Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору № A411CT155101318971 від 09 липня 2024 року відповідачка отримала кредит у розмірі 15\~000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 99% щорічно. Відповідачка взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 03 квітня 2025 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 26\~709,55 грн. Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судовий збір. Процесуальні дії у справі. 04 квітня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 09 квітня 2025 року судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 10 квітня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, шляхом оголошення на офіційному вебсайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позов не надала. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. 09 липня 2024 року [PERSON] звернулась до АТ «А-БАНК» з метою отримання банківських послуг та підписала Анкету-заяву про приєднання до умов та правила надання банківських послуг АТ «А-БАНК». Будучи клієнтом банку, відповідачка уклала з АТ "А-БАНК кредитний договір № A411CT155101318971 від 09 липня 2024 року, відповідно до якого їй було надано кредит за послугою «Швидка готівка» у розмірі 15\~000,00 грн зі сплатою фіксованої відсоткової ставки 99% на рік строком на 36 місяців: з 09 липня 2024 року до 09 липня 2026 року включно із встановленим щомісячним платежем у розмірі 1\~331,00 грн. У заяві клієнта про надання послуги Швидка готівка № A411CT155101318971 від 09 липня 2024 року зазначено, що підписанням цієї заяви позичальник підтверджує, що вона ознайомлена з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірник, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; ця Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. АТ «А-БАНК» виконав умови договору та надав відповідачці кошти у розмірі 15\~000,00 грн., що підтверджується МЕМОРIАЛЬНИМ ОРДЕРОМ N TR.37741130.31750.69121 від 09 липня 2024 року. Згідно з випискою по кредиту за період з 09 липня 2024 року по 03 квітня 2025 року, відповідачкою не виконувались зобов`язання щодо повернення кредиту. Пунктом 12 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» та пунктом 6 Паспорту споживчого кредиту передбачено, що у разі порушення зобов`язань із погашення заборгованості нараховується пеня у розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочки, але пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Позивачем нарахована пеня, яка за період з 10 серпня 2024 року по 03 квітня 2025 становить 881,79 грн. Відповідно до наданого розрахунку, заборгованість відповідачки за кредитним договором № A411CT155101318971 від 09 липня 2024 року станом на 03 квітня 2025 року не погашена та становить 26\~709,55 грн, яка складається з наступного: 15\~000,00 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 10827,76 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками; 881,79 грн. заборгованість за пенею. \~ \~ \~ \~Доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, суду не надано. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550 ЦК України, передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності укредитора збитків, завданих невиконаннямабо неналежнимвиконанням зобов`язання. Процентина неустойкуне нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану`в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачкою та порушення ним взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідачки з умовами кредитного договору. Підписавши кредитний договір, відповідачка засвідчила, що згодна з їх умовами, вони їй зрозумілі, отже погодилася на отримання коштів у кредит саме на умовах, що визначені договором. Відповідачкою порушувались умови кредитного договору, кошти на повернення кредитів не сплачувались, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі - не надав, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Разом з тим, стягнення неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та оскільки судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial