Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

В позовній заяві представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 167572 грн. 72 коп. та судові витрати у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.09.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення, яке набрало законної сили, про солідарне стягнення на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором в розмірі 165641,52 грн. 06.04.2021 року Державна іпотечна установа звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з заявою про заміну стягувача на Державну іпотечну установу у виконавчих провадженнях по цивільній справі №2029/2-470/11 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит». 12.07.2021 року судом було постановлено ухвалу про задоволення заяви Державної іпотечної установи про заміну сторони у виконавчому провадженні по цивільній справі №2029/2-470/11 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, станом на день звернення з позовною заявою до суду зобов`язання зі сплати заборгованості згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.09.2011 року по справі №2029/2-470/11 не виконано, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України Державна іпотечна установа має право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Відповідно до Розрахунку заборгованості за порушення грошового зобов`язання відповідно до вимог ст. 625 ЦК України за період з 01.09.2021 року по 26.09.2024 року заборгованість складає: 28749,91 грн.- компенсаційні платежі (3% відсотка), розраховано згідно вимог ст. 625 ЦК України за безпідставне користування кредитними коштами; 138\~822, 81 грн. - інфляційні втрати. Розрахунок проведено з врахуванням п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Ухвалою суду від 30.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому позов підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов до суду не подавали. Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, що судом ухвалено про заочний розгляд справи, то в відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 19 вересня 2011 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі філії Слобожанське РУАТ Банк Фінанси та Кредит до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь AT Банк Фінанси та Кредит в особі Філії Слобожанське РУAT Банк Фінанси та Кредит заборгованість по Кредитному договору № 111/06-Ф від 23 червня 2006 року, яка складається із: строкова заборгованість за кредитом - 165641,52 гривень, прострочена заборгованість за кредитом - 76500,00 гривень, строкова заборгованість по процентам - 1950,40 гривень, прострочена заборгованість по процентам - 67869,46 гривень, прострочена заборгованість за комісією - 14524,85 гривень, штраф за прострочення погашення кредиту - 1300,00 грн., пеня за прострочення погашення кредиту - 222105,00 гривень, пеня за прострочення погашення процентів - 184425,66 гривень, пеня за прострочення погашення комісії - 41839,45 гривень, а всього загальну суму 776 156,34 грн. Ухвалою Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~12\~липня 2021\~року було замінено стягувача у виконавчих провадженнях по цивільній справі №2029/2-470/11 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: замінено стягувача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на його правонаступника -Державну іпотечну установу. Відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зобов`язання зі сплати заборгованості згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.09.2011 року по справі №2029/2-470/11 не виконано. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У контексті статей\~524,\~533-535,\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки\~стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Положення\~статті 11 ЦК України\~передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Тобто відповідно до положень\~статті 11 ЦК України\~рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі. За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом вказаної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, як наслідок, право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передують подачі такого позову. Отже, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання 3% річних та інфляційних втрат передбачених ч.2\~ст.625 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі мали невиконане грошове зобов`язання перед Державною іпотечною установою, що встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.09.2011 року, яке на даний час залишається невиконаним. Представник позивача просить стягнути заборгованість за порушення грошового зобов`язання відповідно до вимого ст. 625 ЦК України за період з 01.09.2021 року по 26.09.2024 року, що складає 28749,91 грн.- компенсаційні платежі (3% відсотка); 138\~822, 81 грн. - інфляційні втрати. Проте суд не погоджується з періодом розрахунку, вказаним представником позивача з наступних підстав. Згідно пункту 18\~Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). При цьому, суд бере до уваги, що\~указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022\~в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день. Таким чином, право Державної іпотечної установи на\~отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу тривало\~з 01.09.2021 року по 23.02.2022 року, оскільки з 24.02.2022 року такі суми підлягають списанню. В позовній заяві представник позивача посилався на те, що п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~не містить застережень за невиконання зобов`язань, які виникли на підставі рішень судів та не передбачає особливостей у регулюванні наслідків невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на іншій підставі ніж договір про надання кредиту (позики), а саме на підставі рішення суду. Таким чином, вважав, що\~обмеження, передбачені п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~щодо не застосування наслідків, передбачених\~ст. 625 ЦК України\~не розповсюджуються на правовідносини, які виникли у зв`язку з невиконанням рішення суду від 19.09.2011 року. Проте суд не погоджується з такими доводами сторони позивача та вважає їх безпідставними і необґрунтованими виходячи з наступного. Згідно\~ст. 11 ЦК України,\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Частина 5 вищевказаної статті зазначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Верховний Суд в аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України\~в цивільному судочинстві\~вказав, що\~статтею 625 ЦК України\~регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5\~ст.\~11\~ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень\~ст. 625 ЦК\~у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Крім того, з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст.\~11\~ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Отже, стягнення рішенням з відповідачів на користь АТ «Банк «Фінанси і Кредит» кредитної заборгованості не свідчить про виникнення між ними цивільних прав та обов`язків на підставі рішення суду, оскільки таким було лише підтверджено наявність зобов`язаних правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору №111/06-Ф. Згідно рішенню суду від 19.09.2011 року, розрахунку заборгованості, виконаного представником позивача, сума заборгованості за кредитом і процентами складає 311961,38 грн. Розрахунок 3% річних за період з 01.09.2021 року по 23.02.2022 року (сума заборгованості 311961,38 грн., кількість днів у періоді 176 днів = 4512,76 грн.) Розрахунок інфляційних втрат за період з 01.09.2021 року по 23.02.2022 року (сума заборгованості 311961,38 грн., сукупний індекс інфляції 106,57 %, сума боргу з урахуванням інфляції 332457,24 грн.= 20495,86 грн. Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.09.2021 року по 23.02.2022 року, суд стягує солідарно з відповідачів на користь позивача 20495,86 грн.\~в якості компенсації інфляційних втрат та 4512,76 грн. - в якості компенсації 3% річних за прострочення грошового зобов`язання. Позовні вимоги за період, починаючи з 24.02.2022 року по 26.09.2024 року, задоволенню не підлягає, як такі, що не ґрунтуються вимогам закону. Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості за порушення грошового зобов`язання відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. На час розгляду справи судом відповідачами не надано жодних даних, які б свідчили про виконання зобов`язання зі сплати заборгованості згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.09.2011 року по справі №2029/2-470/11 у добровільному порядку. Приймаючи до уваги вищевикладене, що відповідачі не належним чином виконують свої зобов`язання, суд позовні вимоги задовольняє частково. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial