Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно а саме частину житлового будинку [ADDRESS] , який має 47,6 кв. м. жилої площі, і в технічному паспорті позначений під літерою А. Крім того померлий [PERSON] самовільно збудував малогабаритний житловий будинок під літерою Б, сараї під літерами Д, Ж, сараї під літерами З, К, а також прибудови під літерами В, И, вбиральні під літерами Г, Л, лазні під літерою Е, погреб під літерою М, колодязь під літерою І. Після смерті батька Позивач звернулася до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіної Н.В. про видання на її ім`я свідоцтва про право на спадщину. Була заведена спадкова справа № 17/2015. Але позивач отримала Свідоцтво на право на спадщину за заповітом тільки на частину земельної ділянки, яка належала її померлому батьку. По причині неможливості вироблення технічної документації на вищевказаний житловий будинок, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. було відмовлено у виданні Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вищевказаного житлового будинку. Позивач просила суд визнати за нею право власності на житлового будинку, позначеного літерою А та на малогабаритного житлового будинку під літерою Б, сараїв під літерами Д, Ж, сараїв під літерами З, К, а також прибудови під літерами В, И, вбиральні під літерами Г, Л, лазні під літерою Е, погребу під літерою М, колодязю під літерою І за адресою: [ADDRESS] як за спадкоємцем [PERSON] , судові витрати покласти на Відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання 11.06.2024 року о 09 год. 00 хв. 31 травня 2024 року представником Позивача адвокатом Ждановою Маргаритою Олександрівною подано клопотання про участь у судовому засіданні по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~від 04\~червня 2024\~року заява\~про проведення\~судового засідання\~в режимі\~відеоконференції поза\~межами приміщення\~суду була задоволена, постановлено всі подальші засідання за участю представника позивача [PERSON] - [PERSON] проводити в режимі відеоконференції. 10 червня 2024 року представником Позивача адвокатом Ждановою Маргаритою Олександрівною подано клопотання про витребування доказів, а саме копії спадкової справи № 17/2015, яка була заведена 19 травня 2015 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. після померлого [INFO] [PERSON] . Дане клопотання також заявлено представником Позивача [PERSON] у попередньому судовому засіданні 11.06.2024 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2024 року клопотання представника Позивача [PERSON] задоволено, витребовано від приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіної Надії Володимирівни (адреса розташування робочого місця: 08130, Києво-Святошинський (Бучанський) р-н., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, 27) копію спадкової справи № 17/2015, яка була заведена 19 травня 2015 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. після померлого [INFO] [PERSON] . 17.10.2024 року судом отримано копію спадкової справи № 17/2015, яка була заведена 19 травня 2015 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 02.06.2025\~року позивач\~подала до\~суду заяву\~та просила\~розгляд справи\~проводити у\~відсутності позивача,\~позовні вимоги\~підтримувала у\~повному обсязі. У судове засідання 02.06.2025 року представник відповідача не з`явився, повідомлений належним чином. Відзив на позов до суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути визнання права власності. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер батько Позивача [PERSON] . Померлому [PERSON] належало нерухоме майно, а саме частина житлового будинку [ADDRESS] . Право власності на відповідну частину будинку [PERSON] набув на підставі договору дарування від 30.12.1976 року, який було укладено між [PERSON] та [PERSON] . Цей будинок мав в цілому 47,6 кв. м. жилої площі, і в технічному паспорті позначений під літерой А. Крім того, 31.12.1975 року [PERSON] було виділено 0,05 га з садиби його батька [PERSON] . З часом померлий [PERSON] самовільно збудував малогабаритний житловий будинок під літерою Б, сараї під літерами Д, Ж, сараї під літерами З, К, а також прибудови під літерами В, И, вбиральні під літерами Г, Л, лазні під літерою Е, погреб під літерою М, колодязь під літерою І. Це підтверджується рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 74 від 22.02.2002 року, яким узаконено самовільно-проведене будівництво гр. [PERSON] . Також ці обставини підтверджуються відповідними актами, протоколом про самовільне будівництво будинків або споруд № 23 від 13.02.2002 р., постановою про накладення штрафу від 13.02.2002 року № 23 та відповідним висновком архітектора від 20.02.2002 року. Належність майна померлому [PERSON] не заперечувалась сторонами при розгляді даної справи. Щодо прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , встановлено, що 19 травня 2015 року Позивач подала заяву про прийняття спадщини. Відповідно до заповіту, посвідченого 23 грудня 2013 року за реєстровим номером 3857 все майно померлий [PERSON] заповів Позивачу та [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіної Н.В. від 29 січня 2021 року Позивачу було відмовлено у виданні Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вищевказаного житлового будинку. Позивач має право на належного померлому [PERSON] майна. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази для суду не мають заздалегідь встановленої сили. При цьому, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У тексті позовної заяви міститься заява, що докази про понесені Позивачем судові витрати, які Позивач сплатив або має сплатити, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Якщо сторона у справі заявляє про намір подати докази судових витрат протягом 5 днів, то ухвалення судом рішення щодо розподілу цих витрат на даному етапі є передчасним.

Outcome: approved