Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

[PERSON] через представника, адвоката Богданчук Олександри Володимирівни звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися у розмірі 4000 грн, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом, до закінчення навчання або до досягнення 23-річного віку. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] .\~У 2016\~році шлюб\~між сторонами\~був розірваний,\~діти проживають\~разом з\~позивачем. Молодший син [PERSON] з 01 вересня 2024 року навчається на денній формі навчання на платній основі у Технічному університеті у Кошицях (Словацька Республіка) на факультеті виробничих технологій. Для навчання та перебування сина за кордоном необхідною умовою є особистий картковий рахунок, на якому повинно бути 1750 Євро або 82000 грн. Окрім того, позивач надсилає синові кошти на харчування, медикаменти, одяг, взуття та інші потреби. Відповідач зі свого боку є працездатним, однак у добровільному порядку утримувати сина не допомагає. Суд ухвалою\~від 23\~грудня 2024\~року прийняв\~до розгляду\~та відкрив провадження\~у справі.\~Розгляд справи\~постановив проводити\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~сторін.\~Встановив відповідачу\~п`ятнадцятиденний строк\~з дня\~вручення цієї\~ухвали для\~подання відзиву\~на позовну\~заяву відповідно\~до статті\~178\~Цивільного процесуального\~кодексу України. Від відповідача 25 березня 2025 року на адресу суду надійшов відзив, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що він не має постійного доходу, живе скромно, доглядає хворого непрацездатного батька, у зв`язку з чим не має можливості утримувати сина. Позивач 28 березня 2025 року надіслала до суд відповідь на відзив, зазначивши, що відповідач не надав суду доказів щодо відсутності спроможності сплачувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання та доказів здійснення догляду за батьком, окрім пенсійного посвідчення. До суду 15 квітня 2025 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому посилається на те, що позивач, окрім цитування нормативно-правових актів не довели, що у він може надавати допомогу синові, у вигляді сплати аліментів. Отже, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, як необґрунтованого та безпідставного позову. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов такого висновку. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 04 серпня 2001 року, запис № 36 між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 грудня 2006 року, актовий запис № 130 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Макарівський районний суд Київської області заочним рішенням від 03 грудня 2014 року стягнув з [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття починаючи з 04 листопада 2014 року. Відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] [INFO] виповнилося 18 років, який зарахований до Технічного університету у Кошицях (Словацька Республіка) на денну форму навчання, на факультет виробничих технологій (лист від 20 листопада 2024 року). Позивач та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (довідка № 2588 з реєстру територіальної громади про місце реєстрації особи станом на 19 листопада 2024 року та Витяг з реєстру територіальної громади № 2024/009598522 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19 липня 2024 року). Таким чином, суд встановив, що повнолітній син [PERSON] навчається за денною формою навчання, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Разом з тим, частиною першою статті 199 Сімейного кодексу України, визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно із статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином, а також мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, повнолітнього віку, але до досягнення 23 років; продовження ними навчання, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Приписами статей 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, визначено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із\~частиною першою\~статті 76\~Цивільного процесуального\~кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідач стверджує, що він немає можливості утримувати свого повнолітнього сина, оскільки і сам живе скромно, немає постійного доходу та доглядає за непрацездатним батьком [PERSON] . Водночас, зі змісту, наданої відповідачем суду, довідки Калуської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 19 березня 2025 року, вбачається, що [PERSON] на обліку як безробітний не перебуває, належних доказів на підтвердження здійснення постійного догляду за батьком, що перешкоджало б йому працювати, відповідач суду не надав. Досліджуючи такий критерій, як матеріальне становище платника аліментів, суд дійшов висновку, що відповідач є фізично здоровим, працездатного віку, доказів протилежного матеріали справи не містять. З огляду на викладене, ураховуючи, що повнолітня дитина [PERSON] продовжує навчання та потребує допомоги, а відповідач не довів належними та допустими доказами відсутності у нього можливості утримувати повнолітнього сина, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Згідно із статтею 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі при поданні позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. в дохід держави. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved