Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У серпні 2023 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 25 вересня 2018 року між сторонами укладено шлюб. Від подружнього життя мають малолітню доньку. Подружнє життя не склалось, тому у Кременчуцькому районному суді Полтавської області розглядається справа про розірвання шлюбу. За час перебування в шлюбі подружжям набуто майно, а саме квартира [ADDRESS] . 23.01.2020 між відповідачем [PERSON] та продавцем ( [PERSON] ) укладено договір купівлі-продажу квартири. Позивач вважає, що незважаючи на те, що оформлення правовстановлюючих документів на квартиру здійснене на відповідача, вказане майно є спільною власністю та підлягає поділу, виходячи з принципу рівності часток, як така, що набута за час шлюбу. Оскільки сторонами не досягнуто згоди з відповідачем щодо розподілу спірної квартири, позивач вимушена вирішувати це питання в судовому порядку. Крім того, за час спільного проживання витрачені спільні кошти на ремонт та поліпшення житлового будинку [ADDRESS] , де проживала сім`я сторін. Купувались меблі, побутова техніка, комплектуючі для ремонту дому і двору на загальну суму 179\~455, 00 грн. Зважаючи на той факт, що майно залишилось у будинку та використовувалось для ремонту, вважає за необхідне просити суд стягнути з відповідача на її користь половину вартості, а саме 89\~727, 00 грн. З огляду на викладене, [PERSON] просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , стягнути з відповідача 89\~727, 00 грн., як компенсацію за 1/2 вартості спільного сумісного майна подружжя, та судові витрати покласти на відповідача. Заперечення відповідача 16 січня 2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Ставший В.О. подав відзив на позовну заяву. Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї доказами, вважає її безпідставною та необґрунтованою. У позовній заяві позивач просить визнати об`єктом спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] та як обґрунтування спільної сумісної власності, наводить лише факт спільного перебування у шлюбі. Вищезгадана квартира не підлягає поділу, оскільки не є спільною сумісною власністю подружжя, а кошти на цю квартиру запозичені у матері відповідача, яка в свою чергу їх отримала при продажу спадкового майна. 20 січня 2020 року матір відповідача [PERSON] у зв`язку з отриманням коштів від вступу у спадщину, на прохання відповідача надала йому за борговою розпискою готівкові грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 18 000 дол. США з метою подальшої купівлі відповідачем у свою власність спірної квартири в м. Бровари. Позивач в позовній заяві не зазначає джерело коштів, за які куплена квартира. Також, позивач заявляє позовні вимоги на суму 89 727 грн. та вказує, що під час спільного проживання витрачено спільні кошти на ремонт та поліпшення житлового будинку [ADDRESS] . Як доказ, заявленої суми позовних вимог, надає квитанції незрозумілого походження та низької якості, з якими неможливо ознайомитись, а також квитанції на майно, яке взагалі не купувалось, а походження зазначених квитанцій взагалі невідомо. Також, більшість із зазначеного переліку майна стосується товарів для ремонту та ціль даних товарів є поліпшення житлових умов, що позивачем не заперечується та підтверджується у позовній заяві. Відповідач вказує, що позивач все майно, разом із одягом та дитячими іграшками із будинку вивезла вантажним транспортним засобом та залишила собі. 16 січня 2024 року [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] . Вказав, що гроші на спірну квартиру взяті в борг у його матері, а наступне спільне майно [PERSON] вивезла з будинку, в якому сторони проживали: мікрохвильова піч -1249 грн. ; посудомийна машина - 12298 грн.; пральна машина - 5999 грн.; пилосос - 3999 грн.; обігрівач - 1099 грн.; меблі, дзеркало - 7213 грн. 57 коп. Квитанції на перелічене вище майно наявні в матеріалах справи та надані позивачем за первісним позовом, щодо іншого майна, зазначеного у первісній позовній заяві, купівля такого майна заперечується та не доведена належними та допустимими доказами по справі, окрім частини перелічених будівельних матеріалів, які використані для поліпшення житлових умов та в інтересах сім`ї і не підлягають поділу, оскільки кожен із членів сім`ї, який досяг повноліття, зобов`язаний брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенні ремонту. Враховуючи, що зазначене вище майно залишилось у позивача за первісним позовом та використовується, вважає за необхідне просити суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом на свою користь половину вартості майна. Враховуючи викладене, [PERSON] просить визнати правовий статус квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] , та стягнути з [PERSON] , як компенсацію за 1/2 вартості спільного сумісного майна подружжя, грошові кошти у розмірі 15928, 80 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської суду від 14 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської суду від 09 квітня 2024 року зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю та стягнення коштів, об`єднано в одне провадження з первісними вимогами [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської суду від 24 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті У судовому засіданні представник позивача адвокат Бланар В.М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Обставини справи, що встановлені судом. 25 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого 25 вересня 2018 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 783. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири 23.01.2020 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Бурлакою Л.К. та зареєстрований в реєстрі за № 2419. Вартість спірної квартири за договором становить 100 000 грн. У пункті 4.6 Договору зазначено, що Дружина покупця, [PERSON] у своїй заяві, яка зберігається в справах приватного нотаріуса Броварського міського округу Бурлаки Л.К., дає згоду на купівлю чоловіком квартири про яку йдеться мова у цьому договорі, підпис якої на відповідній згоді засвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського округу Ципко Т.А. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2020 року підтверджується, що 23.01.2020 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , частка 1/1. До матеріалів справи долучено наступні квитанції про покупки: меблі, дзеркало, змішувач-квитанція від 07.12.2019 р.-2880 грн.; меблі, дзеркало- квитанція від 26.07.2019 р.- 7213 грн.; гіпсокартон - квитанція від 05.12.2019 р.- 997 грн.; гіпсокартон - квитанція від 05.12.2019 р. - 1122 грн.; мікрохвильова піч квитанція від 02.08.2019 р. - 1249 грн.; кухонна витяжка - квитанція від 19.08.2019 р. -7592 грн.; жорсткий диск -квитанція від 25.10.2019 р.- 1525 грн.; плитка тротуарна -квитанція від 22.07.2019 року - 34 732 грн.; плитка тротуарна - квитанція від 07.08.2019 року - 46 484 грн.; посудомийна машина -12298 грн. пральна машина - 5999 грн. пилосос - 3999 грн., обігрівач-1099 грн.- підтвердження анкетою заявкою на надання споживчого кредиту на ім`я [PERSON] від 03.11.2019 року на загальну суму 28 123 грн.; віброплита - квитанція від 15.8.2019 року - 12367 грн.; золота підвіска - квитанція від 30.12.201 -1518 грн.; профіль та інші матеріали для ремонту - квитанція від 05.2019 р. -3882, 50 грн.; комплектуючі для водопроводу і сантехніки - квитанція від 09.08.2019 ку - 727 грн.; фільтр стаціонарний Аквафор -768 грн.; поличка кутова- квитанція від 26.07.2019 року - 286 грн.; товари для ремонту будинку- квитанція від 22.07.2019 року - 1990 грн.; товари для ремонту будинку -квитанція від 11.08.2019 року-135 грн.; товари для сантехніки -квитанція від 23.07.2019 \~ \~ \~ \~- 1617 грн.: товари для ремонту будинку- квитанція від 12.08.2019 року 753 грн.; товари для сантехніки- квитанція від 07.09.2019 року -483, 66 грн.; товари для каналізації- квитанція від 23.07.2019 року, 108,96 грн., квитанція від 06.09.2019 року -351, 96 грн.; товари для ремонту дому квитанція від 19.082019 року - 7643 грн.; товари для ремонту дому квитанція від 19.02.2019 року 1521,42 грн.; товари для ремонту дому- квитанція від 03.10.2018 року -1210 грн.; товари для ремонту дому- квитанція від 09.08.2019 року - 1225 грн.; товари для ремонту дому- квитанція від 21.08.2019 року -7450 грн.; товари для ремонту дому - квитанція від 25.07.2019 року - 900 грн.; товари для ремонту дому -квитанція від 05.09.2019 року - 1190 грн.; товари для ремонту дому- квитанція від 22.07.2019 року - 1038 грн.; товари для ремонту дому -квитанція від 22.07.2019 року - 346 грн. Згідно розписки від 20 січня 2020 року, [PERSON] отримав у борг від [PERSON] 18\~000 дол. США для купівлі житла в місті Бровари. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] починаючи з 2007 року мала статус ФОП та займалась підприємницькою діяльністю звідки і отримувала дохід, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця № 284625 від 03.04.2007 року, Витягом з Індивідуальної відомості про застраховану особу Пенсійного фонду, Свідоцтвом про сплату єдиного внеску. Також, до матеріалів справи долучено копії квитанцій про купівлю національної валюти: квитанції по обмін валют від 06 вересня 2018 року (1860 євро)- 58 869 грн.; квитанція про обмін валют від 06 вересня 2018 року (500 євро) - 15 829 грн.; квитанція про обмін валют від 14 серпня 2019 року (14 000 руб) - 5250 грн.; квитанція про обмін валют від 07 серпня 2019 року (400 євро) - 11 380 грн.; квитанція про обмін валют від 09 серпня 2019 року (105 євро) - 2945 грн.; квитанція про обмін валют від 29 серпня 2019 року (350 євро) - 9698 грн.; квитанція про обмін валют від 29 серпня 2019 року (200 євро) - 5504 грн.; квитанція про обмін валют від 02 серпня 2019 року (850 євро) - 23 715 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За змістом ст.ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А, отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що 23 січня 2020 року, тобто перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Бурлакою Л.К., та зареєстровано в реєстрі за № 2419. Відповідно до 4.6 Договору зазначено, що дружина покупця, [PERSON] у своїй заяві, яка зберігається в справах приватного нотаріуса Броварського міського округу Бурлаки Л.К., дає згоду на купівлю чоловіком квартири про яку йдеться мова у цьому договорі, підпис якої на відповідній згоді засвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського округу Ципко Т.А. У постанові від 03 червня 2024 року у цивільній справі № 712/3590/22 Верховний Суд дійшов наступного висновку: «Вчинення згоди іншим з подружжя на розпорядження спільним майном є одностороннім правочином, розрахованим на його сприйняття іншими особами, а саме - подружжям, який є стороною договору, та третьою особою (інша сторона договору). Волевиявлення іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження спільним майном, яке виражено у згоді, адресоване та сприймається як подружжям, який виступає стороною договору, так і контрагентом за таким договором. Згода іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження спільним майном має значення на стадії укладення договору та є необхідним юридичним фактом для укладення відповідного договору іншим з подружжя, який є стороною договору, з його контрагентом. Сторона договору (інший з подружжя) представляє у відносинах з своїм контрагентом права та інтереси того з подружжя, який надав згоду. Сприйняття волевиявлення іншого з подружжя на розпорядження спільним майном відбувається шляхом відображення такої згоди у відповідному договорі. У такому випадку регулюючий ефект договору поширюється як на сторони договору, так і на іншого з подружжя (співвласника), який надав згоду на розпорядження спільним майном. Згода одного з подружжя на вчинення другим з подружжя договору з розпорядження спільним майном як односторонній правочин є одним із правомірних обмежень свободи договору, оскільки визначена законодавцем необхідність одержання згоди обмежує як того з подружжя, хто укладає договір з розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і контрагента за договором, оскільки він має переконатися, що особа, з якою укладається договір, перебуваючи в шлюбі, має згоду на укладення такого договору. Згода іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя поширюється на як на випадки відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і на випадки набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності. Надання згоди іншим з подружжя на набуття майна подружжям (стороною договору) свідчить про набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності, оскільки у такому випадку відбувається розпорядження коштами, які належать подружжю на праві спільної сумісної власності. Не виключається вчинення усного договору між подружжям про набуття майна в спільну сумісну власність, зовнішнім вираженням якого є згода одного з подружжя на розпоряджаються майном (коштами) на набуття майна в спільну сумісну власність. Така згода може бути зафіксована безпосередньо у договорі про набуття майна, вчиненим іншим з подружжя. Наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя. У разі, якщо інший з подружжя надав згоду на розпорядження майном (коштами) для набуття майна в спільну сумісну власність і така згода зафіксована безпосередньо у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя, то суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність.» Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, враховуючи, що спірна квартира набута у зареєстрованому шлюбі, позивач надавала згоду на укладення відповідачем договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, така заява зафіксована у договорі й свідчить про згоду дружини на розпорядження спільними коштами та придбання майна у спільну сумісну власність, суд дійшов висновку, що спірна квартира є спільним сумісним майном подружжя, тому позовні вимоги про поділ вказаної квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення компенсації вартості спільного сумісного майна подружжя, то суд дійшов такого висновку Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини спільного сумісного майна подружжя у розмірі 89\~727 грн., посилаючись на те, що у шлюбі сторони купували меблі, побутову техніку, комплектуючі для ремонту дому і двору. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти таких вимог вказує на те, що ремонтні роботи та поліпшення житлових умови не можуть бути об`єктом при поділі майна подружжя. Крім того, звертав увагу суду на те, що [PERSON] вивезла побутову техніку, меблі та такі речі наразі перебувають у її користуванні. Відповідно до положень статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз`яснено, що право вимагати стягнення витрат на проведення ремонту будівлі, що належить власникові, у членів сім`ї власника виникає лише у випадку, якщо їх затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на них статтею 156 ЖК обов`язок. У постанові Верхового Суду від 12 травня\~2020 року у справі № 243/5477/15-ц, суд дійшов такого висновку: «З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що вказані грошові кошти за час спільного проживання подружжя були витрачені для ремонту та реконструкції житла, в якому вони проживали, з метою поліпшення умов життя та в інтересах сім`ї, а тому обґрунтовано відмовили у задоволенні зустрічного позову [PERSON] у цій частині. Здійснені ремонтні роботи є невід`ємною частиною квартири та не є окремим об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому розподілу не підлягають.» З огляду на викладене, заявлена позивачем вимога про стягнення компенсації витрат на ремонтні роботи та поліпшення житлових умови є безпідставною та задоволенню не підлягає. Стосовно стягнення грошової компенсації вартості побутової техніки, меблів, придбаних подружжям у шлюбі, то суд вважає такі вимоги недоведеними, оскільки суду не надано належних та достатніх доказів, з яких можна було б достовірно встановити, яка саме побутова техніка, меблі та інші речі перебувають у користуванні кожного із сторін, відтак такі вимоги задоволенню також не підлягають. За таких обставин, суд вважає, що обґрунтовані підстави для вирішення питання поділу вказаного майна шляхом стягнення на користь одного із сторін грошової компенсації його вартості відсутні, відповідно в частині вимог первісного позивача [PERSON] та зустрічного позивача [PERSON] про стягнення компенсацій слід відмовити. Щодо зустрічних вимог [PERSON] про визнання квартири його особистою приватною власністю, суд вважає, що зустрічним позивачем не надано належних доказів, які б свідчили про те, що квартиру придбано за його особисті кошти, як не надано відповідних доказів на спростування презумпції спільності майна подружжя, тому задоволенню такі вимоги не підлягають. Таким чином, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов - задоволенню не підлягає. Щодо судових витрат Відповідно до квитанції від 16.01.2024, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1\~211 грн. 20 коп. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 500 грн.

Outcome: partial