Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У квітні 2025 із позовом до суду звернулося ТОВ «Споживчий центр», який просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 19.06.2024-100001521 від 19.06.2024 у розмірі 33200 грн. Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №19.06.2024-100001521 згідно якого відповідачу надано кредитні кошти у сумі 10000 грн. Позичальник, отримавши кредитні кошти порушив договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав заяву в якій просив суд розгляд справи здійснити у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного порядку вирішення спору не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Судом установлено, 19.06.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] погоджено пропозицію про укладення кредитного договору. Відповідач підписав заявку кредитного договору №19.06.2024-100001521. Згідно умов договору сума кредиту склала 10000 грн; строк кредитування 124 дні за дати надання; дата повернення кредиту 20.10.2024; комісія пов`язана з обслуговуванням кредиту складає 900 грн; процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за день користування кредитом. Неустойка: 100 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Орієнтовна реальна річна процентна ставка кредиту складає 12185,37%. Вказаний договір підписано сторонами за допомогою електронного підпису із застосуванням одноразового ідентифікатора. Згідно відповіді про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №19.06.2024-100001521 позичальник підтвердив пропозицію на укладення кредитного договору на умовах зазначених вище. Відповідач свої зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 33200 грн з яких: 10000 грн заборгованість за тілом кредиту, 15500 грн проценти; 900 грн комісія, 5000 грн неустойка; 1800 грн додаткова комісія. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). На підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України). Суд дослідивши надані докази прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково з тих підстав, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір при цьому погодили усі його істотні умови. Відповідач прострочив взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача проте частково у сумі 26400 грн, з яких: 10000 грн заборгованість за тілом кредиту, 15500 грн проценти; 900 грн комісія. У зв`язку із змінами законодавства позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, тому суд відмовляє у частині стягнення неустойки у сумі 5000 грн. Також договором не передбачено та стороною позивача належно не обґрунтовано наявності заборгованості у відповідача зі сплати додаткової комісії у сумі 1800 грн. З огляду на це суд також відмовляє у стягненні вказаної суми заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у сумі 1926,24 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст.1048,1049,1050,1052 ЦК України,

Outcome: partial