Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У квітні 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 61850,00 грн., а саме: за кредитним договором № 00162-12/2023 від01 грудня 2023 року у розмірі 47750,00 грн.; за кредитним договором № 06163-12/2023 від 04 грудня 2023 року, у розмірі 14100,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказували, що між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] 01 грудня 2023 року укладено договір про надання фінансового кредиту № 00162-12/2023, за умовами якого відповідач отримав кошти у сумі 10000,00 грн строком на 360 днів, зі сплатою процентної ставки 2,50 % за день. В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 47750,00 грн, яка складається з наступного: 10000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 37750,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Окрім того, 04 грудня 2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 06163-12/2023, за умовами якого відповідач отримала кошти у сумі 3000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів за ставкою 2,50 % за день. 29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29042024, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] , що доводиться витягом з реєстру боржників. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «ФК«ЄАПБ» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договорами. Рух справи Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2025 року головуючим суддею у цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 09 червня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] 01 грудня 2023 року укладено договір про надання фінансового кредиту № 00162-12/2023, за умовами якого відповідач отримав кошти у сумі 10000,00 грн строком на 360 днів, зі сплатою процентної ставки 2,50 % за день (п.1.1.,1.2.,1.4.1 Договору). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного) підпису і був надісланий на мобільний номер телефону позичальника. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта за реквізитами платіжної карти №5355-ххххх-1606, які зазначив позичальник, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Позичальник отримав таблицю обчислення загальної вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту, які підписані сторонами (а.с.9-10). Між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 06163-12/2023, за умовами якого відповідач отримала кошти у сумі 3000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів за ставкою 2,50 % за день (пункти 1.1,1.2.,1.4.1 Договору). Пунктом 1.6 договору про надання фінансового кредиту, сума кредиту надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта за реквізитами платіжної карти №5355-ххххх-1606, які зазначив позичальник, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. 29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29042024, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] , що доводиться витягом з реєстру боржників. Згідно з витягум з реєстру боржників від 24 травня 2024 року, значиться боржник [PERSON] обсяг заборгованості за договором №00162-12/2023 - 47750,00 грн, за договором №06163-12/2023 -14100, 00 грн. Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог, інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 є невідємною частиною договору. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що заборгованість [PERSON] за договором №00162-12/2023 від 01 грудня 2023 року становить 47750,00 грн., яка складається: 10000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 37750,00 грн - сума заборгованості за відсотками; заборгованість за договором №06163-12/2023 від 04 грудня 2023 року - 14100,00 грн., яка складається: 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11100,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Проте, суд не може погодитися в повному обсязі з визначеним позивачем розрахунком заборгованості за відсотками, з огляду на наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що кредитні договори укладені 01 та 04 грудня 2023 року, тобто після прийняття 23 листопада 2023 року Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому до даних договорів слід застосувати положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено максимальний розмір відсотків за користування кредитними коштами 1% на день. Таким чином, суд приходить до висновку, що умови укладених договорів в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, які передбачені пунктом 1.4.1 кредитного договору в розмірі 2,50% в день, суперечать діючому законодавству, тому згідно ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. Суд розраховує заборгованість по відсоткам за укладеним кредитними договорами виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %. З урахуванням меж заявлених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла станом на дату відступлення права вимоги, тобто на 29 квітня 2024 року. Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за кредитним договором №00162-12/2023 від 01 грудня 2023 року розраховуємо з тіла кредиту 10000 грн., як зазначено в договорі та паспорті споживчого кредиту. Згідно розрахунку (100 грн./добу-1%х 151 дні (з 01 грудня 2023 року по 29 квітня 2024 - 151 день ), становить 15100,00 грн. За договором позики №06163-12/2023 від 04 грудня 2023 року розмір відсотків розраховуємо з тіла кредиту 3000,00 грн на період з 04 грудня 2023 року по 29 квітня 2024 року - 148 днів, в межах заявлених вимог. Згідно розрахунку (30грн./добух1%х148), становить 4400,00 грн. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що заборгованості відповідача за кредитним договором №00162-12/2023 від 01 грудня 2023 року, становить 25100,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15100,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №06163-12/2023 від 04 грудня 2023 року в розмірі 7400,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4400,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, які підлягають стягненню на користь позивача. У зв`язку з чим, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, в загальному обсязі 32500,00 грн. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції № 104090 від 21 березня 2025 року, позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (а.с.8). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам 1591,10 грн., відповідно до розрахунку (32500х3028:61850).

Outcome: partial