Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

У липні 2023 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики , у якому з урахуванням уточнень просив: стягнути із [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРШЛЯХБУД», код за ЄДРПОУ 38291014, місцезнаходження: 01103, м. Київ, вул. М. Бойчука, 10А, 1 057 700 гривень основного боргу за договорами позики. На обґрунтування позову позивач зазначив, що 30 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 30 безвідсоткової позики від 30 грудня 2020 року, у відповідності до п. 1.1. якого позивач, як позикодавець, надав відповідачу, як позичальнику, позику в розмірі 150 000 гривень. Пунктом 3.1. договору позики № 30 від 30.12.2020 р. встановлено обов`язок відповідача повернути позику в строк до 20 грудня 2021 року. Позика за договором № 30 безвідсоткової позики від 30 грудня 2020 року була видана відповідачу готівкою із каси позивача частково, на суму 140 000 гривень, на підставі наступних видаткових касових ордерів: № 1 від 04.01.2021р. на суму 43 000 гривень; № 2 від 05.01.2021р. на суму 41 000 гривень; № 3 від 06.01.2021р. на суму 44 000 гривень; № 4 від 11.01.2021р. на суму 12 000 гривень. 14 травня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 8 безвідсоткової позики від 14 травня 2021 року, у відповідності до п. 1.1. якого позивач, як позикодавець, надав відповідачу, як позичальнику, позику в розмірі 123 000 гривень. Пунктом 3.1. договору позики № 8 від 14.05.2021 р. встановлено обов`язок відповідача повернути позику в строк до 31 грудня 2021 року. Позика за договором № 8 безвідсоткової позики від 14 травня 2021 року була видана відповідачу в повному обсязі готівкою із каси позивача на підставі наступних видаткових касових ордерів: № 10 від 17.05.2021р. на суму 13 000 гривень; № 11 від 19.05.2021р. на суму 40 000 гривень; № 13 від 21.05.2021р. на суму 20 000 гривень; № 14 від 25.05.2021р. на суму 50 000 гривень. Загальна сума позики, наданої позивачем відповідачу на підставі договору № 8 безвідсоткової позики від 14 травня 2021 року склала 123 000 гривень. 24 червня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 17 безвідсоткової позики від 24 червня 2021 року, у відповідності до п. 1.1. якого позивач, як позикодавець, надав відповідачу, як позичальнику, позику в розмірі 197 000 гривень. Пунктом 3.1. договору позики № 17 від 24.06.2021р. встановлено обов`язок відповідача повернути позику в строк до 31 грудня 2021 року. Позика за договором № 17 безвідсоткової позики від 24 червня 2021 року була видана відповідачу в повному обсязі готівкою із каси позивача на підставі наступних видаткових касових ордерів: № 16 від 25.06.2021 р. на суму 50 000 гривень; № 17 від 30.06.2021р. на суму 50 000 гривень; № 18 від 01.07.2021р. на суму 27 000 гривень; № 19 від 02.07.2021р. на суму 21 000 гривень; № 21 від 26.07.2021р. на суму 10 000 гривень; № 26 від 03.08.2021р. на суму 39 000 гривень. Загальна сума позики, наданої позивачем відповідачу на підставі договору № 17 безвідсоткової позики від 24 червня 2021 року склала 197 000 гривень. 28 липня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 25 безвідсоткової позики від 28 липня 2021 року, у відповідності до п. 1.1. якого позивач, як позикодавець, надав відповідачу, як позичальнику, позику в розмірі 149 900 гривень. Пунктом 3.1. договору позики № 25 від 28.07.2021р. встановлено обов`язок відповідача повернути позику в строк до 31 грудня 2021 року. Позика за договором № 25 безвідсоткової позики від 28 липня 2021 року була видана відповідачу в повному обсязі готівкою із каси позивача на підставі наступних видаткових касових ордерів: № 27 від 12.08.2021р. на суму 5 000 гривень; № 30 від 19.08.2021р. на суму 49 000 гривень; № 32 від 25.08.2021р. на суму 46 000 гривень; № 33 від 07.09.2021р. на суму 49 900 гривень. Загальна сума позики, виданої відповідачу на підставі договору № 25 від 28.07.2021 р. склала 149 900 гривень. 08 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 29 безвідсоткової позики від 08 вересня 2021 року, у відповідності до п. 1.1. якого позивач, як позикодавець, надав відповідачу, як позичальнику, позику в розмірі 497 000 гривень. Пунктом договору позики № 29 від 08.09.2021 р. встановлено обов`язок відповідача повернути позику в строк до 31 грудня 2021 року. Позика за договором № 29 безвідсоткової позики від 08 вересня 2021 року була видана відповідачу із каси позивача частково, на суму 447 800 гривень на підставі наступних видаткових касових ордерів: № 36 від 23.09.2021р. на суму 49 000 гривень; № 39 від 24.09.2021р. на суму 5 000 гривень; № 40 від 28.09.2021р на суму 45 000 гривень; № 41 від 12.10.2021р. на суму 50 000 гривень; № 50 від 19.11.2021р на суму 50 000 гривень; № 51 від 22.11.2021р. на суму 49 900 гривень; № 54 від 17.12.2021р. на суму 50 000 гривень; № 56 від 21.12.2021р. на суму 50 000 гривень; № 61 від 29.12.2021р. на суму 49 900 гривень; № 3 від 24.01.2022р. на суму 49 000 гривень. В порушення прийнятих на себе зобов`язань, отримані позики станом на 10.03.2023 р. відповідачем не повернуті. При цьому сума заборгованості відповідача за договорами позики на вказану дату склала: за договором № 30 безвідсоткової позики від 30 грудня 2020 року - 140 000 гривень; за договором № 8 безвідсоткової позики від 14 травня 2021 року - 123 000 гривень; за договором № 17 безвідсоткової позики від 24 червня 2021 року - 197 000 гривень; за договором № 25 безвідсоткової позики від 28 липня 2021 року - 149 900 гривень; за договором № 29 безвідсоткової позики від 08 вересня 2021 року - 447 800 гривень. Відповідач добровільно кошти у строки визначені договорами позики не повернув, а тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Ключнику А.С. (а.с. 51, том 1). Ухвалою суду від 07.07.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 54, том 1). 19.10.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечував сам факт отримання грошових коштів за договорами позики (а.с. 80-81, том 1). Ухвалою суду від 05.12.2023 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено (а.с. 180-181, том 1). 07.03.2025 року до суду надійшов висновок експертів (а.с. 1-31, том 2). Ухвалою суду від 10.03.2025 року провадження у справі поновлено (а.с. 35, том 2). Ухвалою суду від 17.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд (а.с. 44, том 2). У судовому засіданні представник позивача Верховський О.В. позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнень щодо стягнення суми основного боргу за договорами позики, з підстав викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON]. заперечував щодо позу, надавши пояснення про необґрунтованість позовних вимог. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 30 безвідсоткової позики від 30 грудня 2020 року, у відповідності до п. 1.1. якого позивач, як позикодавець, надав відповідачу, як позичальнику, позику в розмірі 150 000 гривень. Пунктом 3.1. договору позики № 30 від 30.12.2020 р. встановлено обов`язок відповідача повернути позику в строк до 20 грудня 2021 року. 14 травня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 8 безвідсоткової позики від 14 травня 2021 року, у відповідності до п. 1.1. якого позивач, як позикодавець, надав відповідачу, як позичальнику, позику в розмірі 123 000 гривень. Пунктом 3.1. договору позики № 8 від 14.05.2021 р. встановлено обов`язок відповідача повернути позику в строк до 31 грудня 2021 року. 24 червня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 17 безвідсоткової позики від 24 червня 2021 року, у відповідності до п. 1.1. якого позивач, як позикодавець, надав відповідачу, як позичальнику, позику в розмірі 197 000 гривень. Пунктом 3.1. договору позики № 17 від 24.06.2021р. встановлено обов`язок відповідача повернути позику в строк до 31 грудня 2021 року. 28 липня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 25 безвідсоткової позики від 28 липня 2021 року, у відповідності до п. 1.1. якого позивач, як позикодавець, надав відповідачу, як позичальнику, позику в розмірі 149 900 гривень. Пунктом 3.1. договору позики № 25 від 28.07.2021р. встановлено обов`язок відповідача повернути позику в строк до 31 грудня 2021 року. 08 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 29 безвідсоткової позики від 08 вересня 2021 року, у відповідності до п. 1.1. якого позивач, як позикодавець, надав відповідачу, як позичальнику, позику в розмірі 497 000 гривень. Пунктом договору позики № 29 від 08.09.2021 р. встановлено обов`язок відповідача повернути позику в строк до 31 грудня 2021 року. В порушення прийнятих на себе зобов`язань, отримані позики станом на 10.03.2023 р. відповідачем не повернуті. При цьому сума заборгованості відповідача за договорами позики на вказану дату склала: за договором № 30 безвідсоткової позики від 30 грудня 2020 року - 140 000 гривень; за договором № 8 безвідсоткової позики від 14 травня 2021 року - 123 000 гривень; за договором № 17 безвідсоткової позики від 24 червня 2021 року - 197 000 гривень; за договором № 25 безвідсоткової позики від 28 липня 2021 року - 149 900 гривень; за договором № 29 безвідсоткової позики від 08 вересня 2021 року - 447 800 гривень. Проте, відповідач добровільно кошти у строки визначені договорами позики не повернув, а тому позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права з відповідним позовом, у якому просив стягнути з відповідача 1 057 700 гривень основного боргу за договорами позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцеві вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1049 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Питання щодо підтвердження виконання зобов`язання врегульоване статтею 545 ЦК України, якою передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Отже за положеннями наведених правових норм договір позики за своїми ознаками є реальним договором, тобто договором, для укладення якого необхідним є передання предмету позики, а позикові відносини зумовлені характером обов`язку боржника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Заперечення представника відповідача щодо самого факту отримання грошових коштів за договорами позики в процесі розгляду справи було спростовано висновком судової почеркознавчої експертизи від 11.02.2025 року №6089/24-32, згідно якого встановлено, що всі підписи у видаткових касових ордерах на отримання грошових коштів було здійснено [PERSON] (а.с. 1-7, том 2). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Підсумовуючи викладене, суд визнає обґрунтованими та доведеними вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за договорами позики. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 20096, 21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved