Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до Луганського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Відділу державної реєстрації актів цивільного стану (далі РАЦС)\~\~по Антрацитівському району та містах Антрацит і Первомайськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправним та анулювання актового запису. У позовній заяві зазначила, що 15 листопада 1991 року вона (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклала шлюб із [PERSON] , який зареєстровано Відділом РАЦС реєстраційної служби Антрацитівського міськрайоного управління юстиції у Луганській області, про що зроблено актовий запис № 567 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час шлюбу у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , \~ [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 27 серпня 2019 року з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00023772505 їй стало відомо, що реєстр містить дані про те, що працівниками Жовтневого Відділу РАЦС реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції за № 408 \~\~\~від 01 червня 1998 року зроблено актовий запис про розірвання шлюбу з її чоловіком [PERSON] . Вона заходів щодо розірвання шлюбу ні в органах державної реєстрації актів цивільного стану, ні у суді не вживала, участі у них не приймала. Станом на 01 червня 1998 року подружжя мало спільну неповнолітню дитину [PERSON] , 1993 року народження. Для внесення відомостей про розірвання шлюбу Жовтневим Відділом РАЦС реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції у зв`язку з наявністю у подружжя [PERSON] неповнолітньої дитини, необхідна була їх заява або заява одного з них, рішення Антрацитівського міськрайсуду Луганської області або рішення Жовтневого районного суду міста Луганська, що набрали законної сили, при умові проживання в останньому випадку [PERSON] на території міста Луганська. Позивач спільно з чоловіком [PERSON] з моменту реєстрації шлюбу і після народження сина [PERSON] мешкали за адресою: [ADDRESS] . Місцем її реєстрації і на той час, і на теперішній час є: [ADDRESS] . [PERSON] з 22 серпня 1986 року зареєстрований за адресою їх спільного проживання: [ADDRESS] . На території міста Луганська ніхто з подружжя не проживав, зареєстровані не були. Жодних даних та будь-якої інформації про розірвання шлюбу вона не мала. Виклики до суду, заяви, будь-які рішення суду щодо розірвання шлюбу не отримувала. З наданої інформації Жовтневого районного суду м. Луганська за період\~\~з 1991 року до 2014 року позови [PERSON] до неї про розірвання шлюбу не надходили та не реєструвались, рішення про розірвання шлюбу судом не ухвалювалися. Немає даних щодо розірвання шлюбу подружжя [PERSON] відповідно до інформації і у Троїцькому районному суді Луганської області, який згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 здійснює розгляд справ, підсудних Жовтневому районному суду міста Луганська. Відповідно до інформації Антрацитівський міськрайсуд не володіє даними щодо рішень про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Відсутні дані про розірвання шлюбу й в Старобільському районному суді Луганської області, який згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14 здійснює розгляд справ, підсудних Антрацитівському міськрайсуду. Отже, актовий запис № 408 про розірвання шлюбу між нею та\~\~\~ [PERSON] від 01 червня 1998 року, складений державним реєстратором Жовтневого Відділу РАЦС реєстраційної служби Луганського міського управляння юстиції, внесено без належних на те підстав, що суперечить законодавству і підлягає анулюванню, як незаконний. Просить суд визнати протиправним та анулювати актовий запис про розірвання шлюбу № 408 від 01 червня 1998 року між нею та [PERSON] , складений Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції; в актовому записі № 567 від 15 листопада 1991 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області про шлюб, укладений між [PERSON] , 1964 року народження та [PERSON] , 1968 року народження, анулювати відомості про зміни, внесені 28 вересня 2013 року про розірвання шлюбу на підставі актового запису № 408 від 01 червня 1998 року Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції. Постановою Верховного Суду від 05 липня 2023 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2023 року залучено до участі у справі правонаступника відповідачів - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, цивільну справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 жовтня 2023 року справа прийнята до провадження . Згідно розпорядження Київського районного суду м. Полтави № 01-24/227 від 27 лютого 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл по провадженню № 2/552/80/25 у справі № 428/823/20. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2025 року справа прийнята до провадження зі стадії розгляду справи по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що підставою для скасування попереднього рішення, згідно постанови Верховного Суду було неналежне повідомлення [PERSON] про час та місце судового розгляду. На даний час він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Просила задовольнити позовні вимоги з підстав , що викладені в позовній заяві. Представник відповідача Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суду надано заяву про розгляд справи в його відсутність. Просить винести рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи Бляхарстка Ю.О. вважає, що матеріали справи не містять належні докази на які посилається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог. Просила звернути увагу на постанову Верховного Суду щодо неналежності сторін та практики Верховного Суду, що наведена касаційною інстанцією. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши докази справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 15 листопада 1991 року Відділом РАЦС м. Антрацит Луганської області, [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською) 15 листопада 1991 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 567. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , дружини [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 грудня 1993 року Відділом РАЦС м. Антрацит Луганської області, [PERSON] (російською) народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 666. Батьком дитини записаний [PERSON] (російською), матір`ю [PERSON] (російською). 28 вересня 2013 року реєстратором Відділу РАЦС реєстраційної служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції у Луганській області були внесені зміни до відомостей актового запису № 567 від 15 листопада 1991 року, а саме актовий запис про розірвання шлюбу № 408 від 01 червня 1998 року, складений Відділом РАЦС Жовтневого районного управління юстиції Луганської області (щодо суті зазначених змін інформація відсутня), що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00024736294 від 28 листопада 2019 року. Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану № 00024736902 від 28 листопада 2019 року, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян за період з 01 червня 1998 року по 01 червня 1999 року та за період з 01 червня 1999 року по 28 листопада 2019 року, за результатами проведеної перевірки актовий запис щодо розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] , по м. Антрацит Луганської області не виявлено. Книги державної реєстрації актів про розірвання шлюбу за 1998-1999 роки за зазначеним населеним пунктом не збереглися. Відповідно до копії листа № Р-2-0609.2019/209/1 від 06 вересня 2019 року Старобільського районного суду Луганської області, згідно з програмним забезпеченням з діловодства «Д-3» автоматизованої системи документообігу Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області відомості щодо розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відсутні. Згідно з копією листа від 11 листопада 2019 року Троїцького районного суду Луганської області, до Троїцького районного суду Луганської області з Жовтневого районного суду м. Луганськ цивільна справа у паперовому вигляді та рішення по справі про розірвання шлюбу за позовом\~\~ [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [INFO] , не передавалась. Відповідно до перекладу рішення Чеської Республіки, яке набуло чинності 15 червня 2020 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання речового права на нерухомість судом було встановлено, що з повідомлення Посольства України в Чеській Республіці від 13 вересня\~\~2016 року фонди державних архівів Донецької та Луганської областей знаходяться на території, де проходить антитерористична операція, \~а видача дублікатів та архівних документів, що стосуються реєстрових записів, тимчасово припиняється. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про захист прав та свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України, будь-який документ, виданий органами влади чи суб`єктами Донецької та Луганської областей та території, де проводяться антитерористичні операції, є недійсним документом та документом, що не створює жодних правових наслідків. Отже, очевидно, що ці документи не мають доказової цінності на території України, а тому, враховуючи положення статті 18 Договору між Чеською Республікою та Україною про правову допомогу у цивільних справах, вони також не можуть бути визнані на території Чеської Республіки. Крім того, суд не вважає достовірним доказом розірвання шлюбу між сторонами Виписку з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб\~№ 19180474, видану 07 грудня 2017 року Дніпровським районним відділом Реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровської області. Хоча це документ, виданий органом регіону України, на території якого не проводиться антитерористична операція, і тому він не підпадає під аналогічний правовий режим, як документи, видані Донецькою та Луганською республіками, не можна не помітити, що його зміст, що підтверджує наявність актового запису про розірвання шлюбу між сторонами, суперечить повідомленням Міністерства юстиції України, Відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління Міністерства юстиції в місті Києві від 24 березня 2017 року про те, що в Державному реєстрі актових записів не знайдено актових записів про розірвання шлюбу між сторонами. Сумніви викликає також той факт, що згідно з вищезгаданою випискою, актовий запис до Державного реєстру актових записів мав бути внесений 28 серпня 2013 року, тобто, дата значною мірою відрізняється від передбачуваної дати рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами (14 жовтня 1997 року). Так само не зрозуміло, чому Відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровської області підтверджує наявність актового запису, оскільки розірвання шлюбу повинен був здійснити суд, розташований у Луганській області, \~та відповідно до § 115, абзац 2 Сімейного кодексу України, з метою внесення інформації щодо розірвання шлюбу до Державного реєстру актових записів, суд направляє рішення про розірвання шлюбу у Відділ РАЦС за місцем винесення рішення. На думку Апеляційного суду, ці факти потім необхідно оцінити в контексті інших доказів, представлених у процесі провадження. У цьому відношенні не можна не помітити відсутність письмової копії зазначеного рішення, що відповідно до правил регулювання матеріально-правових відносин Сімейного кодексу України є відповідним документом, що підтверджує розірвання шлюбу за рішенням суду, а також інші непрямі докази, що свідчать про те, що відповідач, при вирішенні серйозних особистих та сімейних справ та при контактах з органами влади зазначав, що він перебуває у шлюбі. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття\~48\~ЦПК\~України). Відповідно до частин першої та другої статті\~51\~ЦПК\~України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Результат аналізу статті\~51\~ЦПК\~України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Представнику позивача в ході судового розгляду булли роз`яснені процесуальні права сторін згідно норм ЦПК , а також 5 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України. Судом акцентувалась увага представника позивача щодо складу сторін у даній справі, проте представник позивача [PERSON] пояснила, що права їй зрозумілі, відповідач, що залучений до участі у справі є належним, інших осіб, які підлягали б залученню до участі у справі як співвідповідачі не вбачає за необхідне залучати. Підставою для скасування попередніх судових рішень згідно постанови Верховного Суду є неналежне повідомлення третьої особи про час та місце розгляду справи. Крім того, суд звертає увагу що постанова Верховного Суду від 05 липня 2023 року якою скасовані попередні судові рішення з зазначенням причини скасування наявна не лише в матеріалах справи, а й оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/, що знаходиться в загальному доступі. Таким чином , з постановою Верховного Суду від 05 липня 2023 року мали можливість ознайомитись сторони по справі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі\~№ 523/9076/16-ц\~зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК\~України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості \~позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи\~\~ (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд першої інстанції має право\~за клопотанням позивача\~до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сторонами у справі є позивач і відповідач, між якими саме і виник спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. У ході судового розгляду суду не надійшло клопотання від сторони позивача щодо заміни неналежного відповідача чи залучення до участі співвідповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та анулювання актового запису, саме до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Хоча саме на не залучення до участі у справі [PERSON] як співвідповідача звертав увагу позивача Верховний Суд у постанові від 05 липня 2023 року, кою скасовано рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 січня 2023 року та справу передано на новий розгляд. Підставою для скасування рішення першої та апеляційної інстанції слугувало не залучення до участі у справі [PERSON] як співвідповідача, що відбувається лише за клопотанням позивача та неналежне повідомлення останнього про час та місце розгляду справи. Таким чином, враховуючи норми діючого законодавства, суд не наділений самостійним правом залучати до участі співвідповідача. Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу неправомірного внесення відповідачем актового запису про розірвання шлюбу № 408 \~від 01 червня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] . Проте, результати розгляду справи безпосередньо впливають на права та обов`язки [PERSON] , як одного з подружжя. Приймаючи до уваги, що позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв, суд позбавлений за власною ініціативою вчинити зазначені процесуальні дії, таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню.\~

Outcome: dismissed