Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, з [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу сторони мають сина [PERSON] . Шлюб з відповідачем розірвано. Син проживає з позивачем. На підставі судового наказу від 03.08.2021 справа № 233/3158/21 з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина. Син досяг повноліття, є студентом Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій та потребує матеріальної допомоги. Після досягнення сином повноліття відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Просить стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, до 30.06.2028. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.10.2024 справа у порядку визначення підсудності передана на розгляд Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою від 02.05.2025 у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, призначені судові засідання. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, клопотань щодо розгляду справи не подав. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1ст. 5\~ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. 1 ст.78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч. 6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України)\~(далі -\~СК України). Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~(далі Закону № 2402-III) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці ( ч. 1 ст. 12 Закону № 2402-III). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1\~ст. 199 СК України). До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ч. 2\~ст. 201 СК України). Відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.11.2018 у справі № 233/4402/18 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Судовим наказом від 03.08.2021, який виданий Костянтинівським міськрайонним судом справа № 233/3158/ 21, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, починаючи з 09.07.2021 до повноліття дитини. [PERSON] є студентом Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій, навчається на 1 курсі, денна форма навчання, термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2008, що підтверджується довідкою від 02.10.2024 № 780, виданою Державним університетом інформаційно-комунікаційних технологій. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів на спростування наведених позивачем обставин не надав. Суд вважає доведеним належними, допустимими та достатніми доказами наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів до закінчення навчання [PERSON] , тобто до 30.06.2028. За змістом статей 191, 200 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Оскільки [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, з огляду на принцип рівності прав та обов`язків батьків в утриманні дитини, враховуючи не надання відповідачем доказів відсутності у нього можливості надання матеріальної допомоги синові, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими. Водночас позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у визначеному нею розмірі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного . Вирішуючи позовні вимоги в цій частині суд зазначає таке, ч. 2 ст. 182 СК України зазначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, положеннями СК України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку і не передбачено мінімального гарантованого розміру аліментів для інших соціальних і демографічних груп, які мають право на одержання аліментів. Враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою працездатною особою, яка продовжує навчання і має право на одержання аліментів до його закінчення, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку чинним законодавством України, не передбачено встановлення для неї мінімального гарантованого розміру аліментів, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Тому, позов підлягає задоволенню шляхом стягнення 1/4 усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 24.10.2024 і до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2028 року, включно. Згідно з ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~позивач звільнена від сплати судового збору, тому, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до\~ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»\~складає 1211, 20 грн.

Outcome: approved