Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом, у якому просив суд: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри 30, реквізити IBAN № [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК») суму заборгованості за кредитним договором № 04353-01/2022 в розмірі 14840,00 гривень, з яких: 7000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 7840,00 гривень сума заборгованості за відсотками; за договором № 2777713 в розмірі 22764,97 грн., з яких: 4999,99 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 17764,98 гривень сума заборгованості за відсотками. - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.01.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір № 04353-01/2022 від 06.01.2022 р. Водночас, 29.06.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 29062023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у відповідному Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29062023 від 29.06.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14840,00 грн. З моменту отримання прав вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 19.10.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір позики № 2777713 від 04.01.2022 р. Разом з тим, 17.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 19072023 від 19.07.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22764,97 грн. З моменту отримання прав вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами в загальному розмірі 37604,97 гривень. Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 12 серпня 2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у цивільній справі № 522/23458/23, в якому останній просив задовольнити позов частково, з підстав викладених у відзиві. Також, разом з відзивом відповідачем подано клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності відповідача та його представника та заява про поновлення пропущеного строку для подання відзиву по цивільній справі. 16 вересня 2024 року до суду надійшла від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідь на відзив, в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 10 червня 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позовні вимоги підтримує частково, в частині сплати відсотків не погоджується. Сторони в судове засідання не з`явились. В позовній заяві представник позивача зазначив про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позовної заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.01.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2777713 від 04.01.2022 р. на суму 5000 гривень, строком кредитування 360 днів. Разом з тим, 17.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.07.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22764,97 грн., з яких: 4999,99 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 17764,98 гривень сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання прав вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 06.01.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 04353-01/2022, відповідно до якого було надано кредит відповідачу в розмірі 7000 гривень строком на 30 днів. За даним договором, відповідач зобов`язався своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому Договором. Між тим, 29.06.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 29062023, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у відповідному Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29062023 від 29.06.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14840,00 грн., з яких: 7000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 7840,00 гривень сума заборгованості за відсотками. Відтак, позивач вказує, що відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором в загальному розмірі 37604,97 гривень. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~п.1\~ч.1\~ст.\~512\~ЦК\~України,\~кредитор\~у\~зобов`язанні\~може\~бути\~замінений іншою\~особою\~внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 625\~ЦК України,\~ боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З положень п.1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. З огляду на досліджені письмові докази судом встановлено, що первісні кредитори належним чином виконали свої зобов`язання за кредитними договорами, також судом встановлено, що відповідач допустив порушення умов договорів, грошові кошти у визначений строк не повернув, порушив графік погашення заборгованості. Враховуючи, що позивач надав всі необхідні документи на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів та оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача заборгованості за кредитними договорами, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Оскільки доказів сплати боргу в повному обсязі відповідачем не надано, таким чином, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня\~2021\~року N?1357-1Х, який набрав чинності 23 квітня\~2021\~року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час. Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час. Аналіз п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону N?1357-IX від 30 березня\~2021 року, який набрав чинності 23 квітня\~2021\~року, свідчить про те, що пільги мають: - військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, - військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. 24 лютого\~2022\~року відбулося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України. Указом Президента України від 24.02.2022\~N?64/2022\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого\~2022\~року строком на 30 діб. Указом Президента України від 24 лютого\~2022\~року N?69/2022\~«Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію. Судом з`ясовано, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується військовим квитком серії [NUMBER] та посвідченням серії [NUMBER] , копії яких містяться в матеріалах справи. Крім того, на підставі Указу Президента України N?69/2022\~від 24 лютого\~2022\~року, відповідач був призваний у Збройні Сили України та з 26 лютого\~2022\~року перебуває на військовій службі. Під час перебування на військовій службі, у ході виконання службових обов`язків отримав поранення пов`язане з захистом Батьківщини, проходить реабілітацію. Відтак, сума заборгованості за відсотками за кредитним договором з 26.02.2022 року не підлягає стягненню, оскільки відповідачем надано документи, що підтверджують його статус військовослужбовця, а відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» відсотки за користування кредитом не нараховуються. За наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.01.2023 року по справі № 642/548/21. Так, 06.01.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04353-01/2022. 04.02.2022\~року між сторонами була укладена додаткова угода N?3 про пролонгацію дії договору на 14 днів, тобто до 17.02.2022 року. 17.02.2022\~року між сторонами була укладена додаткова угода N?3 про пролонгацію дії договору на 7 днів, тобто до 23.02.2022 року. Відповідно до умов договору з урахуванням наявності зазначених додаткових угод, станом на 23.02.2022 р. сума заборгованості клієнта за основною сумою боргу становила\~7000,00 грн., сума відсотків за користування кредитом складала\~1015,00 грн. Загалом -\~8015,00 грн. (Саме така сума зазначена у додатку N? 3 до договору від 17.02.2022 р.) Фіксована процентна ставка за день користування, у % складала 0,50%. За період з 23.02.2022 р. по 25.02.2022 р. включно сума відсотків за користування кредитом склала (7000*0,50%*3 дні) 105,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором N? 04353-01/2022 з урахуванням пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» складає 8120,00 грн.: 7000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 1120,00 гривень сума заборгованості за відсотками (з 06.01.2022 року по 25.02.2022 року включно). За договором № 2777713 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.01.2022\~року підлягає стягненню\~9278,49 грн.: 4999,99 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу (така сума зазначена у позовній заяві); 2089,50 гривень сума заборгованості за відсотками за період з 04.01.2022 року по 03.02.2022 року включно (така сума визначена у додатку N? 1 до договору); 2189,00 гривень (сума заборгованості за відсотками за період з 04.02.2022 року по 25.02.2022 року включно (99,5 грн. х 22 дні) розрахована згідно з додатком N?1 до договору. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме сума стягнення складає 17 398,49 гривень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з вимогами ст.ст.\~124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У відповідності до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, частково доведені та не спростовані відповідачем в повному обсязі, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Між тим, відповідно до ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження\~сплати\~позивачем\~судового збору\~у\~розмірі\~2684,00\~гривень\~було\~надано платіжну\~інструкцію кредитового\~переказу коштів\~№\~50051\~від\~14.11.2023\~р. Оскільки вимога позивача про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі\~1241,79 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved