Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, обґрунтовуючи вимоги тим, що [PERSON] в точці продажу електроенергії за адресою: [ADDRESS] , є споживачем універсальної послуги з 01.01.2019 та приєдналася до діючого договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електричної енергії, оскільки продовжує споживати електричну енергію (письмові звернення щодо відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір відсутні), яка постачається на об`єкт, згідно умов нового договору частковою оплатою спожитої електричної енергії, та заявою приєднання до договору від 26.08.2020. За адресою [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідачка належним чином не виконувала передбачені договором зобов`язання, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість. За даний період було спожито по приладу обліку 14434 кВт*г на загальну суму 30412,08 грн. Добровільно сплачено за період розрахунку 1280,0 грн. Таким чином, заборгованість за спожиту електричну енергію за період 01.10.2022 30.06.2024 , складає 29312,0 грн. Тому, посилаючись на\~зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами і судові витрати. Відповідач про день слухання справи сповіщений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України згідно ч.11 ст.128 ЦПК України (з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи); відзиву на позов суду не надав у встановлений законом строк без поважних причин; заяв на відкладення розгляду справи не надійшло. Дослідивши докази по справі суд встановив, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (додається) [PERSON] , є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно з правовим висновком Верховну Суду, викладеним у Постанові КЦС ВС від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц, власник квартири зобов`язаний нести втрати з її утриманням, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він в належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг. Відповідно до п.4.3, п. 4.13 ПРРЕЕ, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. Згідно до ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії», оператор системи розподілу забезпечує комерційних облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. \~ \~ \~ \~Оператор системи зобов`язаний надавати послуги комерційного обліку у випадках та обсягах, визначених Кодексом комерційного обліку, надавати електропостачальнику інформацію та документи у строки та в порядку, передбаченому законодавством України зокрема інформацію, необхідну електропостачальнику для виконання своїх зобов`язань за договором постачання у тому числі наявну у ОСР інформацію, яку електропостачальник зобов`язаний зазначити у рахунках за електричну енергію та/або на власному офіційному вебсайті в особистому кабінеті споживача відповідно до вимог цих Правил, та відповідними договорами ( п.п. 33), 34) п. 5.1.2 ПРРЕЕ). За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Частино третьою статті 205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. [PERSON] в точці продажу електроенергії за адресою: [ADDRESS] , є споживачем універсальної послуги з 01.01.2019 та приєдналася до діючого договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електричної енергії, оскільки продовжує споживати електричну енергію (письмові звернення щодо відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір відсутні), яка постачається на об`єкт, згідно умов нового договору частковою оплатою спожитої електричної енергії, та заявою приєднання до договору від 26.08.2020. За адресою [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідачка належним чином не виконувала передбачені договором зобов`язання, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість. За даний період було спожито по приладу обліку 14434 кВт*г на загальну суму 30412,08 грн. Добровільно сплачено за період розрахунку 1280,0 грн. Таким чином, заборгованість за спожиту електричну енергію за період 01.10.2022 30.06.2024 , складає 29312,0 грн. Статтями\~20,\~21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором. Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення на основі типового договору визначено як обов`язок, а не право споживача. Разом із тим відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих споживачем житлово-комунальних послуг. \~ \~ \~ \~Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.03.2019 року справі 210/5796/19-ц, в якій зазначено наступне: хоча відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» такі послуги надаються виключно на договірних засадах, стаття 20 цього ж закону передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Тому у випадку фактичного користування житлово-комунальними послугами відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати такі послуги за тарифами для населення встановленими виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування. Водночас споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог . Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну\~правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів,\~перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою\~допомогою адвоката,несуть сторони,крім випадківнадання правничоїдопомоги зарахунок держави.За результатамирозгляду справивитрати на\~правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу\~допомогу зметою розподілусудових витратучасник справиподає детальний\~опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову\~на відповідача; у разі відмови в позові\~на позивача; у\~разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved