Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

14.03.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просив суд: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] заборгованість за договором позики, укладеним 16 грудня 2024 року, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в сумі 314000 грн, індексації інфляції в сумі 3768 грн, три відсотки річних в сумі 1471 грн, а всього 319239 грн (триста дев`ятнадцять тисяч двісті тридцять дев`ять гривень). - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , судові витрати в сумі 3192 грн. І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 16 грудня 2024 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого він передав Відповідачу грошові кошти у розмірі 314000 грн (що є еквівалентом 7546 доларів США), в договорі вказано, що визначена договором сума, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання договору в повному обсязі. Таким чином факт отримання 314000 грн від Позивача Відповідачем підтверджується власноручним підписом останнього. Відповідач зобов`язався повернути Позивачу вказану грошову суму до 01.01.2025. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвіновою В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3102 від 16.12.2024. Починаючи з січня 2025 Позивач неодноразово звертався до Відповідача та просив повернути борг, але Відповідач ігнорував вимоги Позивача. Відповідач ухиляється від добровільної сплати суми позики, не реагує на звернення до нього щодо проведення розрахунків за заборгованістю. Отже, враховуючи неналежне виконання взятих відповідачем на себе зобов`язань, вважав обґрунтованими свої вимоги щодо стягнення з нього 3% річних у сумі 1471,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 3768,00 грн та самої суми заборгованості в розмірі 314000,00 грн (а.с. 1-5). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення (а.с. 45-46). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 14.03.2025 до Самарського районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена позовна заява. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи головуючою у справі визначено суддю Прінь І.П. (а.с. 19). Ухвалою судді Прінь І.П. відкрито провадження по вищезазначеній справі, справу ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження (а.с. 21). 23.04.2025 винесено ухвалу та призначено справу до розгляду в режимі ВКЗ (а.с. 28). 28.04.2025 від представника Позивача надійшла заява про призначення справи до судового розгляду (а.с. 29-30). Ухвалою суду від 23.04.2025 закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 32). Відповідно до Рішення Вищої Ради Правосуддя від 06.05.2025 суддя [PERSON] була звільнена з посади судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області (Відряджена до Самарського районного суду міста Дніпра) у зв`язку з поданням заяви у відставку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Самарського районного суду міста Дніпра від 07.05.2025 № 104-р справу направлено на повторний автоматизований розподіл судових справ (а.с. 36). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 07.05.2025 головуючим у справі визначено суддю Гаркушу В.В. (а.с. 37). Ухвалою суду від 19.05.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Гаркушею В.В. та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с. 38) Ухвалою суду від 10.06.2025 виправлено описку в ухвалі суду від 19.05.2025 (а.с. 47). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що 16.12.2024 між [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір позики. Відповідно до умов договору Позивач надав Відповідачу у позику 314000,00 грн (триста чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок, що є еквівалентним 7546 9сім тисяч п`ятсот сорок шість) доларів США 80 центів, 1 долар США = 41,6070). Згідно умов договору позичальник зобов`язався повернути кредитору таку ж грошову суму до 01.01.2025. Сума позики повертається без процентів. Згідно п. 1 2 договору визначена сума отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі. Договір підписано сторонами та посвідчено нотаріусом (а.с.9). В порушення умов вказаного договору, Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, суму позики не повернув. У зв`язку з чим на момент звернення Позивача до суду сума боргу Відповідача перед Позивачем становить 319239,07 грн: 314000,00 - заборгованість за договором; 3768,00 -інфляційні нарахування та 1471,07 - 3% річних (а.с. 10-15). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. За змістом ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1047\~ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено договір позики, за умовами якого Відповідач зобов`язувалася прийняти позику, та повернути її у визначений договором строк. Доказів повернення вказаної грошової суми в іноземній валюті позивачеві матеріали справи не містять. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Оскільки факт не повернення у повному обсязі позики Відповідачем підтверджено матеріалами справи, і останнім не спростовано шляхом подання належних, допустимих та достатніх доказів на адресу суду, то із Відповідача на користь позивача із урахуванням здійснених ним платежів підлягає стягненню заборгованість за тілом такої позики у розмірі 74284,95 грн. Щодо стягнення із Відповідача 3 % річних від простроченої суми та суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, то суд виходить з такого. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних та суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення на підставі ст.625\~ЦК України підлягає задоволенню, оскільки правові підстави такого стягнення прямо передбачені матеріальним законом. Таким чином, з огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення із відповідача, як позичальника, на користь позивача за договором позики від 16.12.2024 грошової суми у розмірі основного боргу сумі у розмірі 314000,00 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 1471,07 грн за період з 01.01.2025 (де 314000,00 грн сума прострочення, 57 днів - період прострочення, 3% річних - розмір санкції, що розраховується за формулою: сума боргу х процентна ставка /100%/365 днів х кількість днів, де сума боргу це сума простроченого боргу, процента ставка це проценти річних, кількість днів це різниця між датою розрахунку та датою виникнення простроченого зобов`язання (314000,00*3,000%/100%*57/350=1471,07)) та інфляційні витрати у розмірі 3768,00 грн за період з 01.01.2025 по 31.01.2025, що розраховуються за формулою (сума боргу х індекс інфляції /101,200% - сума боргу, де сума боргу - це сума простроченого боргу, індекс інфляції це добуток щомісячних індексів за відповідний період (314000,00*101,200/100%-314000,00=3768,00)). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3193,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду (а.с. 6). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved