Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

До Млинівського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бокіймівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що 31 жовтня 2016 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, якийзаочним рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 21.10.2022 року по справі № 566/378/22 було розірвано. Від спільного подружнього життя у них є спільна неповнолітня дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 15.11.2021 року по справі №566/734/21 вирішено стягувати з [PERSON] на користь позивачки на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, з індексацією суми відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Протягом 3х останніх років відповідач жодним чином не допомагає у вихованні та забезпеченні їх доньки, заборгованість по аліментах станом на 30.04.2024 р. становить 113030 грн. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] . Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 19.06.2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, її представник - адвокат Музика-Дубравський В. А. позовні вимоги підтримав, та просив суд позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб сайті «Судова влада України» Млинівського районного суду Рівненської області (а.с. 99). Заяв, клопотань, відзиву до суду від нього не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області у судове засідання не з'явився, 06.03.2025 року подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 88-90). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бокіймівської сільської ради Дубенського району Рівненської області - Яковчук С. О. у судовому засіданні підтримав поданий ним висновок органу опіки та піклування, щодо позовних вимог не заперечив щодо їх задоволення. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заочного рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 21.10.2022 року у справі № 566/378/22 зареєстрований 31 жовтня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Заочним рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 15.11.2021 року у справі № 566/734/21 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, з індексацією суми відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.04.2024 заборгованість відповідача становила 113030 грн. (а.с. 18-19). Із інформації, наданої Органом опіки та піклування Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області вбачається, що заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 31.03.2025 року зросла і становить 157280 грн. (а.с. 108). Позивач самостійно забезпечує дочку всім необхідним для її розвитку, бере активну участь у шкільному житті дитини, дбає про стан її здоров`я, створила всі необхідні матеріально-побутові умови (а.с. 14, 24-26). Рішенням виконавчого комітету Млинівської селищної ради Дубенського району Рівненської області № 121 від 30.04.2025 року «Про затвердження висновку щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] » (а.с. 106-112), затверджено висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в якому щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] покладаються повністю на рогляд суду. Рішенням виконавчого комітету Бокіймівської сільської ради Дубенського району Рівненської області № 36 від 28.04.2025 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» (а.с. 113-116), затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав,згідно якого орган опіки та піклування Бокіймівської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] , щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 76, 77, 79, 80, 82 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Кожна дитина відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно ч.ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 155 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені ст. 166 СК України. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини. В даному випадку наявні, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, правові підстави для застосування крайнього заходу впливу на відповідача - позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню, що відповідатиме інтересам дитини. На підставі ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved