Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 46450,80 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 16 жовтня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено електронний кредитний договір № 418486755, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 9000 грн. на банківську картку, отриману відповідачем в АТ КБ «ПриватБанк». Товариство зобов`язання з надання відповідачу коштів виконав, а відповідач умови договору в строк, встановлений договором не виконує. Таким чином, станом на 15 липня 2024 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 46450 грн. 80 коп. ТОВ «Юніт Капітал» отримало право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу від 05 липня 2024 року. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач в заяві про перегляд заочного рішення виклав заперечення на позов, в яких позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, при цьому зазначає наступне. Належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості є необгрунтованим, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Також відповідач послався на постанови Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 в яких зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Представник позивача в додаткових поясненнях до позову зазначив наступне. Згідно копії платіжного доручення від 16.10.2022 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] , для зарахування на платіжну картку з відповідним номером кошти у розмірі 9000 грн.. Зазначене платіжне доручення містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер: назву, код платника та номер рахунку: код банку платника: назву, код одержувача та номер його рахунку, код банку одержувача; суму цифрами: призначення платежу, до відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, порядок видачі коштів в безготівковій формі порушений не був. Позивачем, як фактором до якого перейшло право вимоги надано до суду всі первинні документи щодо розрахунку заборгованості, при цьому сам позивач додаткові нарахування не здійснював та вимагає лише сплати боргу у розмірі визначеному первинним кредитором «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідач повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, із заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Суд з урахуванням позиції позивача щодо розгляду справи за відсутності представника та відсутністю будь-якої заяви зі сторони відповідача щодо його участі в судовому засіданні, ухвалив розглядати справу за відсутності сторін. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 жовтня 2022 року [PERSON] через веб-сайт moneyveo звернувся та заповнив заявку на отримання грошових коштів в кредит. Заявка містить загальну інформацію щодо суми кредиту та строку його надання, а також докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, дані паспорту громадянина України у формі картки, адресу проживання та номер мобільного телефону. 16 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 418486755, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надає [PERSON] кредит на суму 9000 грн., строком на 30 днів від дати отримання кредиту. У відповідності до п. 3.1 Договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування за який він повинен сплатити проценти у розмірі 5535 грн.. Згідно п. 8.4 Договору після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається вартість кредиту за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 % в день від суми залишку Кредиту. Договір укладено державною мовою в електронному вигляді, який створений і збережений в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, є перетвореним електронними засобами у візуальну форму та підписаний шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачем того ж дня підписано Паспорт споживчого кредиту, який містить: інформацію та контактні дані про кредитодавця, інформацію та контактні дані посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти. У відповідності до платіжного доручення від 16 жовтня 2022 року судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було переховано на ім`я [PERSON] грошові кошти в сумі 9000,00 грн. на виконання умов кредитного договору № 418486755 від 16 жовтня 2022 року. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, предметом якого є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Згодом, 28.11.2019 року між сторонами укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, у відповідності до якої строк дії договору починає перебіг у момент визначений у п. 8.1. договору та закінчується 31.12.2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Всі інші умови договору залишаються без змін. 31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року про продовження строку дії договору до 31.12.2021 року. 31.12.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року про продовження строку дії договору до 31.12.2023 року включно. 31.12.2022 року між сторонами укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року про продовження строку дії договору до 31.12.2024 року. З Реєстру прав вимоги №208 від 20 грудня 2022 року складеного сторонами вищевказаними договору, ТОВ «Таліон плюс» прийняло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги за кредитним договором № 418486755 від 16 жовтня 2022 року, укладеним з [PERSON] , заборгованість яка станом на день формування звіту становить у загальній сумі 46450,80 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9000,00 грн. та заборгованості за процентами 37450,80 грн. Згодом, 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. З Реєстру прав вимоги №1 від 30 жовтня 2023 року складеного сторонами вищевказаними договору, ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» прийняло від ТОВ «Таліон плюс» право вимоги за кредитним договором №418486755 від 16 жовтня 2022 року, укладеним з [PERSON] , заборгованість яка станом на день формування звіту становить у загальній сумі 46450,80 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9000,00 грн. та заборгованості за процентами 37450,80 грн.. 05 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» укладено договір факторингу № 05/07/24, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників складеного сторонами вищевказаними договору, ТОВ «Юніт Капітал» прийняло від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» право вимоги за кредитним договором № 418486755 від 16 жовтня 2022 року, укладеним з [PERSON] , заборгованість яка станом на день формування звіту становить у загальній сумі 46450,80 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9000,00 грн. та заборгованості за процентами 37450,80 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до приписів статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивач ТОВ «Юніт Капітал» на підставі укладеного договору факторингу набуло право вимоги за кредитним договором № 418486755 від 16 жовтня 2022 року, укладеним з [PERSON] .. У відповідності до наданого до суду позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 418486755 від 16 жовтня 2022 року, укладеним з [PERSON] , в останнього наявна заборгованість у загальному розмірі 46450,80 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9000,00 грн. та заборгованості за процентами 37450,80 грн та яка відповідає сумі заборгованості, станом на час набуття позивачем права вимоги за цим договором, на підставі договору факторингу. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі N732/670/19, від 23.03.2020 року у справі N404/502/18, від 07.10.2020 року N127/33824/19. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є фінансовою установою та має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) Товариства містить істотні умови, передбачені законодавством для кредитного договору, в тому числі умови передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Пропозиція укласти електронний договір (оферта) розміщується Товариством у власній інформаційно-телекомунікаційній системі, доступ до якої здійснюється через на сайт: www.moneyveo.ua. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) Товариства містить істотні умови, передбачені законодавством для кредитного договору. При намірі укласти електронний договір, потенційний позичальник (далі - «Заявник»), шляхом самостійного встановлення відповідних параметрів на Сайті у межах встановленого кредитного ліміту, обирає суму кредиту та бажаний строк користування ним, після чого натискає кнопку «оформити кредит» для переходу на першу сторінку Заявки на оформлення кредиту. Заявкою є анкета встановленої Товариством форми, інтегрована в інформаційно- телекомунікаційну систему Товариства, яка заповнюється Заявником на Сайті При заповненні першої сторінки Заявки «Особисті дані» Заявник заповнює інформацію щодо своїх прізвища, імені та по батькові, дати народження, номеру телефону, електронну адресу, секретного питання/відповіді та пропонує Заявнику, на власний розсуд, вказати пароль (унікальний алфавітно-числовий набір символів). Фінальною обов`язковою дією споживача в інформаційно-комунікаційній системі є підписання договору електронним підписом в порядку передбаченому статтею 12 Закону Україні «Про електронну комерцію». Так, судом встановлено, що відповідачем договір кредитування із товариством укладено шляхом заповнення анкети-заява, яка містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус. У 2022 році відповідач ознайомився із умовами кредитування під час заповнення анкети та підписав заяву анкету, в якій підтвердив ознайомлення із умовами кредитування та підтвердив бажання отримати кредитні кошти на рахунок відкритий у АТ «КБ «Приватбанк». Крім цього інші кроки в укладанні кредитного договору [PERSON] виконано в електронному вигляді, за допомогою логіну та введеного паролю в Особистому кабінеті, який було створено в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами шляхом заповнення відповідачем Анкети-заяви та ознайомлення із Паспортом кредитування. Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредиту. З огляду на викладене, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив із використанням електронно-цифрового підпису, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. При цьому судом враховано, що кошти перераховані відповідачу на картку відкриту в АТ «КБ «Приватбанк», що підтверджується платіжним дорученням від 16 жовтня 2022 року, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було переховано на ім`я [PERSON] грошові кошти в сумі 9000,00 грн. на виконання умов кредитного договору № 418486755 від 16 жовтня 2022 року, така інформація також підтверджена довідкою ПАТ «КБ «Приватбанк» від 25 червня 2024 року № 06_2/2024. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604- 609 ЦК. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання. Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання. Згідно зч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому судом також враховано, що позивачем доведено належними та допустимими доказами перерахування коштів на рахунок відповідача відкритий в АТ КБ «Приватбанк», а відповідачем не спростовано належними доказами відсутність у нього відкритого розрахункового рахунку в АТ КБ «Приватбанк», на який було перераховано кредитні кошти. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, предметом якого є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. З Реєстру прав вимоги №208 від 20 грудня 2022 року складеного сторонами вищевказаними договору, ТОВ «Таліон плюс» прийняло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги за кредитним договором № 418486755 від 16 жовтня 2022 року, укладеним з [PERSON] , заборгованість яка станом на день формування звіту становить у загальній сумі 46450,80 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9000,00 грн. та заборгованості за процентами 37450,80 грн. Згодом, 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, за умовами якого право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та 05 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу № 05/07/24, згідно якого право вимоги за кредитним договором № 418486755 від 16 жовтня 2022 року, укладеним з [PERSON] , перейшло до позивача. За таких даних у ТОВ «Юніт капітал» є право вимоги до [PERSON] у загальному розмірі 46450,80 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № 418486755 від 16 жовтня 2022 року, підлягає на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заявлений до стягнення розмір заборгованості у загальному розмірі 46450,80 грн. Суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо ненадання позивачем належного розрахунку заборгованості та посилання при цьому на Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" , оскільки в матеріалах справи міститься картка обліку Договору, в якій зазначена вся інформація щодо нарахованих відсотків, період такого нарахування та загальна сума заборгованості. Також є безпідставним посилання на відсутність доказів перерахування коштів відповідачу, оскільки судом досліджено та встановлено на підставі належних та допустимих доказів, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти відповідачу на рахунок відкритий в АТ «КБ «Приватбанк» 16 жовтня 2022 року у розмірі 9000 грн.. Щодо відшкодування судових витрат. Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем під час пред`явлення позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору підлягає 2422,40 грн. Також, позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження здійснення витрат пов`язаних з розглядом справи позивачем надано: - договір №05/07/24-02 року про надання правничої допомоги від 05.07.2024 року, укладений між ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" та АБ "Тараненко та партнери", за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в повному обсязі та на умовах, передбачених даним договором; - додаткову угоду №3 до договору №05/07/24-02 року про надання правничої допомоги від 05.07.2024 року, укладену 05.07.2024 року про надання юридичної допомоги про захист прав та інтересі з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитним договором зокрема укладеним з [PERSON] ; - акт прийому-передачі наданих послуг, згідно з якого сторонами погоджено, що правнича допомога відносно відповідача [PERSON] становить в сумі 6000,00 грн.. яка складається з: складання позовної заяви, що становить 5000,00 грн.; вивчення матеріалів справи, що становить 500,00 грн.; надання усної консультації стосовно складання позовної заяви, що становить 500,00 грн. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. Судом приймається, що позивачем на підставі поданих доказів було отримано правничу допомогу на підставі договору №05/07/24-02 року про надання правничої допомоги від 05.07.2024 року, яка пов`язана з розглядом даної справи. З урахуванням викладеного, відсутності заперечень відповідача стосовно розміру витрат понесених позивачем на правову допомогу та відсутності клопотання про зменшення, приймаючи задоволення судом позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року)..

Outcome: approved