Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом про\~визнання [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~таким,\~що втратив\~право користування\~житловим будинком, загальною площею 92,2 кв.м, житловою площею - 56,6 кв.м, що розташований за адересою: [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстрації. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить 7/8 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі Рішення Народного суду Дергачівського району Харківської області від 10.02.1993 року, справа №2-29/2993 Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.04.2017 проведена державна реєстрація зазначеної частки (7/8) на її ім`я, номер запису про право власності :20086329. Також 1/8 частка цього будинку належить на праві приватної спільної часткової власності - [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.04.2017 проведена державна реєстрація зазначеної частки (1/8) на ім`я - [PERSON] , номер запису про право власності :20086451. Разом з позивачкою у цьому житловому будинку з 29.07.2019 року був зареєстрований, син моєї колишньої знайомої відповідач у справі - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що вона надавала свою згоду на реєстрацію [PERSON] за цією адресою за проханням знайомої, виходячи з людяних відносин, та враховуючи, що йому потрібно було оформлювати документи для працевлаштування. Відповідач з власної волі з березня 2024 року не проживає у вищевказаному житловому будинку, хоча жодним чином ніхто не перешкоджав у доступі до вказаного житла, відповідач проживає в іншому місці, реальна фактична адреса і місцеперебування відповідача відома. При цьому відповідач ніколи не сплачував та не сплачує рахунки за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймав участі у підтриманні житлового будинку в належному технічному стані, [PERSON] матеріально не допомагає, ніякої кімнати не займає, його майна та речей в житловому будинку також немає, відсутнє його спальне місце та ін. Той факт, що відповідач дійсно не проживає в будинку підтверджується актом від 27.03.2025 складеним депутатом Малоданилівської селищної ради VI11 скликання, [PERSON] , за участі сусідів та посвідчений секретарем Малоданилівської Ради, про те, що [PERSON] близько року тому покинув зазначене домоволодіння, за місцем реєстрації не проживає, ніякої допомоги не надає, його місцезнаходження не відоме. Позивачка вказує, що усі комунальні послуги по обслуговуванню житлового будинку сплачуються нею самостійно. По причині реєстрації відповідача у будинку вона, як власник житлового будинку, не маю можливості оформити субсидію, чи будь-яким чином розпорядитися своєю власністю. Таким чином, наявність формальної реєстрації відповідача у цьому житловому будинку, порушує її права щодо користування, володіння та розпорядження власністю, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду із цим позовом. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідач повідомлений про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками 17.04.2025 за місцем реєстрації, відзиву, клопотань, заяв чи будь-яких пояснень щодо розгляду справи до суду не надавав (а.с. 28). У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена судом про розгляд вказаної справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 71 та ч. 1 ст. 72 Житловогро Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи\~свідчать,\~що згідно\~з Витягом\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~від 21.04.2017\~ [PERSON] \~належить на\~праві приватної\~спільної часткової\~власності -\~7/8\~частки житлового будинку,\~загальною площею\~92,2\~кв.м,\~житловою площею\~-\~56,6\~кв.м,\~що розташований\~за адересою:\~ [ADDRESS] , на підставі Рішення Народного суду Дергачівського району Харківської області від 10.02.1993, справа №2-29/2993 (а.с. 11, 13). Відповідно Витягу\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~від 21.04.2017\~ [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/8 частки житлового будинку, загальною площею 92,2 кв.м, житловою площею - 56,6 кв.м, що розташований за адересою: [ADDRESS] , на підставі Рішення Народного суду Дергачівського району Харківської області від 10.02.1993, справа №2-29/2993 (а.с. 12-13). З акту депутата Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області вбачається, що [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично у житловому будинку не проживає, під час обстеження житлового будинку особистих його речей не виявлено. Зі слів сусідів [PERSON] покинув домоволодіння рік тому добровільно, про місце його перебування нічого не відомо. Інформацію, зазначену у акті підтверддили своїми підписами у ньому троє сусідів (а.с. 14). Довідкою Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 27.03.2025, щодо зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , підтверджується факт реєстрації [PERSON] , [INFO] за вищевказаною адресою (а.с. 15). З пояснень позивача вбачається, що відповідач у вказаному будинку не проживає з березня 2024 року, права власності на будинок у нього відсутнє, участі в його обслуговуванні та оплаті за комунальні послуги не приймає, витрат за утримання спірного будинку та участі у спільному побуті не несе, однак залишається зареєстрованим у будинку, що перешкоджає позивачці оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідност. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації понад 6 місяців, а отже втратила право на користування житловим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові від 16 листопада 2016 року Верховний Суд України у справі № 6-709цс16 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, і зняття з реєстрації та вказав на те, що положення статей 383, 391, 405 ЦК України, статей 150, 156 у поєднанні з ст. 64 ЖК УРСР передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положеннястатті 405 ЦК України, статей 150,156 ЖК УРСРрегулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, зокрема у випадку втрати власником права власності, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Отже, пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Суд вважає, що позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він відсутній понад один рік. Втрата права користування житловим приміщенням є підставою відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи, яка втратила право користування житловим приміщенням, оскільки зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. У такий спосіб за наявності рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, особа підлягає зняттю з реєстрації місця проживання на підставі Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». З наданих матеріалів не вбачається, що позивач чинила перепони відповідачу у проживанні у будинку або що відповідач не проживав у цьому будинку з поважних причин. Будь-яких позовів або заяв про поновлення своїх порушених житлових прав, у випадку їх порушення, не подано. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved