Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

І.\~Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідачів та пояснені інших учасників процесу. 19 серпня 2024 року Ізюмська окружна прокуратура Харківської області звернулась в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до Балаклійського районного суду Харківської області із вищезазначеною позовною заявою, у якій просить усунути перешкоди державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у користуванні та розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 6320286200:02:000:0028, площею 32,4397 га, 6320286200:02:000:0029, площею 32,44 га, 6320286200:02:000:0030 площею 32,4412 га, розташованими за межами населених пунктів на території Веселівського старостинського округу Савинської селищної територіальної громади Ізюмського району Харківської області, шляхом: -\~визнання незаконним та скасування розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 02.11.2004 №\~377 "Про припинення права постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" інституту рослинництва ім.\~В.\~Я.\~Юр`єва УААН земельними ділянками"; -\~визнання незаконним та скасування розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 18.03.2005 №\~131 "Про передачу громадянам земельних ділянок в оренду"; -\~визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.04.2005, укладеного Балаклійською районною державною адміністрацією з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 97,3209 га, розташованої за межами населених пунктів та території Веселівської сільської ради Балаклійського району Харківської області (наразі Веселівського старостинського округу Савинської селищної територіальної громади Ізюмського району Харківської області); -\~визнання недійсною додаткової угоди №\~1, укладеної Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, Балаклійською районною державною адміністрацією з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони, до договору оренди земельної ділянки від 21.04.2005; -\~визнання недійсною додаткової угоди №\~2, укладеної Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, Балаклійською районною державною адміністрацією з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони, до договору оренди земельної ділянки від 21.04.2005; -\~визнання недійсною додаткової угоди №\~3, укладеної Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, Балаклійською районною державною адміністрацією з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони, до договору оренди земельної ділянки від 21.04.2005; -\~скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (номер запису про інше речове право 12862669 від 24.12.2015); -\~скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (номер запису про інше речове право 12840124 від 25.12.2015); -\~скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (номер запису про інше речове право 12861579 від 24.12.2015); -\~зобов`язання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повернути земельну ділянку з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 32,4397 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0028, розташовану за межами населених пунктів на території Веселівського старостинського округу Савинської селищної територіальної громади Ізюмського району Харківської області, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області; -\~зобов`язання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повернути земельну ділянку з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 32,44 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0029, розташовану за межами населених пунктів на території Веселівського старостинського округу Савинської селищної територіальної громади Ізюмського району Харківської області, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області; -\~зобов`язання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повернути земельну ділянку з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 32,4412 га, з кадастровим номером 6320286200:02:000:0030, розташовану за межами населених пунктів на території Веселівського старостинського округу Савинської селищної територіальної громади Ізюмського району Харківської області, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Дослідне господарство "Червоний Жовтень" Інституту рослинництва ім.\~В.Я.\~Юр`єва НААН (далі ДГ "Червоний Жовтень"), правонаступником якого є ДП "ДГ Аграрне", на підставі рішення Балаклійської районної державної адміністрації №\~249 від 04.10.2002 видано державний акт на право постійного користування землею №\~І-ХР 001201 від 24.10.2002 (далі Державний акт), відповідно до якого передано у постійне користування цій установі земельну ділянку для ведення дослідних та навчальних цілей, пропаганди передового досвіду, ведення сільського господарства, загальною площею 10\~550,6801 га, розташовану на території Балаклійського району Харківської області (наразі Ізюмського району Харківської області). Відповідно до Постанови Президії НААН України від 30.11.2016 (протокол №\~21) найменування ДГ "Червоний Жовтень" змінено на ДП "ДГ "Аграрне" Інституту рослинництва ім.\~В.Я.\~Юр`єва Національної академії аграрних наук України. ДП "ДГ Аграрне" є правонаступником в частині землі, майна, майнових та немайнових прав і зобов`язань ДГ "Червоний Жовтень" Інституту рослинництва ім.\~В.Я.\~Юр`єва НААН України (абз.\~7 п.\~1.4 Статуту ДП "ДГ Аграрне"). Вивченням наявних матеріалів встановлено, що частина земельних ділянок, яка відповідно до державного акту №\~І-ХР\~001201 від 24.10.2002 перебувала у постійному користуванні ДП "ДГ Аграрне", всупереч вимогам закону за розпорядженнями голови Балаклійської РДА №\~464 від 14.09.2005, №\~512 від 17.10.2005, № 627 від 30.11.2005, №\~696 від 23.12.2005 та №\~377 від 02.11.2007 вилучена з постійного користування ДП "ДГ Аграрне" і в подальшому передана в оренду приватним особам. У зв`язку з добровільною відмовою ДГ "Червоний Жовтень" від права постійного користування частиною земельних ділянок, розпорядженням Балаклійської РДА №\~377 від 02.11.2004 припинено право постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" земельною ділянкою площею 101,7 га, що розташована за межами населених пунктів на території Веселівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яка була раніше передана йому в постійне користування. Земельну ділянку загальною площею 101,7 га включено до складу земель запасу, що знаходиться на території Веселівської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Візуальним співставленням схеми викопіровки земель, доданої до розпорядження Балаклійської РДА №\~377 від 02.11.2004 та Публічної кадастрової карти убачається, що до єдиного масиву земель, вилученого відповідно до зазначеного розпорядження, належать земельні ділянки з кадастровими номерами 6320286200:02:000:0028, площею 32,4397 га, 6320286200:02:000:0029, площею 32,44 га та 6320286200:02:000:0030, площею 32,4412 га. Відповідно до висновку сертифікованого інженера-землевпорядника [PERSON] від 08.02.2024 №\~026 земельні ділянки з кадастровими номерами 6320286200:02:000:0028, 6320286200:02:000:0029 та 6320286200:02:000:0030, розташовані в межах Державного акту на право постійного користування землею №\~І ХР\~001201 від 24.10.2002. У подальшому зазначені земельні ділянки загальною площею 97,3209 га, були передані громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в оренду строком на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом укладення між Балаклійською районною державною адміністрацією, з одного боку, та вказаними вище громадянами, з іншого боку, договору оренди земельної ділянки від 21.04.2005. Право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 6320286200:02:000:0028, 6320286200:02:000:0029 та 6320286200:02:000:0030 з грудня 2015 року було зареєстровано за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. 25.08.2015 між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області і Балаклійською районною державною адміністрацією, з одної сторони, та громадянами [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , з іншої сторони, укладено три додаткові угоди №\~1, №\~2 та №\~3 від 28.05.2015 до договору оренди земельної ділянки від 21.04.2005, якими уточнено перший розділ "Об`єкт оренди" Договору від 21.04.2005 та визначено, що в оренду передаються земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення (сільськогосподарські угіддя, рілля) загальною площею 97,3209 га, у тому числі земельна ділянка площею 32,4412 га, кадастровий номер земельної ділянки 6320286200:02:000:0030, земельна ділянка площею 32,4400 га, кадастровий номер земельної ділянки 6320286200:02:000:0029, земельна ділянка площею 32,4397 га, кадастровий номер земельної ділянки 6320286200:02:000:0028. Право державної власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 6320286200:02:000:0028, 6320286200:02:000:0029 та 6320286200:02:000:0030 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області у грудні 2015 року. При цьому, припинення права постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" та передача в подальшому вилучених земельних ділянок в оренду відбулось в порушення вимог законодавства. Отже, з 2005 року і до теперішнього часу ДП "ДГ Аграрне" фактично позбавлене можливості використовувати вказані земельні ділянки, що унеможливлює здійснення зазначеним підприємством профільної науково-дослідної діяльності та виконання інших статутних завдань. Земля, надана у постійне користування ДП "ДГ Аграрне" для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду, ведення сільського господарства відноситься до особливо цінних земель державної власності та має спеціальний правовий статус, встановлений відповідними нормами законодавства, якими передбачений, зокрема, особливий порядок припинення права користування нею. При цьому, належність земельних ділянок до особливо цінних земель визначається не тільки категорією, цільовим призначенням земельної ділянки або розташованими на ній об`єктами, а ще й метою їх використання та завданнями, які виконуються науково-дослідною установою, якій вони надані у користування. Віднесення земель до особливо цінних визначено законодавцем на підставі як їх природних якостей, так і з урахуванням особливостей використання останніх для певних потреб, в даному випадку такі землі було надано державному підприємству у постійне користування як дослідному господарству. Для вилучення таких земельних ділянок, наданих у постійне користування, із земель державної чи комунальної власності законодавцем установлено особливий порядок, який закріплений у статтях 149, 150 Земельного кодексу України. Вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та національних галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій національних галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України. Проте рішень про вилучення із постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" Інституту рослинництва ім.\~В.Я.\~Юр`єва УААН земельних ділянок Кабінетом Міністрів України не приймалося. З урахуванням того, що Балаклійська районна державна адміністрація не мала повноважень щодо вилучення з постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" спірних земельних ділянок як особливо цінних земель, а такі повноваження мав лише Кабінет Міністрів України, то фактично таке припинення не відбулось, статус цих земельних ділянок не змінився до теперішнього часу Таким чином, спірні земельні ділянки з кадастровими номерами вилучені з постійного користування установи державної галузевої академії наук з порушенням встановленого законодавством порядку вилучення неуповноваженим органом. Проте, незважаючи на те, що фактично припинення права постійного користування "ДГ Червоний Жовтень" не відбулось, та титульним власником земельних ділянок залишилась держава, Балаклійська РДА на підставі Розпорядження №\~131 передала вказані земельні ділянки в оренду громадянам, які є обмежено оборотоздатними. Перебування ж у користуванні приватних осіб земельних ділянок, які є обмежено оборотоздатним об`єктом цивільних прав та в силу вимог закону не можуть використовуватись для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позбавляє Український народ загалом правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі державної форми власності. Таким чином, визнання незаконними та скасування розпоряджень Балаклійської РДА №\~377 від 02.11.2004 та №\~131 від 18.03.2005 є ефективним, належним та правомірним способом захисту порушеного права держави, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо їх дійсного власника та цільового призначення. Оскільки оскаржувані розпорядження Балаклійської РДА є незаконними та слугували підставою для подальшого укладання договору оренди та додаткових угод до нього, то Договір оренди земельної ділянки від 21.04.2005, укладений між Балаклійською РДА та [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та Додаткові угоди №\~1, №\~2 та №\~3 від 25.08.2015 до цього договору підлягають визнанню недійсними. Крім того, скасуванню підлягає державна реєстрація права оренди на спірні земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а спірні земельні ділянки підлягають поверненню державі (т.\~1 а.с.\~2-24). 04.10.2024 представником відповідача Ізюмської РДА Харківської області через електронний кабінет в системі "Електронний суд" подано відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивовано тим, що Ізюмська районна військова адміністрація Харківської області вважає доводи прокурора про те, що спірні земельні ділянки на момент ix вилучення відносилися до особливо цінних земель в силу статей 84, 150 Земельного кодексу України є помилковими та неналежно обґрунтованими, з огляду на те, що не всі землі сільськогосподарського призначення, які передані в користування навчально-дослідних установ та закладів є особливо цінними. Зокрема, згідно статті 150 ЗК України, особливо, цінними являються лише землі дослідних полів цих установ. Так, відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Балаклійському районі Харківської області від 15.03.2016 №\~8-20.09-0.3-554/2-16 згідно з даними земельно кадастрової документації сільськогосподарського науково-дослідного підприємства "Червоний Жовтень" станом на 2016 р. знаходяться земельні ділянки площею 10\~344,9669 га. При цьому матеріали справи не містять порівняльної відомості складу земельних угідь земельні ділянки, які знаходились в межах ДГ "Червоний Жовтень" та становили собою сільськогосподарські та несільськогосподарські угіддя, зокрема, угіддя зайняті ріллею, садами, сіножатями, пасовищами, господарськими будівлями i дворами, господарськими шляхами i прогонами, забудованими землями, лісами, водою, заболоченостями станом на дату прийняття спірного розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації №\~377 від 02 листопада 2004 року. Також в матеріалах справи відсутні належні докази, що спірні земельні ділянки на час їх вилучення належали до земель наукової дослідної установи, знаходились в розпорядженні установ УAAH. В матеріалах справи відсутня редакція статуту ДГ "Червоний Жовтень", яка діяла на час вилучення спірних земельних ділянок у 2005 році. Докази, що ДГ "Червоний Жовтень" підпадає під статус наукової установи на час виникнення спірних правовідносин, в матеріалах справи відсутні. Отже, посилання прокурора на статут ДП "ДГ "Аграрне" у редакції 2018 року не заслуговують на увагу, оскільки спірну земельну ділянку надано у постійне користування ДГ "Червоний Жовтень" у 2002 році, а спірні правовідносини виникли у 2004 році. Статут ДП "ДГ "Аграрне" Інституту рослинництва ім.\~В.Я.