Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до КС «Актив» про визнання договору іпотеки припиненим, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сіра І.Є. В обґрунтування позову зазначено, що 26.09.2011 року [PERSON] уклала з КС «Актив» кредитний договір, за яким відповідач надав позивачу позику зі строком повернення кредиту 27.09.2013 року. В забезпечення виконання зобов`язань перед кредитором був укладений договір іпотеки № Б 8067 Н 3768 від 26.09.2011 року, за яким позивач передала в іпотеку належну їй праві власності квартиру [ADDRESS] . Позивач вказує, що кредитні зобов`язання були виконанні своєчасно та посилаючись на інформацію з Єдиного реєстру боржників, зазначає, що вона не має будь-якого боргу. Даний факт підтверджується інформацією з реєстру виконавчих проваджень та Єдиного державного реєстру судових рішень. Зняття обмеження на нерухоме майно необхідно позивачу для подальшого продажу вищезазначеної квартири. 20.02.2025 року ухвалою суду позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.03.2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом публікації судового виклику на сайті Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Заяв чи клопотань до суду не подав. Третя особа приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сіра І.Є. у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом публікації судового виклику на сайті Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Заяв чи клопотань до суду не подала. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.09.2011 року позивач [PERSON] уклала з КС «Актив» кредитний договір, за яким КС «Актив» надала позивачу позику зі строком повернення кредиту 27.09.2013 року. В забезпечення виконання зобов`язань перед кредитором був укладений договір іпотеки № Б 8067 Н 3768 від 26.09.2011 року, за яким позивач передала в іпотеку належну їй праві власності квартиру [ADDRESS] до Витягу з Державного реєстру речових прав [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 3019160323060 від 12.02.2025 року, наявна інформація про Державну реєстрацію іпотеки. Так, 26.09.2011 року, державним реєстратором здійснено запис про іпотеку № 56994210 на підставі Договору іпотеки, серія та номер: Б 8067 Н, серія та номер 3786, виданий 26.09.2011 року приватним нотаріусом Сірою І.Є. Строк виконання основного зобов`язання до 26.09.2012 року включно, розмір основного зобов`язання 135 000,00 грн. Іпотекодавцем зазначено [PERSON] . Іпотекодержатель Кредитна спілка «Актив». Відомості про реєстраційний номер Іпотеки 11647188 від 26.09.2011 року. Відповідно до чого були внесені відомості про Державну реєстрацію обтяжень, щодо майна [PERSON] за № 56994149 від 26.09.2011 року, на належне їй майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на погашення боргу за кредитним договором, в повному обсязі та своєчасно, а тому заборгованості за кредитним договором у неї немає. Проте, суд не може погодитися з такими доводами позивача, враховуючи таке. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.1, ч.2\~ст.598 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно із ч. 5\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього\~Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Зокрема абзац 2 ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку»\~передбачає, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Договір укладений між учасниками справи, не встановлює будь-яких інших умов припинення іпотеки, ніж це передбачено в законі. Положеннями статтей\~15,\~16 ЦК,\~ст. 4 ЦПК\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81 ЦПК України); Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України); Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України); Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України); Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК України); Згідно\~зі ст. 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням встановлених фактичних обставин та вищенаведених вимог закону, суд приходить до переконання, що, оскільки позивачами не надано належних і допустимих доказів на підтвердження виконання в повному обсязі основного зобов`язання згідно кредитного договору від 26.09.2011 року, а також не надано належної копії самого кредитного договору, що унеможливлює з`ясування всіх істотних умов цього зобов`язання, підстав для визнання припинення договору іпотеки немає. Крім того, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зокрема витягу № 412790053 від 12.02.2025 року, станом на дату розгляду справи в Реєстрі містяться актуальні записи про чинність обтяження у вигляді іпотеки на квартиру [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки за договором № Б 8067 Н від 26.09.2011 року. Згідно з вказаними реєстрами, іпотека не припинена, запис № 56994210 про її державну реєстрацію є дійсним, відомості про погашення зобов`язання або зняття обтяження відсутні. Зазначене свідчить про неприпинення основного зобов`язання або відсутність належного підтвердження його припинення в установленому законом порядку, що в силу положень ч. 5 ст. 3 та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» унеможливлює припинення дії договору іпотеки. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, і тому задоволенню не підлягають. Виходячи з вимог\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed