Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та заперечень відповідача. 1. 27.09.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач та/або ТОВ «ФК «ЄАПБ») в особі представника, звернулося до [PERSON] (далі відповідач та/або позичальник) з вимогами про стягнення суми заборгованості у розмірі 30960,00 гривень за Кредитним договором № 146870, та суми заборгованості у розмірі 8245,50 гривень за Кредитним договором № 102328035, а також понесені позивачем судові витрати. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 09.12.2021 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 146870. 29.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29022024, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 29.02.2024 року до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30960,00 гривень, з яких: 15000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 15960,00 гривень сума заборгованості за відсотками. 07.02.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 102328035. 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (Новий кредитор та/або ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 року до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8245,50 гривень, з яких: 4700,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 2095,50 гривень сума заборгованості за відсотками; 1450,00 заборгованість за комісією. У зв`язку з вищевикладеним у позивача виникло право на звернення до суду з відповідним позовом. 3. 29.01.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, де пояснив, що Кредитний договір № 146870 від 09.12.2021 року укладений між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» - первісними позикодавцями/кредиторами та відповідачем в електронній формі шляхом направлення електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо доказів, які підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу представник позивача зазначив, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних (позичкових) коштів за укладеним договором, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором (позикодавцем), а дані документи формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит та є банківською таємницею. Окрім того, звернув увагу суду на те, що через велику кількість боржників, зазначених у Реєстрі, до позовної заяви було додано копії (Витягу) з реєстру боржників, що містить лише дані [PERSON] (а.с. 78-82) 4. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 5. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви та в додаткових поясненнях, зокрема, просив справу розглянути за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 5, 82) 6. 29.01.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. (а.с. 74-75) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2024 року цивільна справа № 496/6395/24 була передана до провадження на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 57) 8. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 68-69) 10. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 05.02.2025 року було задоволено клопотання представника позивач про витребування доказів. (а.с. 101-102) 11. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 12. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке він отримав 17.12.2024 року (а.с. 73), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 13. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 14. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 15. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 16. 09.12.2021 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений Договір № 146870 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 15000,00 гривень строком на 30 днів. (а.с. 6-10) 17. Додатками до Договору про надання споживчого кредиту є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (зворотній а.с. 10) та Паспорт споживчого кредиту, з яким було ознайомлено позичальника 09.12.2021 року. (а.с. 11-12, 14-15, 17-18) 18. Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення від 20.01.2025 року за вих. № 1-2001, 09.12.2021 року було успішно перераховано на платіжну картку клієнта [NUMBER] грошові кошти в розмірі 15000,00 гривень, транзакція в системі iPay.ua [NUMBER] . (а.с. 83) 19. 07.01.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] була укладена Додаткова угода до Договору № 146870 про надання споживчого кредиту від 09.12.2021 року, якою визначили кінцевий термін повернення кредиту 07.02.2022 року. (а.с. 13) 20. 08.02.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] була укладена Додаткова угода до Договору № 146870 про надання споживчого кредиту від 09.12.2021 року, якою визначили кінцевий термін повернення кредиту 11.03.2022 року. (а.с. 16) 21. З розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 146870 від 09.12.2021 року за період з 09.12.2021 року по 09.06.2022 року, [PERSON] , станом на 29.02.2024 року має заборгованість за Кредитним договором № 146870 від 09.12.2021 року, яка не погашена, та складає 30960,00 гривень. (а.с. 84-87) 22. З розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 146870 від 09.12.2021 року за період з 29.02.2024 року по 31.07.2024 року, [PERSON] , станом на 31.07.2024 року має заборгованість за Кредитним договором № 146870 від 09.12.2021 року, яка не погашена, та складає 30960,00 гривень. (а.с. 24) 23. 29.02.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. (а.с. 19-21, 88-92) 24. 29.02.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» та АТ «ТАСКОМБАНК» складений та підписаний Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 2 за Договором факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року. (а.с. 22) 25. Згідно Витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року, від 29.02.2024 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 146870, розмір заборгованості за яким складає 30960,00 гривень. (а.с. 23, 93-95) 26. Факт укладення Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року також підтверджується копією платіжної інструкції в національній валюті № 20927 від 05.03.2024 року. (а.с. 97) 27. З відповіді ПАТ «Південний» від 26.02.2025 року за вих. № 33/001/5801/2025-БТ, та виписки з рахунку приватного клієнта № 090000-2025/0225 за період з 09.12.2021 року по 13.12.2021 року, вбачається, що на рахунок [PERSON] до якого була оформлена картка № [NUMBER] , 09.12.2021 року надійшли грошові кошти в розмірі 15000,00 гривень, якими останній користувався. (а.с. 105, 106) 28. 07.02.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 102328035, відповідно до умов якого позичальник отримав позику у розмірі 5000,00 гривень строком на 75 днів, з 07.02.2022 року до 23.04.2022 року. (а.с. 28-33) 29. Додатком № 1 та Додатком № 2 до Договору про споживчий кредит № 102328035 від 07.02.2022 року є, відповідно, Графік платежів за договором про споживчий кредит № 102328035 від 07.02.2022 року та Паспорт споживчого кредиту № 102328035. (зворотній а.с. 33, а.с. 34) 30. 16.07.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «МІЛОАН» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісія за надання кредитом і проценти за користування кредитом), неустойку (штраф, пеня) та/або процентами за порушення грошового зобов`язання та іншими платежами згідно кредитних договорів, за наявності, право на одержання яких належить Клієнту. (а.с. 35-36) 31. Згідно копії Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, від 16.07.2024 року (а.с. 37) та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, від 16.07.2024 року (а.с. 38), до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , Кредитний договір № 102328035, розмір заборгованості за яким складає 8245,50 гривень. 32. З розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 102328035 від 07.02.2022 року за період з 16.07.2024 року по 31.07.2024 року, [PERSON] , станом на 31.07.2024 року має заборгованість за Кредитним договором № 102328035 від 07.02.2022 року, яка не погашена, та складає 8245,50 гривень. (а.с. 39) V. Оцінка Суду. 33. В ч. 1 ст.\~14\~ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 34. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 35. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 36. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 37. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 38. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник. 39. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. 40. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 41. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 42. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 43. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. 44. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 45. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. 46. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 47. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 48. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 49. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 50. Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 51. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 52. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 53. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 54. Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості за Договором № 146870 про надання споживчого кредиту від 09.12.2021 року, позивач надав суду копію Договору № 146870 про надання споживчого кредиту від 09.12.2021 року, Виписку з рахунку та розрахунок заборгованості. 55. З наданих позивачем документів вбачається, що первісний кредитор за Договором № 146870 про надання споживчого кредиту від 09.12.2021 року, свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Натомість, в порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. 56. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за Договором № 146870 про надання споживчого кредиту від 09.12.2021 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. 57. Щодо стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 102328035 від 07.02.2022 року, суд дійшов наступних висновків. 58. Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 102328035 від 07.02.2022 року, позивач надав суду копію Договору про споживчий кредит № 102328035 від 07.02.2022 року з додатками, та розрахунок заборгованості, при цьому, суд наголошує, що доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості є рішення суду, що вступило в законну силу або документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм чинного законодавства. Розрахунок заборгованості, як доказ розміру заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки він не є первинним документом бухгалтерського обліку, що вміщує записи про здійснені операції, розрахунок суми заборгованості, а є тільки набором арифметичних дій, не підтверджений жодним належним та допустимим доказом у відповідності до ст.ст. 77-78 ЦПК України та підписаний представником Товариства по справі. Разом з тим нормами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю, щодо змісту та форми первинних документів під час надання фінансових послуг фінансовими компаніями. 59. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) у постанові від 03.07.2019 року зауважила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01.12.2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01.06.2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21, ЄДРСРУ № 104644740). 60. З наданих позивачем документів вбачається, що доказів того, що на поточний рахунок відповідача було зараховано кредитні кошти згідно Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, позивачем надано не було. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б вказували на існування у відповідача перед первісними кредиторами заборгованості за кредитними договорами матеріали справи не містять. У справі немає, копій документів, що підтверджують сплату ціни продажу за договорами факторингу, ні копії вимоги до відповідачки про погашення заборгованості, ні копії документу, на підтвердження повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги, а ні документу (довідки, виписки по рахунку тощо) про ненадходження від відповідача грошових коштів відповідно до ст. 1082 ЦК України для виключення подвійного стягнення, а ні виписки по рахунку позичальника за період, який включає період кредитування. 61. Сам лише бездоказовий факт констатації наявності заборгованості не може слугувати підставою для задоволення позову. Перехід права вимоги та формалізація певного розміру заборгованості у Договорі факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, не звільняє ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від доказування наявності у [PERSON] заборгованості за Договором про споживчий кредит № 102328035 від 07.02.2022 року. [PERSON] не є стороною Договору факторингу, тобто визначений у витязі з Реєстру боржників до Договору факторингу розмір заборгованості із ним не узгоджувався, його обґрунтованість ним не перевірявся. 62. Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВСУ від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах зазначає Суд. Окрім цього Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). 63. Оскільки наявність та розмір заборгованості за використаними коштами отриманими в кредит за Договором про споживчий кредит № 102328035 від 07.02.2022 року, не підтверджено на підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 64. Як вбачається з наданої копії платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 77702 від 16.08.2024 року (а.с. 63), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 гривень, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 2391,17 гривень (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 30960,00 грн. ? 3028,00 грн. ? 39205,50 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial