Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У лютому 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , яка має загальну площу 59,9 кв.м., житлову - 41,0 кв.м. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що спірна квартира була придбана 09 вересня 2006 року, на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької нотаріальної контори Перепелицею Ю.М. Того ж дня, 09 вересня 2006 року позивачу було видано Витяг про Державну реєстрацію правочинів № 2866597, згідно якого Договір дарування зареєстрований в Деравному реєстрі правочинів за № 1559064. Позивач, після отримання документів у нотаріуса, звернулася до Сєвєродонецького Бюро технічної інвентаризації, де 01.11.2006 року було отримано Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , загальною площею: 59,9 кв.м., житловою площею: 41,0 кв.м. 05.11.2006 року позивачем було зареєстровано квартиру та видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12396247, реєстраційний номер: 11750632, номер запису: 548 в книзі: 49. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.02.2025 року, за реєстраційним номером нерухомого майна 11750632 в Реєстрі прав власності на нерухому майно є відомості про квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 59,9 кв.м., житловою - 41,0 кв.м. та належить на праві власності такого майна [PERSON] . У зв`язку з руйнуванням житла у позивача є необхідність подати дані щодо цього до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій спричинених збройною агресію російської федерації проти України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2023 року № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій терористичних актів, диверсій спричинених збройною агресію російської федерації, використанням електронної публічної послуги «Відновлення». Для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію. Однак здійснити реєстрацію права власності на квартиру [PERSON] не може, так як відсутній документ, який підтверджує її право власності на пошкоджене майно. 26.01.2025 року представником позивача було отримано відповідь про розгляд адвокатського запиту, згідно з якою «Відповідно до наказу Міністерства юстиції України «про перейменування Сєвєродонецької державної нотаріальної контори» від 13.11.2024 № 3281/5 Сєвєродонецьку державну нотаріальну контору перейменовано Сіверськодонецьку державну нотаріальну контору. Водночас, документи нотаріального діловодства та архіву Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори до Луганського обласного державного нотаріального архіву не передавались, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливою, а тому позивач позбавлений можливості отримати дублікат Договору дарування від 09 вересня 2006 року та для захисту своїх майнових прав вимушений звернутися до суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 29). Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року у судовому засіданні призначено розгляд справи по суті (а.с. 40). Позиція сторін в судовому засіданні. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 41). Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився,причини неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.247ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , яка має загальну площу 59,9 кв.м., житлову - 41,0 кв.м., була придбана 09 вересня 2006 року на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької нотаріальної контори Перепелицею Ю.М. (а.с. 11). Того ж дня, 09 вересня 2006 року позивачу було видано Витяг про Державну реєстрацію правочинів № 2866597, згідно якого Договір дарування зареєстрований в Деравному реєстрі правочинів за № 1559064 (а.с. 12). Позивач, після отримання документів у нотаріуса, звернулася до Сєвєродонецького Бюро технічної інвентаризації, де 01.11.2006 року було отримано Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , загальною площею: 59,9 кв.м., житловою площею: 41,0 кв.м. (а.с. 13-14). 05.11.2006 року позивачем було зареєстровано квартиру та видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12396247, реєстраційний номер: 11750632, номер запису: 548 в книзі: 49 (а.с. 19). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.02.2025 року, за реєстраційним номером нерухомого майна 11750632 в Реєстрі прав власності на нерухому майно є відомості про квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 59,9 кв.м., житловою - 41,0 кв.м. та належить на праві власності такого майна [PERSON] 26.01.2025 року представником позивача було отримано відповідь про розгляд адвокатського запиту, згідно з якою «Відповідно до наказу Міністерства юстиції України «про перейменування Сєвєродонецької державної нотаріальної контори» від 13.11.2024 № 3281/5 Сєвєродонецьку державну нотаріальну контору перейменовано Сіверськодонецьку державну нотаріальну контору. Водночас, документи нотаріального діловодства та архіву Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори до Луганського обласного державного нотаріального архіву не передавались (а.с. 21). Також до матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України та довідки про реєстрацію місця проживання особи з відміткою про реєстрацію у вищевказаній квартирі (а.с.8,10). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1ст. 317\~ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частинами 3, 4 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації, відповідно до Закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі, споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продаж; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права н; аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо. Позивач втратив документ, що засвідчує їх право власності (свідоцтво про право власності). При цьому отримання дублікату не можливе, що підтверджується особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.201-5 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст.\~11\~ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України\~передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивач на теперішній час позбавлена можливості отримати документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved