Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] вказує, що вона є пенсіонеркою за віком. На підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» кожного наступного року з березня місця вона має право на індексацію пенсії. Позивач в позові вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 26.02.2025 здійснило їй перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту збільшення 1,046 та 23.06.2025 на виконання рішення суду від 01.07.2024 у справі №340/2785/24 провело перерахунок пенсії. В подальшому після проведеного перерахунку пенсії за рішенням суду, зник коефіцієнт збільшення пенсійних виплат в розмірі 1,046. [PERSON] \~посилається на\~те,\~що звернулась\~до органів\~Пенсійного фонду\~із заявою\~про проведення\~перерахунку розміру\~пенсії \~із застосуванням\~коефіцієнту 1,046,\~проте 04.04.2025\~з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області отримала письмову відмову, яку вважає незаконною. Позивач зауважує, що протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області полягають у неправомірній відмові провести перерахунок пенсії та в незастосуванні передбаченого чинним законодавством коефіцієнту збільшення в розмірі 1,046, які призвели до завдання їй моральної шкоди, яка полягає у витраті її дорогоцінного часу на складання заяви до відповідача про проведення перерахунку пенсії та написання позовної заяви до суду, для чого нею витрачено вісім днів часу, що є суттєвою немайновою втратою. Завдана шкода спричинила позивачу негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, відсутність фінансової стабільності, відчуття безпорадності. Розмір завданої їй моральної шкоди оцінений позивачем в сумі 20000,00 грн. ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до ухвали суду від 15.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.05.2025 відповідач надіслав відзив на позовну заяву, згідно з яким позов не визнає (а.с. 30-34). Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що рішення суду, яким зобов`язано здійснити [PERSON] перерахуванок пенсії за 2023-2024 року, з урахуванням індексу інфляції, виконане в повному обсязі позивачу проведений перерахунок пенсії. Згідно з відзивом на позовну заяву позивачем на підтвердження доводів заподіяння їй моральної шкоди не надано жодних доказів; не надані докази настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, які у розумінні ст. 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди. Відповідач зазначає, що для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачем не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з протиправними діями відповідача утворювали підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди. Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведений факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, тому у задоволенні позову просить відмовити. Згідно з ч. 5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Інших заяв по справі не надходило. ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання.\~Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 56 Конституції України\~передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Приписами\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі\~статтею 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. За приписами ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ та ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що 14.03.2025 Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області [PERSON] на її звернення від 18.02.2025 повідомлено, що згідно з рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 та постанови Верховного Суду по справі № 340/2785/24 зобов`язано Головне управління ПФУ в Донецькій області з 28.10.2023 перерахувати пенсію позивачки, проіндексувавши її з урахуванням збільшення показника середньої заробітної плати. Проте на момент надання відповіді перерахунок пенсії на виконання рішення суду проведений не був, про виконання якого вона буде повідомлена додатково. Також цим же листом позивач повідомлена, що з 01.03.2025 за її пенсійною справою проведений масовий перерахунок пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» із застосуванням коефіцієнту збільшення показників середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески та який враховувався для призначення пенсії у 2022 році -1,046, отже заробітна плата для обчислення пенсії склала 11345,30 грн. Розмір пенсії з 01.03.2025 склав 4161,95 грн (а.с. 9). 27.03.2025 [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просила перерахувати пенсію з урахуванням коефіцієнту збільшення в розмірі 1,046 та неправильного розрахунку підвищення жінками 9% ОРП до тіла пенсії (а.с. 15). 03.04.2025 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області [PERSON] відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» на підставі заяви від 27.03.2025 з посиланням на відсутність підстав для здійснення перерахунку (а.с. 17). Відповідно до\~роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від\~31\~березня\~1995\~року\~№4\~«Про\~судову\~практику в\~справах\~про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У пункті\~5\~наведеної\~вище\~Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України зазначено,\~що\~відповідно\~ до\~\~\~ загальних\~\~\~ \~підстав\~\~ \~\~цивільно-правової\~відповідальності\~обов`язковому\~з`ясуванню\~при\~вирішенні\~спору про\~відшкодування\~моральної\~(немайнової)\~шкоди\~\~підлягають:\~\~наявність\~такої \~шкоди,\~\~протиправність\~ діяння\~\~її\~ заподіювача,\~\~наявність\~причинного зв`язку\~між\~шкодою\~і протиправним\~\~діянням\~ заподіювача\~та\~\~ вини\~\~останнього\~ в\~\~її\~ заподіянні.\~\~Суд,\~\~зокрема,\~\~повинен\~з`ясувати,\~ чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із врахування зазначених вище правових норм, суд зазначає, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Зі змісту позовної заяви позивача вбачається, що вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 20000,00 гривень позивач пов`язує з тим, що їй завдано моральну шкоду, оскільки порушені її права у зв`язку з незаконною відмовою у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнту в розмірі 1,046. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач долучила до матеріалів справи копії запитів, які направлялись нею до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області, відповідь з Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області, рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії з відділу Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області, а також розрахунки пенсій від 26.02.2025 та 26.03.2025. Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач в установленому законом порядку оскаржувала в порядку адміністративного судочинства рішення Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області про відмову в проведенні перерахунку пенсії і що її вимоги були задоволені. Відповідно до частини 1\~статті 19 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади. Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсій та інших соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Відповідачем за такими вимогами є відповідне Головне управління Пенсійного фонду України - суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тобто уповноважений здійснювати нарахування і виплату пенсії позивачу. Під час розгляду справи про відшкодування шкоди, зокрема, моральної, який розглядається в порядку цивільного судочинства, суд загальної юрисдикції не наділений процесуальними повноваженнями надавати оцінку правомірності або неправомірності діями чи рішенням суб`єкта вдладних повноважень, спори з якими підлягають розгляду в порядкуіншого судочинства. Вирішуючи спір про наявність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, яка на її думку, завдана неправомірною відмовою в проведенні перерахунку пенсії, неможливо надати оцінку протиправності рішення відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів, що така відмова була протиправною і таке рішення відповідача визнане незаконним і є скасованим, а суд загальної юрисдикції не вирішує спори із суб`єктами владних повноважень, які належать до юрисдикцї адміністративного суду. Безпідставними є доводи позивачки на те, що суд у цій справі може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення шляхом оцінки наданих сторонами доказів з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/6355/20 від 16.11.2022, в якій суд зазанчив, що закон не вимагає попереднього ухвалення судового рішення про визнання протиправним дій, рішень судового виконавця для стягнення шкоди, оскільки зазначена постанова не є релевантною до спірних правовідносин, її учасниками є інші сторони, як і інші фактичні обставини справи. Суд наголошує, що підставою позову позивач вказує неправомірну відмову відповідача провести перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту, проте суд загальної юрисдикції не наділений повноваженнями надавати правову оцінку діям і рішенням суб`єктів владних повноважень при здійсненні ними публічних функцій. Такий спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Беручи до уваги те, що матеріали справи не містять доказів про те, що рішення відповідача від 03.04.2025 про відмову здійснити перерахунок пенсії визнане незаконним і скасоване, судом не встановлено наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди, в тому числі протиправних дій, тому правові підстави для вирішення питання про стягнення моральної шкоди відсутні. Слід зазначити, що сам лише факт ухвалення рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнта збільшення не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати, що таке рішення є протиправним і про спричинення позивачеві моральної шкоди. Будь-яких інших обставин, зокрема, щодо протиправності дій, рішень відповідача, заподіяння шкоди позивачу шкоди, причинного зв`язку між такою шкодою та такими рішеннями відповідача, які можуть бути підставою для стягнення моральної шкоди, судом не встановлено. Отже, беручи до уваги встановлені під час розгляду цієї справи фактичні обставини, зважаючи на те, що позивачем не надано належних і достатніх доказів, які підтверджують протиправність дій відповідача, які знаходяться в причинному зв`язку із заподіянням відповідачці сильних душевних страждань, заподіянням шкоди здоров`ю чи інших втрат немайнового характеру, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що відповідно до положень ч.ч. 3, 5 КАС України, якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Позивач не позбавлена права оскаржити в установленому процесуальним законом порядку рішення суб`єкта владних повноважень про відмову в проведенні перерахунку пенсії, одночасно заявивши вимогу про відшкодування моральної шкоди. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed