011 року Ужгородським міськрайонним судом. 26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг» був укладений Договір відступлення прав вимоги, який 26 листопада 2010 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. і зареєстрований в реєстрі за № 9200, відповідно до п.п. 1.1.1 якого «Клієнт передає та відступає Фактору сукупність прав, належних Клієнту за Договорами забезпечення» 16 травня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА», код в ЄДРПОУ 39493634, був укладений договір про відступлення прав вимоги, який 16 травня 2024 року посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. і зареєстрований в реєстрі за № 566, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає та відступає Новому кредитору всю сукупність прав, належних Первісному кредитору за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, право звернення на стягнення на предмет обтяження іпотекою та отримання задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмета обтяження іпотекою та право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України 3% річних . 16 травня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» був укладений Договір факторингу, відповідно до якого загальний розмір заборгованості [PERSON] що відступається, складає 315 854,84 грн. 21 травня 2024 року ТОВ «ФК «ПОЗИКА» направило до [PERSON] повідомлення - вимогу про відступлення прав вимоги за кредитним договором та зобов`язання боржника сплатити борг на нового кредитора надіслано 30 травня 2024 року, що підтверджується описом вкладення, накладною № 0110315298504 та фіскальним чеком. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК Позика» по сплаті 3% річних на підставі ст. 625% за період 12.03.2017 24.02.2022 року, становить 43\~277,34грн. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Вищезазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та три проценти річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19). Позивач стверджує, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2010 у справі №2п-2061/10 відповідачем не виконано. Відповідач доказів повного або часткового виконання вищевказаного рішення суду не надав. Отже, станом на дату подання позову рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2010 у справі №2п-2061/10 залишається невиконаним. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення заборгованості зобов`язання відповідача сплатити заборгованість не припинилося та триває по час розгляду даної справи. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Позивачем проведено та надано розрахунок трьох процентів річних в сумі 43\~277,34 грн. Відповідачем жодних заперечень щодо правильності розрахунку не подано. Таким чином, дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості за статтею 625 ЦК України, суд вважає, що такий позивачем здійснено у відповідності до чинного законодавства, а відповідачем жодним чином не спростовано, тому його слід взяти за основу при визначенні розміру заборгованості. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути три проценти річних в сумі 43\~277,34 грн. Крім того, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved