Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

23 квітня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Українські Фінансові операції», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол Віталій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить: - визнати виконавчий напис №10630 від 22.11.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 11945,75 грн, а також понесені ним судові витрати. В обґрунтування позову вказує на те, що у вересні 2024 року йому стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. 03.12.2021 відкрито виконавче провдження № [NUMBER] про стягнення з нього на користь ТОВ «Українські фінансові операції», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків за договором факторингу № 18/10/2021 від 18.10.2021 ТОВ «Авентус», заборгованості в розмірі 11945,75 коп, на підставі виконавчого напису № 10630 від 22.11.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О.. На момент, коли йому стало відомо про наявний виконавчий напис 10630 та ВП № 76731242 виконавче провадження вже було закінчене згідно постанови приватного виконавця Біловола О.О. від 25.09.2024 року, у зв`язку із повним фактичним виконанням за виконавчим документом та повним стягненням з нього коштів за виконавчим написом № 10630 від 22.11.2021 в сумі 11945 грн 75 коп. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а тому він є таким, що не підлягає виконанню, оскільки визначена банком заборгованість не є безспірною, жодних вимог про усунення порушення договору йому не надходило. Нотаріусом було порушено ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 295/6 за якими виконавчий напис вчиняється на оригіналі кредитного договором, який було посвідчено нотаріусом. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача суму стягнених грошових коштів у розмірі 11945, 75 коп, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн, та витрати пов`язані із наданням правової допомоги у розмірі 5000 грн. Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома, надіслав на адресу суду заяву в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн, оскільки позивачем не надано жодних доказів понесення зазначених витрат у заявленому розмірі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. в судове засідання не з`явився, пояснень щодо позову на адресу суду не направляв. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, пояснень щодо позову на адресу суду не направляв. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження. У відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що 22 лютого 2021 року між [PERSON] і ТОВ «Авентус Україна» був укладений кредитний договір № 3712577, за яким останньому було надано грошові кошти. 22.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10630 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції», що є правонаступником ТОВ Авентус Україна», заборгованості за кредитним договором №3712577 від 22.02.2021 року у сумі 11145,75 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3595,10 грн., простроченої заборгованості по невиплаченим відсоткам за користування кредитом - 7550,65 грн, плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 800 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. від 03 грудня 2021 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 10630 від 22.11.2021 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. від 25 вересня 2024 виконавче провадження № [NUMBER] завершено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом на підставі п.9 частини 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Позивач вказує на те, що виконавчий напис взагалі не містить інформації про надані нотаріусу документи, на підставі яких нотаріус дійшов висновку про безспірність заборгованості і наявності підстав для вчинення виконавчого напису. Дійсно, з виконавчого напису № 10630 від 22.11.2021 року взагалі не вбачається, що нотаріусу були надані документи, які б свідчили про наявність заборгованості і її безспірність, а також документи, які б підтверджували направлення вимоги про погашення заборгованості боржнику і отримання ним такої вимог. За таких підстав, суд вважає, що безумовним фактом, який свідчить про небезспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений самостійно відповідачем, з позивачем розмір заборгованості не узгоджувався і ним не визнається. Також приватним нотаріусом не враховано наступне. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому вона була офіційно оприлюднена, після набрання постановою законної сили. Таким чином, пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на момент вчинення виконавчого напису діяв наступній в редакції «….Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, опублікована на офіційному сайті Верховної ради України. В Постанові Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», та в Постанові КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», які містяться на офіційному сайті Верховної ради України, є посилання на вищевказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, та ухвалу Вищого адміністративного суду № К/800/6492/17 від 01.11.2017 р., якою дана постанова залишена без змін. З аналізу вищевказаних судових рішень, вбачається, що після 01.11.2017 р. (дата набрання законної сили Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14), нотаріуси не мають право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Золотих О.О. 22 листопада 2021 року, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. З огляду на вищевказане, приватним нотаріусом Золотих О.О. недотримані умови вчинення спірного виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому наявні підстави для визнання цього виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 172/1652/18. З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню, підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині вимог, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів понесення зазначених витрат у заявленому розмірі. Оскільки позивачем при зверненні із позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача. На підставі Закону України «Нотаріат», Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 137, 141, 142, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial