Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

12.05.2025 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3868477 від 31.12.2021 у розмірі 18150,00 грн. Також позивач просив стягнути на його користь витрати по сплаті судового збору та витрати на надання правової допомоги у сумі 9000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного 31.12.2021 договору № 3868477 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 гривень. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 26.07.2024 року між \~ \~ \~ \~ТОВ \~ \~ \~ \~«МІЛОАН» та ТОВ \~ \~ \~ \~«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», укладено Договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 3868477 перейшло до ТОВ \~ \~ \~ \~«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». ТОВ \~ \~ \~ \~«КАЧАЙ ГРОШІ» свої зобов`язання за договором про надання кредитних коштів виконало. Однак відповідач умови договору не виконує, порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення за ним заборгованості у сумі 18150,00 грн, у тому числі: заборгованість за основним зобов`язанням 6000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 10950,00 грн, заборгованість за комісіями 1200,00 грн. Ухвалою судді від 13.05.2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Ухвалою суду від 10.06.2025 постановлено справу слухати заочно. Представник позивача просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (п.1 ч. 8 ст 128 ЦПК України), заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 31.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 3868477, за яким відповідач отримав кредит у сумі 6000,00 грн. строком на 25 днів, з 31.12.2021 до 25.01.2022 (п. 1.2, 1.4 договору). Сторонами договору погоджено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 5 % в день (п. 1.5.2 договору). Пунктом 1.5.1 договору передбачено сплату комісії позичальником у сумі 1200,00 грн. Додатком № 1 до договору сторонами було погоджено загальну вартість кредиту та процентну ставку за користування ним. Договір та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Довідкою про ідентифікацію особи [PERSON] , підтверджено особу відповідача та факт підписання ним кредитного договору. Відповідно до листа ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» від 23.01.2025, 31.12.2021 на платіжну картку № [NUMBER] було переаховано 6000,00 грн. 26.07.2024 року між \~ \~ \~ \~ТОВ \~ \~ \~ \~«МІЛОАН» та ТОВ \~ \~ \~ \~«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», укладено Договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 3868477 перейшло до ТОВ \~ \~ \~ \~«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на загальну суму 18150,00 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників. Вирішуючи спір, судом враховано таке. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно чю.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять. Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаним договором позики, то суд зазначає таке. Враховуючи те, що вказаний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 6000 грн. підлягає задоволенню. Разом з тим, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх: - за період з 31.12.2021 по 25.01.2022, виходячи з розрахунку 5 % за день користування позикою (5 % х 25 днів = 125 %). 6000,00 грн х 125 % = 7500 грн. - за період з 26.01.2022 по 23.02.2022, 3% річних (0,01% за день) 29 днів. 0,01 % х 29 днів = 0,29 %, 6000 х 0,29 % = 17,40 грн. Всього відсотків: 7500 + 17,40 = 7517,40 грн. Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача: заборгованість у сумі 14717,40 грн, з яких: 6000 заборгованості з основного боргу, 7517,40 грн заборгованості за відсотками та 1200 грн заборгованості за комісією. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 18150 грн. Водночас судом вирішено стягнути 14717,40 грн, що становить 81 %. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: (2422,40 грн х 81 %) = 1962,40 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правоваої допомоги від 01.07.2024, укладений із АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги від 30.07.2024 та акт про надання юридичної допомоги від 02.07.2024. Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 9000,00 грн. З урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: partial