Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

у березні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що 26.08.2023р. між ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачкою укладено договір позики № 4891919 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційцно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. 14.06.2021 р. між ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» передано за плату права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до відповідачки в сумі 19 250,00 грн. Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідачка всупереч умовам договору позики не виконала належним чином свої кредитні зобов`язання через що утворилась заборгованість. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики №4891919 в розмірі 19 250,00 грн та понесені судові витрати (а.с.2-5). Ухвалою від 28.03.2025 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 39). У судове засідання сторони вдруге та повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного документу до електронного кабінету (а.с. 43-45,49,50), відповідачка рекомендованими листами за зареєстрованим місцем проживання, які вона отримала 02.04.2025 та 07.05.2025 року (а.с.46,51). Представник позивача у позові зазначив, що у разі розгляду даної позовної заяви в порядку загального позовного провадження, призначений розгляд справи просить здійснювати за відсутності представника позивача, і у випадку неявки у судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 5). Відповідач причини неявки не повідомила, відзив не подала. Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 26.08.2023 між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4891919, за умовами якої позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1 договору позики). Згідно пп.2.1. - 2.4. договору позики №4891919 від 26.08.2023 року сума позики становить 5 000,00 грн, на строк 30 днів, з процентною ставкою (базовою) 59,71% за перший день користування позикою, 2,50% базова процентна ставка з другого дня користування позикою, дата повернення позики 25.09.2023 року, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% за день, яка не застосовується в період воєнного стану, зниженою процентною ставкою з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%, пеня за день 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 30 341,06%, орієнтовна загальна вартість позики 8 000,00 грн (а.с.6-9). Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту (п.4 договору) (а.с.6 на зв.). Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит є додатком №1 до договору позики, що є його невід`ємною частиною, де зазначена дата видачі кредиту 26.08.2023, дата повернення кредиту 25.09.2023, кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів, сума кредиту за договором - 5 000,00 грн, сума процентів за користування кредитом 3000,00 грн, реальна річна процентна ставка за договором 30,341,06 00 % та загальна вартість кредиту - 8 000,00 (а.с.8 на зв.). Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.\~628,\~629 ЦК України). Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Отже, між відповідачкою та ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідачка ознайомилася та погодилася з ними. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» за плату (ціна продажу) відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників (п.1.1 договору) (а.с.10-13). 28.07.2021р., 27.02.2024 року між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено 6/21 були укладені додаткові угоди №2 та №20 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, де сторони погодили внести зміни, зокрема до п.1.3 договору, відповідно до якого клієнт - ТОВ «ФК «1 безпечне агенство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору - ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги тощо» (а.с.14,15). Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року позивачу переданий Реєстр боржників №19 від 27.02.2024 року (а.с.16). Позивачем також надано Витяг з Реєстру боржників №19 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, де вказано, що до позивача перейшло право вимоги до відповідачки [PERSON] за договором №4891919 у розмірі 19\~250,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 14 250,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.27). Згідно з наданим розрахунком позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість [PERSON] за договором позики № 4891919 від 26.08.2023 станом на 31.01.2025 року складає 19\~250,00 грн, з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 19\~250,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.17). Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Суд, розглядаючи наданий позивачем розрахунок, зауважує, що позивачем не надано доказів на підтвердження існування у [PERSON] кредитної заборгованості у заявлених до стягнення розмірах. Долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості таким доказом не являється, адже не містить детального розрахунку розміру боргу, зокрема про перерахунок коштів відповідачу та за нарахованими відсотками, що унеможливлює правильність нарахування цих сум. У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 28.10.2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17.12.2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена в п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч. 3 ст.\~9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність\~в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Отже, банківська виписка (облікова) з рахунків позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі №910/1580/18; від 23.09.2019 року у справі №910/10254/18. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~виписки з\~карткового рахунку\~відповідача,\~на який\~було перераховано\~кредит згідно\~з умовами\~договору №\~4891919 від 26.08.2023 до суду позивачем не надано. Сам по собі витяг з реєстру боржників до договору факторингу та розрахунки заборгованості, складені позивачем, не є належними та достатніми доказами отримання відповідачем кредиту. Суд зауважує, що витяг з даних реєстрів боржників до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року (а.с.27) не підписано представником первісного кредитора та не завірено\~\~його печаткою.\~ Фактично\~\~наданий суду витяг не є витягами з реєстру боржників, оскільки\~\~являє собою аркуш паперу, на якому позивачем надрукована певна інформація, яка на його думку відповідає інформації,\~\~наявній в реєстрі боржників, що є додатками до зазначених договорів факторингу. Іншими словами зазначений документ є лише твердженням позивача, які підлягають доведенню на загальних підставах. Поданий в такий спосіб витяг,\~\~не є ідентичним поданню стороною письмового доказу в розумінні ст. 95 ЦПК України, та не є копією, як оригіналу документу (реєстру) так і витягу з нього. У відповідності до вимог\~\~ч. 2-5 ст. 95 ЦПК України\~\~письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оскільки оригінальний реєстр боржників, є документом, що підписується всіма учасниками правочину, витяг з нього, як його частина, що стосується конкретного боржника, також має бути підписана\~\~як «Фактором» так і «Клієнтом». Відсутність підпису «Фактора» на витягу з реєстру боржників не дає суду підстав вважати доведеним факт передачі права вимоги таким фактором «Клієнту», тільки тому, що останній стверджує про таку передачу. Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів передачі права вимоги від первісного кредитора до позивача за договором\~\~позики\~\~ № 4891919 від 26 серпня 2023 року,\~\~ що свідчить про відсутність у позивача права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed