Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Комунальне некомерційне підприємство «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради звернулось до суду з позовом, в якому просили прийняти рішення про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] у відношенні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягувати щомісячно, на користь дітей, мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання до 6 років - 1281 грн. 50 коп., для кожної дитини, встановленого на день стягнення, з дня подачі заяви. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що з 17 січня 2023 року в їх закладі на повному державному забезпеченні знаходяться малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час перебування дітей в закладі, їх ніхто з родичів та близьких не відвідує, допомоги у вихованні та утриманні не надає. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 (справа № 521/1923/23), від матері [PERSON] відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Розпорядженнями Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.04.2023 № 141/01-06 та № 142/01-06, малолітній [PERSON] , [INFO] , та малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Мати дітей - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька вказані у свідоцтві про народження дітей відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати дітей, [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] та [PERSON] , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей в найповнішому обсязі, матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з викладеними обставинами позивач просить задовольнити даний позов. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 05.12.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2025 року було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за її відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилась у судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач сповіщалась належним чином. Відзив у визначений судом строк відповідач не подавала. Представник Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву, у якій просили суд справу слухати за їх відсутності та ухвалити рішення, яке буде відповідати найкращим інтересам дітей. За таких обставин суд, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що з 17 січня 2023 року у Комунальному некомерційному підприємстві «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради на повному державному забезпеченні знаходяться малолітні [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 18.09.2021 № 4004, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) та [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 05.11.2022 № 2547, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), які залишилися без батьківського піклування. Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.01.2023 № 17/01-06, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , були відібрані у матері [PERSON] та направленнями Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної військової адміністрації від 19.01.2023 № 03/03 та 02/03, малолітні [PERSON] та [PERSON] , влаштовані до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2023 (справа № 521/1923/23), від матері [PERSON] відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Розпорядженнями Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.04.2023 № 141/01-06 та № 142/01-06, малолітній [PERSON] , [INFO] , та малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.07.2023 № 232/01-06, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зараховані на повне державне забезпечення до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради. Згідно з інформацією департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 27.02.2024 № 169 ССД/01-29, місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не зареєстроване на території міста Одеси. Відомості про батька вказані у свідоцтві про народження дітей відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Позивачем у газеті «Одеські вісті» від 16.11.2023, розміщено оголошення про розшук [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з позбавленням її батьківських прав, відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , але на оголошення мати не відгукнулася. Відповідно до інформації державної установи «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України від 28.02.2024 № 5/6-3528, [PERSON] , [INFO] , раніше в установі не утримувалась та станом на 22.02.2024 не утримується. Відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) від 07.03.2024 № 11994/24.23-18, не виявлено актового запису про державну реєстрацію смерті відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до заочного рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2017 (справа № 504/713/17), [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей, [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] та [PERSON] , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей в найповнішому обсязі, матеріальної допомоги не надає. На засідання комісії з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.04.2024 мати дітей не з`явилась. В матеріалах справи міститься висновок Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради №2104/01-20 від 02.05.2024 року, в якому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Судом встановлено, що мати дитини самоусунулась від виховання та утримання своїх дітей, не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання, не цікавиться їх життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХII від 27 грудня 1991 року визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу №7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні доведено той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньок, а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до вимог Сімейного законодавства України ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 50 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, з урахування вищевказаного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1 281,50 грн. для кожної дитини з дня подачі заяви до досягнення ними повноліття. Суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам відповідача та малолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст. 124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Також позивач на підставі положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за пред`явлення позову в частині вимоги про стягнення аліментів, який становить для юридичних осіб у розмірі 3028 грн. Отже, на підставі вищевикладеного вбачається, що позивачем, як юридичною особою було пред`явлено позов, який містить дві вимоги немайнового характеру, за що передбачено сплату судового збору у загальному розмірі 6056 грн. З урахуванням викладеного, задоволення позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, передбачає стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 6056 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved