Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором № 08432-07/2024від 08\~липня 2024\~року в сумі 32 600 гривень 00 копійок. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 08 липня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту (далі - Кредитний договір) №08432-07/2024, відповідно до п.1.1., 1.2. якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у тимчасове платне користування на власні потреби в сумі 8 000 гривень, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. У п.1.2. Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 120 днів з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 04 листопада 2024 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою, денна процентна ставка становить 1,50 %, та застосовується у межах строку кредитування. Позивач зазначає, що відповідно до п. 1.6 Договору від 08 липня 2024 року банк здійснив переказ коштів у розмірі 8 000 гривень на картку відповідача. Дата погашення кредиту 04 листопада 2024 року 30 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу № 30102024, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 08432-07/2024. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30 жовтня 2024 року виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 8 000 гривень 00 копійок; заборгованості за нарахованими процентами 13 800 гривень 00 копійок, заборгованості за пенею (штрафами) 10\~800 гривень 00 копійок, а всього 32 600 гривень 00 копійок, від сплати яких відповідач ухиляється. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи без участі представника позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 71-72). Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (а.с.66,74,77-78). Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав. Ухвалою від 12 червня 2025 року було постановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного розгляду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 08 липня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір про надання споживчого кредиту № №08432-07/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав у тимчасове платне користування на власні потреби кредит в сумі 8 000 гривень, зі строком користування кредитом - 120 днів з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 04 листопада 2024 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою, денна процентна ставка становить 1,50 %, та застосовується у межах строку кредитування (а.с.12-20). Частиною ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» задекларовано термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором», де Електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~ дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор\~ алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Комбінацію літер та цифр, що розташовуються в нижньому правому кутку договору являє собою електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Суд вважає, що укладення Договору в електронній формі між сторонами підтверджується візуальною формою послідовності дій [PERSON] та комбінацію літер та цифр, що розташовані в нижньому правому кутку Договору та являють собою електронний підпис відповідача (а.с.20). Отже Договір був укладений в електронній формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього електронним підписом, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. ч.1, 2\~ст. 207 ЦК України\~\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.ч. 1-3\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом\~ст.634 ЦК України\~\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 175/4576/14 від 17 липня 2019 року яка, з точки зору ч.4\~ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, умови договорів приєднання розробляються банком, а тому повинні бути зрозумілі усім споживачам, доведені до їх відома, а тому банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 30 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу № 30102024, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 08432-07/2024 (а.с.36-46). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Стар Файненс Груп», заборгованість відповідача станом на 30 жовтня 2024 року за договором № 08432-07/2024 від 08 липня 2024 року становить 32 600 гривень 00 копійок (а.с. 25-26). Оскільки на підставі даного договору відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», тому суд вважає, що останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості, а нарахування відсотків за користування кредитом має відбуватися з моменту отримання кредиту до моменту укладання договору факторингу, тобто з 08 липня 2024 року по 30 жовтня 2024 року. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач не проводив платежі по погашенню кредиту, у зв`язку з чим не належним чином виконує умови договору. Розрахунком заборгованості підтверджено, що у відповідача станом на 30 жовтня 2024 року існує заборгованість за кредитним договором в сумі 32 600 гривень 00 копійок, яка складається з 8\~000 гривень 00 копійок заборгованість по кредиту; 13\~800 гривень 00 копійок заборгованість за нарахованими відсотками, 10\~800 гривень 00 копійок неустойка (а.с.25-26). З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не належним чином виконує умови зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.\~Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що відповідач, порушивши зобов`язання по умовах договору, має заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» за кредитним договором, яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню на користь позивача. Судом встановлено, що Кредитний договір № 08432-07/2024 був укладений 08 липня 2024 року. Договір факторингу був укладений 30 жовтня 2024 року. Розмір відсотків за користування кредитом: (8000х1,5%)х115 днів=13\~800 гривень 00 копійок. Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено у випадку прострочення Клієнтом сплати процентів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим й чинним законодавством України (а.с.17 зворот). Згідно п. 5.3.1 договору, у випадку прострочення Клієнтом сплати тіла кредиту відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим й чинним законодавством України (а.с.17 зворот). У випадку, коли сума кредиту не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, неустойка не може перевищувати розміру подвійної суми кредиту. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», з 01 січня 2024 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила: з 01 січня - 7100 гривень, з 01 квітня - 8000 гривень. Кредитний договір було укладено 08 липня 2024 року на суму 8\~000 гривень, тобто розмір кредиту не перевищував розмір мінімальної заробітної плати. Позивач в позові та в розрахунку заборгованості не зазначив чи є сума в розмірі 10\~800 гривень 00 копійок штрафом за прострочення сплати процентів або штрафом за прострочення сплати тіла кредиту, як це передбачено п.п. 5.3 та 5.3.1 Договору. Статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що споживач,\~який порушив\~своє зобов`язання\~щодо повернення\~кредиту та\~процентів за\~ним,\~має відшкодувати\~кредитодавцю завдані\~цим збитки\~відповідно до\~закону з\~урахуванням особливостей,\~визначених цією\~статтею. У\~договорах про\~споживчий кредит\~пеня за\~невиконання зобов`язання\~щодо повернення\~кредиту та\~процентів за\~ним не\~може перевищувати\~подвійної облікової\~ставки Національного\~банку України,\~що діяла\~у період,\~за який\~сплачується пеня,\~та не\~може бути\~більшою за\~15\~відсотків суми\~простроченого платежу. Сукупна\~сума неустойки\~(штраф,\~пеня)\~та інших\~платежів,\~що підлягають\~сплаті споживачем\~за порушення\~виконання його\~зобов`язань на\~підставі договору\~про споживчий\~кредит,\~не може\~перевищувати половини\~суми,\~одержаної споживачем\~за таким\~договором,\~і не\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін. Сукупна сума\~неустойки (штраф,\~пеня)\~та інших\~платежів,\~що підлягають\~сплаті споживачем\~за порушення\~виконання його\~зобов`язань на\~підставі договору\~про споживчий\~кредит,\~загальний розмір\~кредиту за\~яким не\~перевищує розміру\~однієї мінімальної\~заробітної плати,\~не може\~перевищувати розміру\~подвійної суми,\~одержаної споживачем\~за таким\~договором,\~і не\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін. За порушення\~виконання споживачем\~зобов`язань за\~договором про\~споживчий кредит,\~загальний розмір\~кредиту за\~яким не\~перевищує розміру\~однієї мінімальної\~заробітної плати,\~процентна ставка\~за кредитом,\~порядок її\~обчислення,\~порядок сплати\~процентів не\~можуть бути\~змінені у\~бік погіршення\~для споживача. Застосування штрафу та пені за одне й те саме порушення споживачем зобов`язання за договором про споживчий кредит заборонено. Пунктом 6\~Перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено,\~що у\~разі прострочення\~споживачем у\~період з\~1\~березня 2020\~року до\~припинення зобов`язань\~за договором\~про споживчий\~кредит,\~укладеним до\~тридцятого дня\~включно з\~дня набрання\~чинності\~Законом України\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо удосконалення\~державного регулювання\~ринків фінансових\~послуг",\~у тому\~числі того,\~строк дії\~якого продовжено\~після набрання\~чинності\~Законом України\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо удосконалення\~державного регулювання\~ринків фінансових\~послуг",\~споживач звільняється\~від відповідальності\~перед кредитодавцем\~за таке\~прострочення.\~У тому\~числі,\~але не\~виключно,\~споживач у\~разі допущення\~такого прострочення\~звільняється від\~обов`язку сплати\~кредитодавцю неустойки\~(штрафу,\~пені)\~та інших\~платежів,\~передбачених договором\~про споживчий\~кредит за\~прострочення виконання\~(невиконання,\~часткове виконання)\~споживачем зобов`язань\~за таким\~договором.\~Забороняється збільшення\~процентної ставки\~за користування\~кредитом з\~інших причин,\~ніж передбачені\~частиною\~четвертою\~статті 1056-1\~Цивільного\~кодексу України,\~у разі\~невиконання зобов`язань\~за договором\~про споживчий\~кредит у\~період,\~зазначений у\~цьому пункті.\~Дія положень\~цього пункту\~поширюється,\~у тому\~числі,\~на кредити,\~визначені\~частиною другою\~статті\~3\~цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Судом встановлено, що кредитний договір було укладено після тридцятого дня включно з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24 грудня 2024 року. Суд вважає, що оскільки розмір кредиту не перевищував на момент його отримання розмір мінімальної заробітної плати, тому вимоги про стягнення штрафу в розмірі 10 8000 гривень, який не перевищує встановлений ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» розмір неустойки в розмірі подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, тому вимоги про стягнення 10\~800 гривень 00 копійок в якості штрафу підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Стосовно стягнення судових витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу. Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з підготовкою позовної заяви до суду, надано Договір про надання правової допомоги № 3 від 28 листопада 2024 року, укладений між адвокатом Боденко А. А. та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (а.с.53-54), актом прийому-передачі наданих послуг до вказаного договору від 27 грудня 2024 року вартість наданих послуг становить 7\~000 гривень 00 копійок (а.с.55). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7\~000 гривень 00 копійок, а позиція суду відповідає позиції ВС, яка викладена в постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22, згідно якої Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України,\~відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином,\~у зв`язку\~із частковим\~задоволенням позовних\~вимог,\~з\~відповідача\~підлягає стягненню\~на\~користь\~позивача судовий\~збір\~у\~розмірі 2\~422\~ гривні 40 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 7). На підставі викладеного,

Outcome: approved