Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

22 липня 2024 року через систему «Електронний суд» від [PERSON] до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява, в якій просить суд : встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] зареєстрована та до 2019 року проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своїми рідними: чоловіком - [PERSON] , сином [PERSON] та бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Квартира в якій вони проживали була приватизована на чотирьох осіб, по 1/4 на заявника, її сина [PERSON] , бабусю [PERSON] та дідуся [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті бабуся, залишила заповіт на ім`я [PERSON] [INFO] , для оформлення спадщини від померлої бабусі, заявник звернулась до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Лук?янець Л.В., яка відкрила спадкову справу у спадковому реєстрі 55313848. Після початку антитерористичної операції на сході України, в 2014 році заявник була змушена переїхати жити в м.Добропілля Донецької області, а пізніше в м.Бориспіль Київської області та не встигла оформити спадщину від померлої бабусі [PERSON] . Для оформлення спадщини заявник повернулась вже в 2024 році, після смерті її дідуся [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку з оформленням спадщини заявнику потрібно надати державному нотаріусу Першої бориспільської нотаріальної контори документи, які підтверджують проживання її померлої бабусі [PERSON] за адресою квартири: [ADDRESS] , на момент її смерті [INFO] , разом зі своїм чоловіком (моїм дідусем) [PERSON] . Спадкову справу, яку відкривала в 2013 році приватний нотаріус Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області Лук?янець Л.В. не передавала до Донецького обласного державного нотаріального архіву та станом на теперішній час її нотаріальна діяльність припинена. Тому, заявник змушена звернутися до суду із даною заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. Ухвалою суду від 25 липня 2024 року заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк заявнику для усунення недоліків. Ухвалою суду від 05 вересня 2024 року у справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. У судове засідання заявник не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість заявник подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та задовольнити вимоги заяви. Державний нотаріус Першої бориспільської державної нотаріальної контори Кардашевська М.В., та представник Авдіївської територіальної громади в особі Авдіївсь-кої міської військової адміністрації Покровського району Донецької області не з`явився у судове засідання, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Натомість державний нотаріус Першої бориспільської державної нотаріальної контори Кардашевська М.В. направила до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Допитаний в якості свідка [PERSON] , надав пояснення наступного змісту. Свідок є сином заявника [PERSON] .[PERSON] була його прабабусею та [PERSON] прадідусем. З народження та до 2013 року він, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою : [ADDRESS] . Прабабуся[PERSON] померла при ньому в 2013 році в м. Авдіївка. Прадід [PERSON] спочатку виїхав з ними до м. Добропілля та проживав там до 2016 року, а потім повернувся до м. Авдіївка. В м. Авдіївка свідок був останній раз на новий рік з 2015 на 2016 рік. На день смерті [PERSON] шлюб з [PERSON] не був розірваним, прадід та прабабуся на момент смерті [PERSON] весь час жили разом у м. Авдіївка. Свідок [PERSON] показала, що заявник є її подругою.[PERSON] та [PERSON] свідок знає з 1997-1998 років. Це баба і дід [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] до смерті проживала в м. Авдіївка. [PERSON] , її чоловік [PERSON] , син [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в 2013 році проживали за однією адресою. В 2014 році вона виїхала до м. Харків, а потім в м. Добропілля. В 2015 році повернулась в м.Авдіївка. В тій квартирі жив лише дідусь [PERSON] , там і [PERSON] вже не було, тому в гості вже туди не ходила. [PERSON] до смерті була в шлюбі з [PERSON] та до дня смерті [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] надав наступні покази. Заявник [PERSON] є рідною сестрою її зятя. [PERSON] її баба та [PERSON] її дід. Свідок знав цих осіб особисто. [PERSON] померла давно, років 10 тому в м. Авдіївка. [PERSON] проживала до дня смерті за адресою : [ADDRESS] . На момент її смерті свідок проживав також у м. Авдіївка, був присутнім на похованні [PERSON] . Приблизно 1 раз на місяць [PERSON] був у них в гостях. [PERSON] з [PERSON] жили там разом весь час до її смерті. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши подані сторонами заяви та матеріали справи з наявними в ній доказами, суд прийшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся заявниці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служб Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 17). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 08 листопада 2023 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 5). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 86/2024, єдиною спадкоємицею якого є онука [PERSON] . Наведене підтверджується завідуючого Першої бориспільської державної нотаріальної контори від 22 квітня 2025 року № 371/01-16. Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та заявником [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 вересня 1978 року Авдіївської міськради Донецької області; та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 06 вересня 1997 року Авдіївським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області; копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 12 грудня 1959 року; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державу реєстрацію народження №00051036047 від 06 травня 2025 року; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбів із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00051035584 від 06 травня 2025 року. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 3137805 від 15 серпня 2012 року (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить квартири [ADDRESS] . Наведене підтверджується копією Сідоцтва про право власності на житло, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП БТІ м. Донецька та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 35016997 від 12 жовтня 2023 року (а.с.18-22). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35754036 виданої 14 листопада 2013 року приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Лук`янець Л.В., після смерті [PERSON] , була заведена спадкова справа. Відповідно листа завідувачки нотаріальним архівом [PERSON] від 01 травня 2025 року встановлено, що спадкова справа № 91/2013, заведена приватним нотаріусом Авдіївсь-кого міського нотаріального округу Лук`янець Л.В. після померлої [INFO] [PERSON] не передавалась до Донецького обласного державного нотаріального архіву. Державний нотаріус Першої Бориспільської нотаріальної контори, на усне звернення [PERSON] повідомила, що для оформленням спадщини заявнику потрібно надати державному нотаріусу документи, які підтверджують проживання її померлої бабусі [PERSON] за адресою квартири: [ADDRESS] , на момент її смерті [INFO] , разом зі своїм чоловіком [PERSON] . Відповідно ч. 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне про-живання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадко-давцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК). Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно п.п. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтверд-ження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі за № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) сформульовано висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21). Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При розгляді судом даної справи спору про право між заінтересованими особами, інших спадкоємців не встановлено, вирішення даного питання надасть право заявнику, який є спадкоємцем за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] та відповідно, реалізацію її спадкових прав. За таких обставин, суд приходить висновку, що спір про право в даному випадку відсутній та в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] і зазначені обставини перешкоджають їй оформити спадщину, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові встановлення витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений [PERSON] при зверненні до суду із заявою про встановлення факту судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved