Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] через свого представника адвоката Жигареву М.В. звернувся до суду із позовом до відповідачів ТОВ «Компанія «Рєвєрс», ТОВ «Компанія з управління активами «Таск - Інвест», ПАТ «Науково - технічний комплекс «Електроприлад», в якому просив: зобов`язати приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Чулієва А.А. зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який було накладено в межах виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Чулієва А.А. про арешт майна боржника від 19.05.2021; а також зобов`язати приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який було накладено в межах виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. про опис та арешт майна боржника від 14.06.2021. В обґрунтування позову вказує, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] .Зазначає, що до складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS] . Вказана квартира належала [PERSON] на підставі договору міни квартири на пакет облігацій, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Рєвєрс», який нотаріально посвідчено та зареєстровано в Державному реєстрі правочинів. 16.09.2021 на підставі заяви позивача приватним нотаріусом КМНО Теуту Є.П. відкрито спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] . При перевірці поданих позивачем документів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявлені записи про накладення арешту на вказану квартиру в межах виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Чулієва А.А. про арешт майна боржника від 19.05.2021; а також в межах виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. про опис та арешт майна боржника від 14.06.2021. Позивач вказує, що за його заявою на підставі п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, право власності на квартиру було зареєстровано за спадкодавцем на підставі договору міни від 01.10.2010, а до запису про право власності [PERSON] були перенесені записи про публічні обтяження майна, які були накладені приватними виконавцями Чулієвим А.А. та Павлюком Н.В . Посилаючись на викладене, а також з огляду на те, що спадкодавцю на підставі нотаріально посвідченого договору належало право власності на квартиру, яке було зареєстроване після його смерті у визначеному законом порядку, та на даний час з огляду на наявність обтяжень у вигляді арештів на цю квартиру, позивач позбавлений можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а відтак позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2021, головуючим суддею у справі визначено суддю Рибалка Ю.В. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 28.09.2021, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 28.09.2021, заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , та заборонено будь-яким іншим особам, будь-яким чином відчужувати, здійснювати нотаріальні та реєстраційні дії, використовувати та розпоряджатись зазначеним нерухомим майном. В жовтні 2021 року до суду від представника ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест» надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , ТОВ «Компанія «Рєвєрс», треті особи: ПАТ «Науково-технічний комплекс «Електроприлад», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Теуту Є.П., приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Чулієв А.А., приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Павлюк Н.В., в якій товариство просило суд: визнати протиправним та скасувати рішення (та відповідний запис) приватного нотаріуса КМНО Теуту Є.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер запису про право власності 44041277, індексний номер 60456668 від 20.09.2021; а також повернути квартиру [ADDRESS] у власність ТОВ «Компанія «Рєвєрс». В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що 20.09.2021 приватним нотаріусом КМНО Теуту Є.П., як державним реєстратором здійснено реєстрацію прав та обтяжень (індексний номер 60456668), відповідно до якого за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, вчинення зазначеної нотаріальної дії суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також порушує законні права позивача. Так, 01.10.2010 між ТОВ «Компанія «Рєвєрс» та [PERSON] укладено та нотаріально посвідчено договір міни, за умовами якого ТОВ «Компанія «Рєвєрс» зобов`язалось передати у власність [PERSON] належну товариству квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язався передати у власність ТОВ «Компанія «Рєвєрс» належний йому пакет облігацій - іменних безпроцентних (цільових) облігацій в кількості 4390 штук серії А, із № 338807 по № 343196, включно. Зазначений договір, у свою чергу, був укладений на виконання умов інвестиційного договору № 110 від 19.10.2007 між ТОВ «Компанія «Рєвєрс» (забудовником) та [PERSON] (інвестором), предметом якого були зобов`язання щодо інвестування коштів інвестора у кількісно визначений пакет облігацій за графіком інвестування з метою фінансування будівництва будинку, та зобов`язання забудовника здійснити резервування квартири за інвестором до передачі квартири інвестору за актом прийому-передачі квартири внаслідок погашення пакету облігацій після здачі будинку в експлуатацію. Позивач вказує, що із положень договору міни та інвестиційного договору випливає, що зарезервована за інвестором квартира передається останньому після погашення пакету належних йому облігацій, однак [PERSON] умови договору міни належним чином виконані не були, а тому зазначене нерухоме майно на даний час є власністю ТОВ «Компанія «Рєвєрс». Крім того, позивач вказує, що, незважаючи на те, що у приватного нотаріуса наявна інформація про накладення арешту та звернення стягнення на нерухоме майно, а також відсутні достатні документи, які б вказували про належне виконання умов договору міни, приватним нотаріусом Теуту Є.П., на підставі заяви [PERSON] , як спадкоємця, було протиправно здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем [PERSON] . Посилаючись на викладене, а також з огляду на те, що зазначена квартира на даний час залишається у власності ТОВ «Компанія «Рєвєрс», реалізація зазначеної квартири мала б наслідком сплати зазначеним товариством заборгованості на виконання рішення Господарського районного суду м. Києва від14.12.2020 у справі № 910/11475/20 за позовом ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест», однак, наявність незаконно проведених реєстраційних дій щодо нерухомого майна приватним нотаріусом КМНО Теута Є.П. унеможливлює відновлення порушених прав ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест», а відтак товариство вимушене звернутись із зустрічними позовними вимогами у даній справі. В жовтні 2021 року до суду від представника відповідача ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест» надійшов відзив на первісний позов, в якому останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] не виконав умов договору міни та не погасив пакет належних йому облігацій, а відтак квартира [ADDRESS] фактично залишилась у власності ТОВ «Компанія «Рєвєрс». Крім того, приватним нотаріусом КМНО Теуту Є.П. було неправомірно зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану квартиру за наявності інформації про накладення арешту та звернення стягнення на вказане нерухоме майно. З огляду на викладене, доводи позивача про те, що спадкодавець належним чином за життя набув право власності на квартиру суперечать вимогам закону та не відповідають дійсності, а відтак вимоги позивача, як спадкоємця, про звільнення майна з-під арешту є безпідставними та задоволенню не підлягають. В ході розгляду справи 10.11.2021 до участі у справі за первісними позовними вимогами залучено в якості третьої особи приватного нотаріуса КМНО Теуту Є.П. В листопаді 2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест», в якій зазначено, що [PERSON] в повному обсязі виконано умови інвестиційного договору та договору міни. Останній, на законних підставах набув право власності на квартиру, а відтак заперечення сторони відповідача не ґрунтуються на дійсних обставинах справи. В грудні 2021 до суду від третьої особи приватного нотаріуса КМНО Теуту Є.П. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких третя особа вказує, що заведення спадкової справи та винесення рішення про реєстрацію речового права власності за спадкодавцем було здійснено у відповідності до вимог закону, та за наявності документів, що підтверджували безспірність права власності спадкодавця на майно. Крім того, приватний нотаріус вказує, що підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії були відсутні. Окрім поданих заявником документів щодо виконання спадкодавцем за договором інвестування, а також передачею забудовником за актами приймання-передачі від 23.03.2008 та від 01.10.2010 квартири, було встановлено, що ТОВ «Компанія «Рєвєрс» на офіційному сайті АРІФРУ було розміщено інформацію про погашення іменних безпроцентних (цільових) облігацій емітованих, відповідно до свідоцтва про реєстрацію № 825/06 від 29.12.2006, до яких належали, в тому числі, 4390 штук іменних (цільових) облігацій серії А, із 338807 по № 343196, включно, проінвестованих [PERSON] , а тому за змістом законодавства про цінні папери товар, яким була квартира, був переданий інвестору. Враховуючи викладене, посилання про незаконність рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності на квартиру за спадкодавцем є безпідставними. В квітні 2023 року до суду від представника відповідача ПАТ «НТК «Електронприлад» надійшла заява, в якій останній заперечував проти задоволення первісних позовних вимог, вказуючи про безпідставність переходу права власності на квартиру до [PERSON] . В частині зустрічних позовних вимог відповідач вказав на їх обґрунтованість, оскільки, право власності на квартиру залишилось за ТОВ «Компанія «Рєвєрс», яке, в свою чергу, є боржником перед ПАТ «НТК «Електронприлад» за судовим рішенням та має сплатити на користь товариства заборгованість, яка була стягнута із ТОВ «Компанія «Рєвєрс» в примусовому порядку. У вересні 2023 року до суду від представника ТОВ «КУА «Таск-Інвест» надійшла заява про уточнення зустрічних позовних вимог, відповідно до якої сторона позивача за зустрічним позовом уточнила позовні вимоги та просила визнати протиправним та скасувати рішення (та відповідний запис) приватного нотаріуса КМНО Теуту Є.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер запису про право власності 44041277, індексний номер 60456668 від 20.09.2021; а також зобов`язати державного реєстратора за місцем знаходження нерухомого майна зареєструвати право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Компанія «Рєвєрс». В зв`язку із відрахуванням зі штату судді Рибалки Ю.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 17.01.2024 № 214, справу повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Будзан Л.Д. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 25.01.2024, справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.03.2024, зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Таск-Інвест» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рєвєрс», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Науково-технічний комплекс «Електроприлад», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Теуту Євгенія Павлівна, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Чулієв Атаджан Абдуназарович, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Павлюк Назар Васильович про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права власності, було прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рєвєрс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Таск - Інвест», Публічного акціонерного товариства «Науково - технічний комплекс «Електроприлад», треті особи: приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Чулієв Атаджан Абдуназарович, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Павлюк Назар Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Теуту Євгенія Павлівна про звільнення майна з-під арешту. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.05.2024 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні просила первісні позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав, в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. Представник відповідача за первісним позовом ТОВ «КУА «Таск-Інвест» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісних позовних вимог, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві, зустрічні позовні вимоги просила задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Теуту Є.П. надала пояснення, аналогічні за змістом тим, які містяться в матеріалах справи, зазначила, що посилання про незаконність рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності на квартиру за спадкодавцем є безпідставними, просила задовольнити первісний позов у повному обсязі. Інші сторони в судове засідання не з`явились, та явку своїх представників не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] та його батьком зазначено [PERSON] . 01.10.2010 між ТОВ «Компанія «Рєвєрс» та [PERSON] укладено та нотаріально посвідчено договір міни, за умовами якого ТОВ «Компанія «Рєвєрс» зобов`язалось передати у власність [PERSON] належну товариству квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язався передати у власність ТОВ «Компанія «Рєвєрс» належний йому пакет облігацій - іменних безпроцентних (цільових) облігацій в кількості 4390 штук серії А, із № 338807 по № 343196, включно. Зазначений договір, в свою чергу, укладений на виконання умов інвестиційного договору № 110 від 19.10.2007 між ТОВ «Компанія «Рєвєрс» (забудовником) та [PERSON] (інвестором), предметом якого були зобов`язання щодо інвестування коштів інвестора у кількісно визначений пакет облігацій за графіком інвестування з метою фінансування будівництва будинку, та зобов`язання забудовника здійснити резервування квартири за інвестором до передачі квартири інвестору за актом прийому-передачі квартири внаслідок погашення пакету облігацій після здачі будинку в експлуатацію. Відповідно до акту приймання-передачі квартири інвестору від 01.10.2010, ТОВ «Компанія «Рєвєрс» передало, а [PERSON] прийняв квартиру, що знаходиться по [ADDRESS] , а також сторонами зазначено, що [PERSON] набуває право власності на вказану квартиру після реєстрації договору міни від 01.10.2010. Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 у справі № 910/11475/20, позов ТОВ «КУА «Таск-Інвест» до ТОВ «Компанія «Рєвєрс» про стягнення заборгованості було задоволено частково, та стягнуто із ТОВ «Компанія «Рєвєрс» на користь ТОВ «КУА «Таск-Інвест» основну заборгованість у сумі 135000 грн. 00 коп., пеню у сумі 61 983 грн. 06 коп., інфляційні втрати у сумі 11 011 грн. 79 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 119 грн. 92 коп. У решті позовних вимог було відмовлено. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2021, апеляційну скаргу ТОВ "Компанія "Рєвєрс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 у справі № 910/11475/20 з доданими до неї документами було повернуто скаржнику. З матеріалів справи вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт в межах виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Чулієва А.А. про арешт майна боржника від 19.05.2021; а також на вказану квартиру накладено арешт в межах виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. про опис та арешт майна боржника від 14.06.2021. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 16.09.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса КМНО Теуту Є.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , та в цей же день в Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа № 35/2021. 17.09.2021 з огляду на те, що право власності на квартиру [ADDRESS] не було зареєстровано за [PERSON] , приватним нотаріусом КМНО Теуту Є.П. оформлено повідомлення про реєстрацію права власності за [PERSON] в межах п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що 17.09.2021 приватним нотаріусом КМНО Теуту Є.П. зареєстровано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі договору міни квартири на пакет облігацій від 01.10.2010, свідоцтва про смерть (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.09.2021 № 60456668). Крім того, приватним нотаріусом КМНО Теуту Є.П. внесено до реєстру записи про наявність обтяжень - арешти зазначеного нерухомого майна, накладені в межах виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Чулієва А.А. про арешт майна боржника від 19.05.2021; а також в межах виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. про опис та арешт майна боржника від 14.06.2021. 19.10.2021 ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест» до Міністерства юстиції України подано скаргу на вказані реєстраційні дії державного реєстратора, в якій скаржник просив скасувати рішення державного реєстратора № 60456668 від 20.09.2021 та скасувати всі інші реєстраційні дії, які здійснені державним реєстратором щодо вказаної квартири. Наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2022 № 445/7 відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест» від 06.10.2021, у зв`язку з тим, що рішення від 20.09.2021 № 60456668 прийнято приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Теуту Є.П. відповідно до законодавства. Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.09.2022 у справі № 910/559/22 в задоволенні позову ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест» до Міністерства юстиції України, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Теуту Євгенія Павлівна про визнання протиправним та скасування наказу. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2023, апеляційну скаргу ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/5559/22 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі № 910/5559/22 залишено без змін. В обґрунтування первісних позовних вимог зазначено, що спадкодавцю [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору та інших документів належало право власності на квартиру, яке зареєстроване після його смерті у визначеному законом порядку, та на даний час з огляду на наявність обтяжень у вигляді арештів на цю квартиру, позивач позбавлений можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а відтак позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача вказувала на те, що [PERSON] не виконав умов договору міни та не погасив пакет належних йому облігацій, а відтак квартира [ADDRESS] фактично залишилась у власності ТОВ «Компанія «Рєвєрс», а також з огляду на те, що приватним нотаріусом КМНО Теуту Є.П. було неправомірно зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану квартиру за наявності інформації про накладення арешту та звернення стягнення на вказане нерухоме майно, а відтак вимоги позивача, як спадкоємця, про звільнення майна з-під арешту є безпідставними. За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.05.2024 у справі № 725/3352/23, провадження № 61-292 св 24). У ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08.12.2022 у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22). У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19). Порушене право спадкоємця може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.05.2024 у справі № 725/3352/23, провадження № 61-292 св 24, від 04.10.2023 у справі № 337/2402/22, провадження № 61-7442св23). Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19; п. 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, провадження № 12-84гс20). З первісного позову вбачається, що позивачем заявлено вимоги про зобов`язання приватних виконавців зняти арешт з квартири [ADDRESS] , які накладено в межах виконавчих проваджень, тоді як законом у спірних правовідносинах передбачений інший спосіб судового захисту порушеного права позивача, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту. Таким чином, порушене право спадкоємця може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову до особи в інтересах якої накладено арешт на майно, про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, а позивачем за первісним позовом заявлено позовну вимогу про зобов`язання приватних виконавців зняти арешт із квартири, в зв`язку з чим обрано невірний спосіб захисту прав. При цьому, інші наведені позивачем доводи в обґрунтування первісних позовних вимог не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також з огляду на зміст первісних позовних вимог, суд вважає, що позивачем, як спадкоємцем, обрано невірний спосіб захисту своїх прав, а відтак в задоволенні первісних позовних вимог про зобов`язання приватних виконавців зняти арешт з квартири, який накладено в межах виконавчих проваджень слід відмовити. В частині зустрічних позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, та зобов`язання зареєструвати право власності суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 16.09.2021 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса КМНО Теуту Є.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , та в цей же день в Спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа № 35/2021. 17.09.2021 з огляду на те, що право власності на квартиру [ADDRESS] не було зареєстровано за [PERSON] , приватним нотаріусом КМНО Теуту Є.П. було оформлено повідомлення про реєстрацію права власності за [PERSON] в межах п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, було встановлено, що 17.09.2021 приватним нотаріусом КМНО Теуту Є.П. було зареєстровано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору міни квартири на пакет облігацій від 01.10.2010, свідоцтва про смерть (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.09.2021 № 60456668). Крім того, приватним нотаріусом КМНО Теуту Є.П. внесено до реєстру записи про наявність обтяжень - арешти зазначеного нерухомого майна, накладені в межах виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Чулієва А.А. про арешт майна боржника від 19.05.2021; а також в межах виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі постанови приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. про опис та арешт майна боржника від 14.06.2021. 19.10.2021 ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест» до Міністерства юстиції України подано скаргу на вказані реєстраційні дії державного реєстратора, в якій скаржник просив скасувати рішення державного реєстратора № 60456668 від 20.09.2021 та скасувати всі інші реєстраційні дії, які здійснені державним реєстратором щодо вказаної квартири. Наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2022 № 445/7 відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест» від 06.10.2021, у зв`язку з тим, що рішення від 20.09.2021 № 60456668 прийнято приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Теуту Є.П. відповідно до законодавства. Позивач за зустрічним позовом вказує, що незважаючи на те, що у державного реєстратора наявна інформація про накладення арешту та звернення стягнення на нерухоме майно, а також відсутні достатні документи, які б вказували про належне виконання умов договору міни, приватним нотаріусом Теуту Є.П., на підставі заяви [PERSON] , як спадкоємця, протиправно здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем [PERSON] , чим порушено права позивача. З огляду на те, що зазначена квартира на даний час залишається у власності ТОВ «Компанія «Рєвєрс», реалізація зазначеної квартири мала б наслідком сплати зазначеним товариством заборгованості на виконання рішення Господарського районного суду м. Києва від14.12.2020 у справі № 910/11475/20, однак, наявність незаконно проведених реєстраційних дій щодо нерухомого майна приватним нотаріусом КМНО Теута Є.П. унеможливлює відновлення порушених прав ТОВ «Компанія з управління активами «Таск-Інвест», як стягувача у виконавчому провадженні, а відтак товариство вимушене звернутись із зустрічними позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, а також зобов`язання зареєструвати право власності за ТОВ «Компанія «Рєвєрс». Перевіряючи обґрунтованість зустрічних позовних вимог та заперечень на зустрічний позов, суд враховує, що відповідно до частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 06 квітня 2021 року у справі №925/642/19. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц). Ефективність обраного способу захисту порушеного права визначається з огляду на зміст правовідносин учасників справи. Тобто вирішення указаного питання зумовлює дослідження цих правовідносин на предмет існування обставин порушення відповідачем прав позивача та необхідність їх захисту у конкретний спосіб (вирішення спору по суті/розгляд справи по суті вимог). Отже, ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Обрання конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 127/18934/18). Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. При цьому, вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на спірне майно за незаконним, на думку позивача за зустрічним позовом, володільцем не є необхідним для відновлення його права, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 488/5027/14-ц. Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав, та саме такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, у п. 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 488/5027/14-ц. Суд звертає увагу позивача за зустрічним позовом на те, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Зі змісту зустрічних позовних вимог та наявних у справі доказів вбачається, що ТОВ «КУА «Таск-Інвест» не є власником квартири [ADDRESS] , та, на переконання зазначеного товариства, право власності на зазначену квартиру належить ТОВ «Компанія «Рєвєрс», однак, правочин, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру за спадкодавцем, є чинним, у встановленому законом порядку не оскаржується, як і відсутні достатні докази, що сторонами умови зазначеного договору були виконані неналежно. Окремо варто вказати на те, що позивач за зустрічним позовом не є стороною договору інвестування від 19.10.2007 та договору міни від 01.10.2010, який було зареєстровано у реєстрі, а відтак позивач за первісним позовом та відповідачі не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами щодо вказаної нерухомості. Наведене в сукупності свідчить про те, що обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту щодо визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, та реєстрація права власності на цю квартиру за іншим товариством, - не призведе до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу ТОВ «КУА «Таск-Інвест» щодо об`єкту нерухомого майна за викладених в зустрічному позові обставин. Захист порушених прав позивача можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Суд має право відмовити в задоволенні позову лише через те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту. Відповідний висновок викладено в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 квітня 2021 року у справі № 924/199/20. Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що позивачем за зустрічним позовом обрано невірний спосіб захисту прав, позовних вимог про витребування майна для належного відновлення прав власника майна заявлено не було, а відтак в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса, та зобов`язання зареєструвати право власності, - слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем за первісним позовом по фактично понесеним. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем за зустрічним позовом по фактично понесеним. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed