Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 26.02.2025 представник Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» Киричук Г.М. звернулася до Богуславського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 117 647 (сто сімнадцять тисяч шістсот сорок сім) грн. 50 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитні договори: 14.03.2019 - кредитний договір №2001268064901, за яким позичальнику видано кредит у сумі 27 000,00 грн.; 25.09.2020 кредитний договір №1001693917301, за яким позичальнику кредит у сумі 50 001,00 грн.; 31.07.2021 - кредитний договір №1001933662001, за яким позичальнику видано кредит у сумі 25 000,00 грн. Відповідач [PERSON] не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: 1) по кредитному договору від 14.03.2019 №2001268064901 45 779 (сорок п`ять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн. 36 коп., з яких: 26 999,15 грн. - заборгованість за кредитом; 18 780,21 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору від 25.09.2020 №1001693917301 40 922 (сорок тисяч дев`ятсот двадцять дві) грн. 85 коп., з яких: 24 911,85 грн. - заборгованість за кредитом; 4,99 грн. - заборгованість процентами; 16 006,01 грн. - заборгованість за комісією; 3) по кредитному договору від 31.07.2021 №1001933662001 30 945 (тридцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) грн. 29 коп., з яких: 18 686,11 грн. - заборгованість за кредитом; 3,7 грн. - заборгованість процентами; 12 255, 48 грн. - заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 01.12.2024 склала 117 647 (сто сімнадцять тисяч шістсот сорок сім) грн. 50 коп.\~ Позивач зазначає, що він направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила в у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Враховуючи викладене, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07.04.2025 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. 24.04.2025 відповідач надіслала до суду відзив на позов, в якому просить позовні вимоги банку задовольнити частково та у разі задоволення вимог банку розстрочити виконання рішення суду про стягнення заборгованості строком на 12 місяців. В обґрунтування позиції зазначила, що погоджується з заборгованістю за тілом кредиту та зовсім не погоджується із вимогами позивача сплатити на його користь інші витрати, вважає такі завищеними і такими які не відповідають нормам чинного законодавства. Пунктом 4 кредитного договору від 25.09.2020 встановлено комісію 1,99% за обслуговування кредитної заборгованості, що становить 995,02 грн щомісячно. Натомість в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ«ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування». З огляду на зазначене, відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 16006,01 грн. Крім того, пунктом 5 кредитного договору від 31.07.2021 встановлено комісію 2,99% за обслуговування кредитної заборгованості, що становить 747,50 грн щомісячно. При цьому, в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також АТ«ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування». З огляду на зазначене, відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 12255,48 грн. Крім того, штрафні санкції та інші платежі, сплата яких передбачена у договорі, нараховані за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) договору включно з 24.02.2022 підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи той факт, що на даний час відповідачка не працевлаштована, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та в разі задоволення позовних вимог АТ «Перший Український Міжнародний Банк» [PERSON] просила розстрочити виплату заборгованості на 1 (один) рік. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше в змішаній (паперовій та електронній) формі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14.03.2019 між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] було підписано заяву №2001268064901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту (а.с.16) в АТ «ПУМБ» після чого на її ім`я у банку було відкрито рахунок та видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 30 000,00 грн, який 27.02.2022 було збільшено до\~ 27000,00 грн. (а.с.16). Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001268064901 від 14.03.2019 вбачається, що боржнику [PERSON] , декілька разів було змінено розмір кредитного ліміту, а саме: 23.05.2019 - встановлено кредитний ліміт в сумі 7 000,00 грн; 18.10.2019 - збільшено кредитний ліміт до 12 000,00 грн; 14.02.2020 - збільшено кредитний ліміт до 17 000,00 грн; 10.07.2020 - збільшено кредитний ліміт до 22 000,00 грн; 17.11.2020 - збільшено кредитний ліміт до 27 000,00 грн; 27.02.2022 - збільшено кредитний ліміт до 27 000,00 грн. (а.с.29). У зв`язку з невиконанням умов договору у відповідачки станом на 01.12.2024 виникла заборгованість за договором №2001268064901 від 14.03.2019 у сумі 45 779,36 грн, яка складається з: 26 999,15 грн.- заборгованість за кредитом, 18 780,21 грн. - заборгованість за процентами, та підтверджується розрахунком заборгованості та випискою (а.с.21-23, Додаток 9). Відповідно до заяви [PERSON] №1001693917301 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 25.09.2020, відповідачці надано кредит в розмірі 50 001,00 грн на споживчі цілі, строком на 36 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 0,01% річних, комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99% (а.с. 10). 25.09.2020 відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, у якому містяться основні умови договору, порядок повернення кредиту (а.с. 10 на звороті). АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачкою виконав, надавши грошові кошти, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.44500689.58878.8810 від 25.09.2020 (а.с.30). Факт видачі кредиту також підтверджується випискою з особового рахунку відповідачки [PERSON] за період з 25.09.2020 року по 01.12.2024 (Додаток 9). Відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором. З розрахунку заборгованості за договором №1001693917301 від 25.09.2020 вбачається, що станом на 01.12.2024 розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 40 922,85 грн., з яких: 24 911,85 грн - заборгованість за кредитом; 4,99 грн - заборгованість за процентами, 16006,01 грн - заборгованість за комісією (а.с.18-19). Відповідно до заяви [PERSON] №1001933662001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 31.07.2021, відповідачці надано кредит в розмірі 25 000,00 грн на споживчі цілі, строком на 24 місяці, зі сплатою процентів в розмірі 0,01% річних, комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99% (а.с.11 - 13). 31.07.2021 відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, у якому містяться основні умови договору, порядок повернення кредиту (а.с. 14 на звороті). АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачкою виконав, надавши грошові кошти, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.51095867.101294.8810 від 31.12.2022 (а.с.31). Факт видачі кредиту також підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] за період з 31.07.2021 по 01.12.2024 (Додаток 9). З розрахунку заборгованості за договором №1001693917301 від 25.09.2020 вбачається, що станом на 01.12.2024 розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 30 945,29 грн., з яких: 18 686,11 грн - заборгованість за кредитом; 3,70 грн - заборгованість за процентами, 12 255,48 грн - заборгованість за комісією (а.с.20-21). 02.12.2024 за вих. KHO-44.2.2/722 позивачем АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на адресу відповідачки було надіслано письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погашення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 117 647 грн 50 коп. протягом 30 днів з моменту отримання цього листа, та попередив, що у разі невиконання зазначеної вище вимоги, банк застосовує заходи примусового стягнення кредитної заборгованості. Проте, вимога відповідачкою виконана не була і заборгованість по кредитному договору не погашена. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує наступне. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч.1ст. 530 ЦК України). Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані проценти за користування кредитом не повернула, унаслідок чого виникла заборгованість за основними зобов`язаннями: за кредитним договором №2001268064901 від 14.03.2019 в розмірі 45 779,36 грн., з яких: 26 999,15 грн - заборгованість за кредитом; 18 780,21 грн - заборгованість за процентами; за кредитним договором №1001693917301 від 25.09.2020 в розмірі 40 922,85 грн., з яких: 24 911,85 грн - заборгованість за кредитом; 4,99 грн - заборгованість за процентами; за кредитним договором №1001933662001 від 31.07.2021 в розмірі 30 945, 29 грн., з яких: 18 686, 11 грн - заборгованість за кредитом; 3,70 грн - заборгованість за процентами. Зазначений розмір заборгованості знайшов свої підтвердження та підлягає задоволенню. Разом із тим, суд відмовляє у стягненні нарахованої банком комісії за кредитним договором №1001693917301 від 25.09.2020 в розмірі 16 006,01 грн; за кредитним договором №1001933662001 від 31.07.2021 в розмірі 12 255,48 грн., з наступних підстав. Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У відповідності до частини першої статті 11 вказаного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) відступила від висновків, викладених у постановах ВС від 01.04.2020 року в справі №583/3343/19 та від 15.03.2021 в справі № 361/392/20, вказавши, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Тому банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги. Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умови договорів про споживчий кредит, укладених після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Врахувавши, що в оспореному договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Пунктом 4 заяви №1001693917301 від 25.09.2020 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 1,99%, без уточнення які послуги банку включаються в комісію та із якою періодичністю ці послуги отримуються. Відповідно до пункту 4 паспорту споживчого кредиту, що долучений позивачем до позову щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 1,99%\~ (база нарахування щомісячної комісії нараховується щомісячно, від суми кредиту, який видається на загальні споживчі цілі) (а.с.10). Пунктом 5 заяви №1001933662001 від 31.07.2021 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99%, без уточнення які послуги банку включаються в комісію та із якою періодичністю ці послуги отримуються. У матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, у якому визначено комісію за обслуговування кредитною заборгованістю у розмірі 2,99% (база нарахування щомісячної комісії нараховується щомісячно, від суми кредиту, який видається на загальні споживчі цілі) (а.с.11-13). Проте, як зазначено вище ЗУ «Про споживче кредитування визначає, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги. Отже, оскільки відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 4 заяви №1001693917301 від 25.09.2020, пункту 5 заяви №1001933662001 від 31.07.2021, щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту суперечать ч.ч. 1, 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, суд доходить висновку про нікчемність пункту 4 заяви №1001693917301 від 25.09.2020, пункту 5 заяви №1001933662001 від 31.07.2021 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Тому, позовні вимоги АТ "ПУМБ" про стягнення з [PERSON] заборгованості за комісією за обслуговування кредиту є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, позов АТ «Перший український міжнародний банк» підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути заборгованість станом на 01.12.2024 в загальному розмірі 89 386,01 грн, з яких: за кредитним договором №2001268064901 від 14.03.2019 в розмірі 45 779,36 грн., з яких: 26 999,15 грн - заборгованість за кредитом; 18 780,21 грн - заборгованість за процентами; за кредитним договором №1001693917301 від 25.09.2020 в розмірі 40 922,85 грн., з яких: 24 911,85 грн - заборгованість за кредитом; 4,99 грн - заборгованість за процентами; за кредитним договором №1001933662001 від 31.07.2021 в розмірі 30 945, 29 грн., з яких: 18 686, 11 грн - заборгованість за кредитом; 3,70 грн - заборгованість за процентами. Що стосується вимог відповідачки про надання можливості сплати заборгованості в розстрочку, суд зазначає наступне. Відповідачка просила в разі задоволення позовних вимог АТ «Перший Український Міжнародний Банк», у зв`язку з її скрутним матеріальним становищем розстрочити виплату заборгованості на 1 (один) рік. При цьому, просила врахувати що вона не працевлаштована, однак в підтвердження зазначеного не надала належних доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Крім того, згідно ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача. Таким чином, відстрочка рішення суду може бути застосована судом лише у виключних випадках\~ (у даному випадку з належним підтвердженням матеріального становища), оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством. За вказаних підстав, суд вважає, що у задоволенні клопотання відповідачки про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. Одночасно з цим суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що за наявності підстав та їх підтвердження,\~ відповідач має право після ухвалення рішення звернутися, як до суду так і до державного виконавця із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки суму сплаченого судового збору, розмір якого становить 2 422,40 грн, які сплачено згідно платіжної інструкції №748 від 25.12.2024 (а.с.5). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у пропорційному відношенні 75,98%, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки та буде пропорційною розміру задоволених позовних вимог становить 1 840,53 грн (75,98% від 2 422,40 грн). Таким чином, з відповідачки [PERSON] на користь позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» слід стягнути судовий збір в розмірі 1 840,53 грн.

Outcome: partial