Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

08 квітня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу,\~мотивуючи вимоги\~наступним. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2018 року. Шлюб було зареєстровано Кременчуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 28 вересня 2018 року у книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис за № 21. За час перебування в шлюбі у сторін народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . З кінця 2023 року подружні стосунки між сторонами погіршилися, а з січня місяця 2024 року повністю були припиненні, спільно не проживають, спільне господарство та побут не ведуть. Між ними були постійні конфлікти, докори та суперечки, через що спільне життя стало неможливим та нестерпним, всі заходи примирення подружжя не дали результатів. Сім`я розпалася та поновлена бути не може, а шлюб носить формальний характер. Примирення неможливе. Основна причина розпаду сім`ї - це різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння і довіри. Тривале непорозуміння та конфлікти свідчать про те, що поновити подружні відносини неможливо, а постійні суперечки можуть погано впливати на їх спільну дитину. Спір щодо сумісно нажитого майна та встановлення місця проживання дитини відсутній. Спільний син сторін, після розлучення мешкатиме з відповідачкою та буде забезпечуватися позивачем. Розірвання шлюбу не зашкодить інтересам дитини. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, що передбачені ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема такі як вагітність дружини або ж недосягнення спільною дитиною одного року - відсутні. Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач вважає обґрунтованими причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу. Тому, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України позивач просить суд прийняти рішення про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя позивача та відповідачки, як подружжя, є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як інтересам позивача, так і інтересам відповідачки. Відповідачка також не суперечить розлученню. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, який зареєстрований 28 вересня 2018 року Кременчуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис за № 21. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника та просить ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та просила розірвати шлюб між сторонами, після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище « [PERSON] ». В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2018 року, який був зареєстрований Кременчуцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 28 вересня 2018 року у книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис за № 21, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Сторони мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Сімейне життя між сторонами погіршилося через різницю характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. Між стороними були постійні конфлікти, докори та суперечки. Подружні відносини між сторонами припинено з січня 2024 року. Наразі сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем, а відповідач не висловила заперечень проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надала суду жодних заперечень, позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач заявила клопотання про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] », суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачу « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved