Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] , через свого представника адвоката Бабій Н.І., звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.09.2022 у цивільній справі №607/10557/22 із 1/4 частки всіх видів доходів відповідача на тверду грошову суму та стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10 000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.07.2020. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . 12.09.2022 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ, яким присуджено стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. Оскільки, відповідач офіційного заробітку в Україні немає і перебуває за межами території України, а саме в Сполучених Штатах Америки та враховуючи, що в США рівень життя та заробітна плата значно вища в порівняні із заробітною платою в Україні, тому вважає, що аліменти повинні бути визначені у розмірі 10 000 гривень, щомісячно, що покращить матеріальне забезпечення дитини. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.03.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представником позивачки подано суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за адресою місця реєстрації. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки заперечень проти заочного розгляду справи позивач не висловлювала. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що cторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2004, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.07.2020 у справі №607/9447/20. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 2018 року виданим Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Згідно судового наказу виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 12.09.2022 у справі №607/10557/22, присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття. 27.09.2022 постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м.Тернопіль Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) було відкрито виконавче провадження ВП №69934265 на підставі судового наказу №607/10057/22 виданого 19.09.2022. В силу вимог частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.07.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частин 2, 3 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Встановлено, що між сторонами у справі виник спір з приводу зміни способу стягнення аліментів на спільну дитину сторін [PERSON] , визначений судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 12.09.2022 у справі №607/10557/22. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.09.2018 у справі №486/466/18 зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів визначається судом з урахуванням фактичних обставин справи, встановлених судом. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014). З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного судом Тернопільської області від 12.09.2022 у справі №607/10557/22 присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, вирішуючи питання про зміну способу стягнення аліментів, Суд враховує розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, ринкові ціни на товари та послуги, яких щоденно потребує дитина, ситуацію в країні та рівень інфляції, та вважає, що є підстави для зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів. Водночас, позивачкою належними доказами не обґрунтовано позов в частині стягнення аліментів на неповнолітню дочку у розмірі саме 10 000 гривень. За таких обставин суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог, шляхом зміни способу стягнення аліментів, визначених згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.09.2022 у справі №607/10557/22, та стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 гривень, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial