Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Юнко\~Марія Василівна, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Яремко Ростислав Євгенійович, [PERSON] , у якому просить: -скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2146512746101, вчиненої на підставі нікчемного договору купівлі продажу від 30 серпня 2023 року з реєстраційним номером 503864, посвідченого приватним нотаріусом Яремком Ростиславом Євгеновичем; -скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2146474246101, вчиненої на підставі нікчемного договору купівлі продажу від 30 серпня 2023 року з реєстраційним номером 503865, посвідченого приватним нотаріусом Яремком Ростиславом Євгеновичем; -скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1381156346101, вчиненої на підставі нікчемного договору купівлі-продажу від 18 вересня 2023 року з реєстраційним номером 355001, посвідченого приватним нотаріусом Яремком Ростиславом Євгеновичем 2; -витребувати квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2146512746101 у [PERSON] на користь власниці [PERSON] ; -витребувати квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2146474246101 у [PERSON] на користь власниці [PERSON] ; -витребувати квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1381156346101 [PERSON] на користь власниці [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Бєлопольською І.Р., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 18 жовтня 2017 року за реєстровим №3273, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2017 року номер запису 22871135. Також [PERSON] на праві приватної власності належать квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] на підставі договорів про участь у фонді фінансування будівництва. 17 жовтня 2023 року [PERSON] стало відомо про те, що з її приватного володіння протиправно, шляхом підроблення документів, вибули наведені вище об`єкти нерухомості. Зокрема, невідомі особи підробили довіреність від 12 листопада 2018 року, зареєстровану в реєстрі за № 941 від імені [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком Олександром Борисовичем, якою уповноважили [PERSON] (податковий номер [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] ), розпоряджатися належним їй на праві власності майном, зокрема і відчужувати таке майно на користь третіх осіб. В подальшому [PERSON] , використовуючи підроблену довіреність від 12 листопада 2018 року від імені [PERSON] , продовжуючи шахрайські дії, направлені на заволодіння належним на праві приватної власності майном, та отримання неправомірної вигоди щодо продажу вказаного майна уклав договори купівлі-продажу, а саме: - договір купівлі-продажу від 30 серпня 2023 року з реєстраційним номером 503864, квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2146512746101), посвідчений приватним нотаріусом Яремком Ростиславом Євгеновичем, який укладено між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець). Продаж квартири вчинено за 3 657 000 грн., що еквівалентно 100 000 доларів США, які покупець сплатила продавцю до підписання договору;- договір купівлі-продажу від 30 серпня 2023 року з реєстраційним номером 503865, квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2146474246101), посвідчений приватним нотаріусом Яремком Ростиславом Євгеновичем, який укладено між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець). Продаж квартири вчинено за 1 488 100 грн., які покупець сплатила продавцю до підписання договору. - договір купівлі-продажу від 18 вересня 2023 року з реєстраційним номером 355001, квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1381156346101), посвідчений приватним нотаріусом Яремком Ростиславом Євгеновичем, який укладено між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець). Продаж квартири вчинено за 5 494 900 грн., які покупець сплатив продавцю до підписання договору. На підставі вказаних договорів здійснено реєстраційні записи про реєстрацію права власності на вказані квартири. Ухвалою суду від 01.12.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 05 грудня 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Юнко М.В. подала до суду клопотання про витребування доказів. 19 грудня 2023 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві відповідач зазначила, що 30 серпня 2023 року між нею та [PERSON] (продавець, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої Гнідюком О.Б., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 20.11.2018, зареєстрованого в реєстрі за №941 діяв [PERSON] ) було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Яремком Ростиславом Євгеновичем, реєстровий номер №3715. За умовами вказаного договору продавець передав у власність покупця (продав) квартиру [ADDRESS] загальною площею 44,44 кв.м. Продаж вказаної квартири було вчинено за 3 657 000 грн, що еквівалентно 100 000 доларів США, які відповідач, як покупець, сплатила продавцю до підписання договору. Під час укладення означеного договору у тексті такого було допущено технічну описку, а саме помилково вказано дату видачі довіреності «12» листопада 2018 року, тоді як вірною датою видачі довіреності є «20» листопада 2018 року. Відповідач також вказує, що оскільки недійсність довіреності, на підставі якої були укладені оспорювані договори купівлі-продажу не встановлена прямо законом та така не визнана недійсною в судовому порядку, то вказана довіреність вважається правомірною, протилежне не підтверджено позивачем жодними належними доказами. Понад це, на момент посвідчення вказаного договору купівлі-продажу квартири довіреність, видана позивачем, була внесена до Єдиного реєстру довіреностей, не була позивачем скасованою та/або відкликаною, а тому була чинною. Крім того, вказана довіреність містить обов`язковий реквізит, відповідно до Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України а саме, посвідчувальний напис нотаріуса Гнідюка О.Б. В матеріалах справи не міститься будь-яких належних та допустимих доказів на спростування звернення позивача до приватного нотаріуса Гнідюка О.Б. з метою оформлення довіреності від 20 листопада 2018 року. 21 грудня 2023 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] подав до суду письмові пояснення, у яких проти позову [PERSON] заперечив в повному обсязі, вважає даний позов безпідставним в таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що 11 березня 2015 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюбу. Під час перебування у шлюбі у 2017 році його мати подарувала йому грошові кошти на підставі нотаріально посвідчених договорів. За подаровані кошти [PERSON] придбав квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , а також квартиру [ADDRESS] . Дані квартири він формально придбав на свою дружину [PERSON] , оскільки повністю їй довіряв. З 2021 року їхні з позивачем відносини суттєво погіршились, сімейні відносини фактично припинились та шлюб між ними було розірвано. Коли вони з [PERSON] роз`їхались, вона забрала з собою 200 тисяч доларів США, що були власністю [PERSON] .. Пізніше в ході розмови вони з позивачкою домовились, що оскільки вона забрала кошти, майно на території України залишається його власністю і вона не матиме жодних вимог щодо нього. Весною 2023 року [PERSON] підняв питання перереєстрації нерухомості на нього або її продажу, оскільки дане майно було придбане за його кошти. Спершу [PERSON] не погоджувалась на його пропозицію. Однак в липні вона зателефонувала йому і в розмові вони дійшли згоди припинити їхні судові процеси, які відбуваються на території іноземних держав. Також, він повідомив про свій намір постійно проживати закордоном, тому підняв питання продажу нерухомості на території України, про що [PERSON] не заперечувала. Більше того, так як вона не хотіла повертатись в Україну, вона сама нагадала, що ще у 2018 році давала генеральну довіреність на їхнього спільного знайомого [PERSON] . Дану довіреність було видано зв`язку з тим, що вони з [PERSON] постійно проживали у м. Прага Чеської Республіки і потрібно було мати в Україні довірену особу. В ході розмови [PERSON] сказав [PERSON] попередити [PERSON] , що вони будуть продавати майно і продажем буде займатись [PERSON] .. Через деякий час [PERSON] зателефонував [PERSON] і він повідомив, що розмовляв з позивачем про продаж нерухомості і що строк довіреності не закінчився. Після того [PERSON] почав шукати потенційних покупців серед своїх знайомих. У квартирі [ADDRESS] , починаючи з вересня 2022 ро проживала його адвокат Кулинич М.-М.А., яка орендувала дану квартиру. У зв`язку з цим, [PERSON] першочергово запропонував їй викупити дану квартиру, на що вона погодилась, після чого 30.08.2023 року було укладено договір купівлі-продажу квартири на умовах, що вказані в ньому. Інший адвокат Зубовича-Яворського В.П. - [PERSON] висловив бажання придбати квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з чим 18.09.2023 року було укладено договір купівлі-продажу квартири на умовах, що вказані в ньому. Крім того, знайомий [PERSON] - [PERSON] висловив бажання придбати квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з чим 30.08.2023 року було укладено договір купівлі-продажу квартири на умовах, що вказані в ньому. Під час укладення даних договорів купівлі-продажу [PERSON] отримав кошти за ними і на прохання [PERSON] зберігав у себе до його повернення в Україну. 12.12.2023 року [PERSON] передав [PERSON] всі грошові кошти, отримані ним за продаж вищевказаних квартир. [PERSON] вважає, що позивач вводить суд в оману щодо дійсних обставин справи, а її дії щодо звернення до суду спрямовані на протиправне збагачення. 12 січня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Юнко М.В. подала до суду відповідь на письмові пояснення третьої особи та відповідь на відзив. Ухвалою суду від 15.01.2024 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Яремка Ростислава Євгеновича (адреса:\~79007,\~м.\~Львів,\~вул.\~Гоголя,\~14/1) наступні докази: - належним чином завірені матеріали нотаріальної справи (копії усіх наданих документів) з посвідчення договорів купівлі-продажу від 30 серпня 2023 року, укладених між [PERSON] та [PERSON] , між [PERSON] та [PERSON] та від 18 вересня 2023 року - між [PERSON] та [PERSON] відповідно; - належним чином засвідчену копію довіреності (реєстраційний номер 48081645) від 20.11.2018 року, номер у реєстрі нотаріальних дій: 941, яка була посвідчена приватним нотаріусом Гнідюком О.Б.; - належним чином засвідчену копію довіреності, в порядку передоручення на [PERSON] , Гарсіа Х.М., від 27.09.2023 року, номер у реєстрі нотаріальних дій: 4201, на бланку НСО №355102, який була посвідчена приватним нотаріусом Яремко Р.Є.; - інформацію на підставі яких документів, що посвідчують особу було встановлено осіб: [PERSON] та [PERSON] , надати витяг з журналу нотаріальних дій щодо записів про вчинення нотаріальної дії - видачі довіреності в порядку передоручення, зазначити реквізити (серія, номер коли та ким виданий) документів, що посвідчували вищенаведених осіб. Витребувано з Київського державного нотаріального архіву (адреса: 03151, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 76-Г ): - копії нотаріальної справи щодо посвідчення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком Олександром Борисовичем довіреності від 12 листопада 2018 року, виданої від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] (податковий номер - [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] ), зареєстрованої в реєстрі за № 941, у матеріалах якої може зберігатися довіреність, на підставі якої в подальшому було укладено договори купівлі-продажу квартир, з метою з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, а також копії аркушів реєстраційних книг щодо вчинення вищенаведеної нотаріальної дії; - належно завірені копії нотаріальної справи щодо видачі та посвідчення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком Олександром Борисовичем довіреності від 20 листопада 2018 року, виданої від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] (податковий номер - [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] ), зареєстрованої в реєстрі за № 941, у матеріалах якої може зберігатися довіреність, а також копії аркушів реєстраційних книг щодо вчинення вищенаведеної нотаріальної дії; - інформацію та належно посвідчені копії документів чи мало місце вчинення будь-яких нотаріальних дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком Олександром Борисовичем від [PERSON] у листопаді 2018. - інформацію чи не витребовувались нотаріальні справи/документи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гнідюка Олександра Борисовича органами досудового слідства. Витребувано у третьої особи [PERSON] КУЛЬЧИЦЬКОГО, місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] , відповідача [PERSON] , місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] , для огляду в судовому засіданні, оригінали довіреностей від 12 листопада 2018 року та від 20 листопада 2018 року виданих від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] КУЛЬЧИЦЬКОГО. 15 січня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Юнко М.В. подала до суду клопотання про витребування доказів. 24 січня 2024 року відповідач [PERSON] подала до суду повідомлення про неможливість подати докази, які витребовує суд. 31 січня 2024 від Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Яремка Р.Є. надійшли затребуванні судом докази. 07 березня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Юнко М.В. подала до суду клопотання про призначення експертизи. 03 липня 2024 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] адвокат Гелемей Ю.М. подав до суду клопотання, у якому просив визнати явку позивачки [PERSON] в судове засідання по справі №461/10061/23 обов`язковою та відібрання експериментальних зразків підпису для проведення судової почеркознавчої експертизи у справі №461/10061/23 проводити в межах приміщення Галицького районного суду міста Львова. 05 липня 2024 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] адвокат Стиранка М.Б. подав до суду додаткові письмові пояснення. Ухвалою суду від 01.08.2024 клопотання представника третьої особи Гелемея Ю.М. - задоволено частково. Визнано обов`язковою явку у судове засідання позивача [PERSON] для відібрання експериментальних зразків в межах заявленого нею клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. 21 серпня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Юнко М.В. подала до суду заяву про забезпечення доказів та клопотання\~про застосування заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказі. Ухвалою суду від 23.08.2024 у задоволенні заяви\~представника позивача [PERSON] - адвоката Юнко Марії Василівни про забезпечення доказів\~відмовлено. 16 жовтня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Юнко М.В. подала до суду заяву про забезпечення доказів. 18 грудня 2024 року відповідач [PERSON] подала до суду письмові заперечення на заяву представника позивача про забезпечення доказів. 25 березня 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Юнко М.В., з метою забезпечення проведення експертизи, подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи експериментальних/вільних взірців підписів та почерку позивача [PERSON] . Ухвалою суду від 28 березня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Юнко Марії Василівни про застосування заходів процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів відмовлено. Ухвалою суду від 28 березня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Юнко Марії Василівни про долучення до матеріалів справи взірців підписів та почерку позивача [PERSON] \~відмовлено. Повернуто представнику позивача [PERSON] - адвокату Юнко Марії Василівни взірці підписів та почерку позивача [PERSON] . У задоволенні клопотання\~представника позивача [PERSON] - адвоката Юнко Марії Василівни про призначення почеркознавчої експертизи у цивільній справі [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Юнко Марія Василівна до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Яремко Ростислав Євгенійович, [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. Ухвалою суду від 28 березня 2025 року у задоволенні заяви\~представника позивача [PERSON] - адвоката Юнко Марії Василівни про забезпечення доказів відмовлено. Представник позивача Юнко М.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав викладених у відзиві на позов. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Гелемей Ю.М. у судовому засіданні позовні вимоги заперечив з мотивів їх безпідставності. Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Яремко Ростислав Євгенійович подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у відповідності до ст. 128 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступного висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, N 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, N 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). Європейський суд з прав людини неодноразово констатував в схожих фактичних обставинах порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції (зокрема: GLADYSHEVA v. RUSSIA, N 7097/10, ЄСПЛ, 06 грудня 2011 року; PCHELINTSEVA AND OTHERS v. RUSSIA, N 47724/07, 58677/11, 2920/13, 3127/13, 15320/13, ЄСПЛ, від 17 листопада 2016 року). У постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №645/4220/16-ц (провадження N61-19921св18) вказано, що конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку щодо відшкодування збитків, що завдані таким відчуженням. Верховним Судом було зроблено висновок, що задоволення позовних вимог у вищезазначеній справі за первісним позовом про витребування спірної квартири у відповідача, який є добросовісним набувачем, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, оскільки в такому випадку на нього буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. За змістом довіреності від №941 від 20.11.2018, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б., [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси на всій території України, всіх країнах ЄС та Королівства Іспанії з питань продажу/купівлі/оренди від її імені з правом укладення та підписання договорів купівлі-продажу, актів прийому-передачі, в разі необхідності попередніх договорів, договорів завдатку, договорів про внесення змін, за ціною і на розсуд представника, по будь-яким іншим питанням, пов`язаним з користуванням нерухомим майном, рухомим майном та земельних ділянок розпорядженням/користуванням, будь-яким із дозволених способів (продажем, міною, передачею в найм (оренду), внесенням в статутний капітал юридичної особи тощо) належним їй на праві власності майном. Цією ж довіреністю позивач уповноважила [PERSON] укладати на умовах на його розсуд, зокрема, договір купівлі-продажу, одержувати належні їй кошти та майно за укладеними договорами. Вказана довіреність, що видана на десять років з правом передоручення, підписана від імені довірителя, тобто за формою відповідає встановленим законом вимогам. На підставі вищезазначеної довіреності було укладено такі правочини: - договір купівлі-продажу від 30 серпня 2023 року з реєстраційним номером 503864, квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2146512746101), посвідчений приватним нотаріусом Яремком Ростиславом Євгеновичем, який укладено між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець). Продаж квартири вчинено за 3 657 000 грн., що еквівалентно 100 000 доларів США, які покупець сплатила продавцю до підписання договору;- договір купівлі-продажу від 30 серпня 2023 року з реєстраційним номером 503865, квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2146474246101), посвідчений приватним нотаріусом Яремком Ростиславом Євгеновичем, який укладено між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець). Продаж квартири вчинено за 1 488 100 грн., які покупець сплатила продавцю до підписання договору. - договір купівлі-продажу від 18 вересня 2023 року з реєстраційним номером 355001, квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1381156346101), посвідчений приватним нотаріусом Яремком Ростиславом Євгеновичем, який укладено між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець). Продаж квартири вчинено за 5 494 900 грн., які покупець сплатив продавцю до підписання договору. На підставі вказаних договорів здійснено реєстраційні записи про реєстрацію права власності на вказані квартири. Вищезазначені договори купівлі продажу в судовому порядку недійсними встановлені не були, окрім цього така недійсність не встановлена прямо законом. Відповідно до частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Стаття 244 ЦК України передбачає, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до частини першої статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. У статті 204 Цивільного кодексу України закріплена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки недійсність довіреності, на підставі якої були укладені оспорювані договори купівлі-продажу не встановлена прямо законом та така не визнана недійсною в судовому порядку, то вказана довіреність вважається правомірною. В свою чергу, протилежне не підтверджено позивачем жодними належними доказами. Аналогічно не є визнаними в судовому порядку недійсними договори купівлі-продажу на підставі яких було здійснено реєстраційні записи про реєстрацію права власності на вказані квартири. Понад це, на момент посвідчення вказаного договору купівлі-продажу квартири довіреність, видана позивачем, була внесена до Єдиного реєстру довіреностей, не була позивачем скасованою та/або відкликаною, а тому була чинною. Крім того, вказана довіреність містить обов`язковий реквізит, відповідно до Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України а саме, посвідчувальний напис нотаріуса Гнідюка О.Б. В матеріалах справи не міститься будь-яких належних та допустимих доказів на спростування звернення позивача до приватного нотаріуса Гнідюка О.Б. з метою оформлення довіреності від 20 листопада 2018 року. Представник позивача, звертаючись до суду із позовною заявою 27.11.2023, не зазначала про відсутність у позивача такого доказу як висновок почеркознавчої експертизи із вказівкою про неможливість подання цього доказу. Лише 06.03.2024 представником позивача було подане клопотання про призначення у цій справі судової почеркознавчої експертизи, при цьому саме представник позивача просила доручити проведення експертизи судовим експертам Львівського НДЕКЦ МВС України (у м. Львові). Жодних застережень щодо неможливості проведення експертизи не території України представник не вказувала, як і не заявляла про неможливість позивача прибути на територію України для відібрання зразків підпису. Ухвалою суду від 01.08.2024 визнано обов`язковою явку позивача [PERSON] для відібрання експериментальних зразків в межах заявленого нею клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Відтак, судом було вирішено питання щодо порядку відібрання зразків підпису у позивача ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2024. На виконання ухвали суду позивачка у судові засідання в Галицький районний суд міста Львова не прибула, відтак експериментальні зразки підпису в останньої відібрані не були, що унеможливлює проведення судової почеркознавчої експертизи у цій справі. Іншими належними доказами недійсність правочину, на підставі якого були укладені оспорювані договори купівлі-продажу позивачем не підтверджено. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою не доведено жодними належними та допустимими доказами факти, якими вона обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо підроблення довіреності від 12 листопада 2018 року, зареєстровану в реєстрі за № 941 від імені [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком Олександром Борисовичем, якою уповноважили [PERSON] розпоряджатися належним їй на праві власності майном, зокрема і відчужувати таке майно на користь третіх осіб, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та документально не підтвердженими. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed