Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути заборгованість за Кредитним договором №103627725 від 16.10.2023 у розмірі 35733,75 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 16.10.2023 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №103627725, згідно умов якого відповідач отримала кредит 10000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачці кредит, а Відповідач не виконав умов договору. ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» 28.02.2024 уклали Договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №103627725 від 16.10.2023. Сума заборгованості відповідача становить 35733,75 грн, з яких: 10000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 24733,75 грн - прострочена заборгованість за відсотками; 1000 грн - прострочена заборгованість за комісією. Оскільки кошти не були повернуті у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із позовом. Ухвалою судді від 31.03.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та щодо заочного вирішення справи не заперечив. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, представник подав письмові пояснення, в яких вказав, що відповідач вважає позовні вимоги позивача незаконними необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Учасники справи мають право подати до суду заяви по суті протягом строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження. Надіслані представником відповідача письмові пояснення за своїм змістом є відзивом на позовну заяву. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло під час розгляду справи, якщо визнає це за необхідне (частина п`ята статті 174 ЦПК України). Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (частина четверта статті 183 ЦПК України). Оскільки суд не визнав необхідним позивачу подавати письмові пояснення після закінчення строку подання відзиву, такі пояснення подано із пропуском строку, встановленого в ухвалі про відкриття провадження на подання відзиву, що не відповідає розумним строкам для вчинення процесуальних дій, а підстав для продовження строку на їх подання судом не встановлено, копія вказаних пояснень не надіслана позивачу, тому ці додаткові письмові пояснення у справі слід повернути без розгляду. (Подібні висновки викладені у постановах ВС від 18.12.2024 у справі № 757/64192/19-ц та від 13.03.2025 у справі № 466/12737/21). Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 16.10.2023 уклали договір про споживчий кредит № 103627725. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит в розмірі 10000 грн (п.1.2). Строк кредиту - 105 днів з 16.10.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. (п.1.3) Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 31.10.2023 (рекомендована дата платежу) (п.1.3.1). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 29.01.2024 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2). Комісія за надання кредиту становить 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 2475,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,65 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 31500,00 грн, які нараховуються за ставкою 3.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3). Процентна ставка фіксована (п.1.6). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п.2.1). В п.2.3 договору сторони визначили порядок пролонгації договору та пільгового періоду. Як вбачається з додатку №1 до договору про споживчий кредит №102485951 від 16.10.2023, який є графіком платежів, зазначено дату платежу 29.01.2024 та суму до сплати: кредит 10000,00 грн; комісія за надання кредиту 1000 грн; проценти 33975 грн. Згідно довідки №б/н від 14.10.2024 ТОВ «Мілоан», [PERSON] ідентифікований, акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором: одноразовий ідентифікатор 426900, час відправлення 2023-10-16 19:50:04 на номер телефону [NUMBER] . [PERSON] отримав грошові кошти 16.10.2026 згідно договору №103627725 у сумі 10000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №74573640 від 16.10.2023. Згідно з випискою з особового рахунку за Кредитним договором №103627725 від 16.10.2023, заборгованість [PERSON] становить: прострочене тіло 10000,00 грн; прострочені відсотки 24733,75 грн; заборгованість за комісіями 1000 грн, всього 35733,75 грн. Станом на 27.03.2025 заборгованість не погашена. ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 28.02.2024 уклали договір про відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає (передає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками. Права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній у п.7.1 Договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (пп. 6.2.3 Договору). Відповідно до п.7.1 Договору в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор протягом 5 робочих днів від дати підписання цього договору сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 2240601,68 грн. Згідно з копією платіжної інструкції №75540 від 28.02.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» грошові кошти в сумі 2240601,68 грн. за відступлення права вимоги згідно з договором №105-МЛ/Т від 28.02.2024. Як вбачається із Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 28.02.2024 до Договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28.02.2024, ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло Реєстр Боржників від 28.02.2024, складений за формою згідно з Додатком № 1 до Договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимог №105-МЛ/Т від 28.02.2024 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», зокрема, перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит №103627725 від 16.10.2023, позичальником за яким є [PERSON] , сума виданого кредиту 10000,00 грн, залишок по відсотках 24733,75 грн, залишок по комісії 1000 грн. Загальна сума заборгованості 35733,75 грн. Претензією № 23402507/2248 від 26.02.2024 позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги та направив вимогу про сплату боргу в сумі 35733,75 грн. протягом 3 днів. Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 16.10.2023 уклали договір про споживчий кредит № 103627725, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 10000 грн на строк кредиту - 105 днів з 16.10.2023. [PERSON] 16.10.2023 отримав кредитні кошти у розмірі 10000 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 16.10.2023 (а.с. 30) . Вказаний доказ а також виписка з особового рахунку (а.с. 34) є первинними бухгалтерськими документами, а тому є належним доказом перерахування коштів. Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, заперечуючи проти позову, не надав доказів щодо наявності в нього рахунків, зокрема і того, на який перераховано кошти, а також, зважаючи на те, що він, як власник рахунку, має доступ до нього, не надав виписку за вказаний період, яка б могла спростувати твердження позивача. Тому, виходячи із принципу дизпозитивності в цивільному процесі, суд бере до уваги такі докази як належні. Вирішуючи питання стягнення комісії, суд виходить із такого. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21 викладено правові висновки, що оскільки в кредитному договорі не зазначено та не надано доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які фінансовою установою встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Відповідно до розрахунку (а.с. 13) за надання, обслуговування та управління кредитом нараховувалася комісія в розмірі 1000 грн. Разом із тим, у кредитному договорі позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання та обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Тому, в задоволенні позовних вимог про стягнення комісії слід відмовити. Разом із тим, згідно із нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості 10000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 24733,75 грн - прострочена заборгованість за відсотками, які нараховані в межах строку кредитування, разом - 34733,75 грн, а також зважаючи на те, що за договором про відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т, право вимоги до відповідача за кредитн7им договором перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», що підтверджується договором, актом приймання передачі, платіжним дорученням та витягом із реєстру боржників, тому, позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до позовних вимог, ціна позову у справі становила 35733,75 грн. Позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 34733,75 грн, в іншій частині відмовлено. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 97,20 % (34733,75 *100/35733,75). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Отже, підлягає розподілу судові витрати в сумі 2 422,40 грн, які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, 2 422,40 * 97,20 /100 = 2354,57 грн. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2354,57 грн, сплаченого судового збору.

Outcome: partial