\~Юр`єва НAAH України" у редакції 2018 року не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Земельна ділянка з кадастровим номером 6320286200:02:000:0028, площею 1,8777 га, була надана попередньому власнику для ведення особистого селянського господарства, тобто для сільськогосподарського використання, а доказів вважати її особливо цінною прокурором не надано. А відтак твердження прокурора містять посилання на докази, які є недопустимими, а також відсутні в матеріалах справи. Виходячи з вищевикладеного, Ізюмська районна військова адміністрація вважає, що у зв`язку з недоведеністю прокурором належними доказами віднесення спірних земельних ділянок до особливо цінних земель, Балаклійська районна державна адміністрація, приймаючи оскаржуване розпорядження, не вийшла за межі наданих їй повноважень, а тому, позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню (т.\~1, а.с.\~114-117). 09.10. 2024 керівником Ізюмської окружної прокуратури через електронний кабінет в системі "Електронний суд" подано відповідь на відзив відповідача Ізюмської РДА Харківської області, де зазначено, що прокурор не погоджується з назначеними висновками оскільки ДП "ДГ "Аграрне" є правонаступником в частині землі, майна, майнових та немайнових прав і зобов`язань ДГ "Червоний Жовтень", яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.1999 №\~1089 "Про перелік установ, організацій та підприємств, які входять до складу Української академії аграрних наук" належало до переліку установ, організацій та підприємств, які входять до складу Української академії аграрних наук. Отже, ДП "ДГ "Аграрне" на час розпорядження спірними земельними ділянками належало до науково-дослідної установи. Щодо належності земель, наданих в користування ДП "ДГ "Аграрне" до особливо цінних прокурором у відповіді на відзив наведено доводи, які в цілому кореспондуються з доводами, викладеними ним у позовній заяві. Підсумовуючи викладені у відповіді на відзив обставини, прокурор стверджує, що земельні ділянки з кадастровими номерами 6320286200:02:000:0028, 6320286200:02:000:0029, 6320286200:02:000:0030 належать до земель державної власності, є особливо цінними землями та не могли передаватись в оренду приватним особам для цілей, що суперечать статутним завданням дослідної установи (т.\~1, а.с.\~124-127). 22.10.2024\~представником третьої\~особи \~Фонду державного\~майна України\~подано пояснення\~по суті\~заявлених позовних\~вимог,\~у яких\~зазначено,\~що Фонд\~державного майна\~України (далі\~-\~Фонд)\~вважає її\~обґрунтованою та\~такою,\~що підлягає\~задоволенню,\~оскільки Єдиний\~майновий комплекс\~ДП "ДГ\~"Аграрне"\~було прийнято\~до сфери\~управління Фонду\~на підставі\~відповідного акту\~приймання \~передачі від\~19.09.2023\~із сфери\~управління Національної\~академії аграрних\~наук України\~на виконання\~розпорядження Кабінету\~Міністрів України\~від 11.08.2023\~№\~697-р\~"Деякі\~питання управління\~об`єктами\~державної власності". Таким чином, Фонд є уповноваженим органом управління ДП "Аграрне" з 19.09.2023, яке натепер фактично позбавлене можливості використання земельних ділянок загальною площею 97,3209 га, які відповідно рішення Балаклійської РДА від 04.10.2002 №\~249 та Державного акту перебували у постійному користуванні вказаного Підприємства для здійснення профільної діяльності (т.\~1, а.с.\~150-154). 18.11.2025 представником відповідача [PERSON] адвокатом Радченком\~Є.В. подано заяву про застосування строку позовної давності, у якій він просить застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у задоволенні позову, в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.04.2005, укладеного між Балаклійською районною державною адміністрацією та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та визнання недійсними додаткових угод до цього договору №\~1, №\~2, №\~3 від 25.08.2015. Заява мотивована тим, що заявлений прокурором негаторний позов про повернення спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення, у контексті зазначених обставин справи та категорії земельної ділянки, не спрямований на ефективне відновлення права держави на спірну земельну ділянку, а намагання прокурора через штучну/помилкову кваліфікацію заявленого позову як негаторного "запровадити" необмежену строками тривалість висування позовних вимог у спірних правовідносинах, що є хибним само по собі. На думку відповідача даний позов за своєю природою не є негаторним в розумінні ст.\~391 ЦК України, а є віндикаційним відповідно до ст.\~387 ЦК, тому в даному випадку застосуванню підлягає загальна позовна давність відповідно до вимог ч.\~1 ст.\~257 ЦК України. Так, спірний договір оренди земельної ділянки та укладені до нього додаткові угоди прийнято у 2005 та 2015 роках відповідно, а прокурор звернувся з даним позовом до суду у серпні 2024 року, тобто майже через 19 років з моменту прийняття спірного договору та майже через 9 років з моменту прийняття рішення про державну реєстрацію права оренди. Зі змісту позовної заяви убачається, що Ізюмською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст.\~131-1 Конституції України та ст.\~23 Закону України "Про прокуратуру", встановлено порушення інтересів держави під час використання земель державної форми власності, які використовуються для забезпечення діяльності Національної академії аграрних наук України та перебувають у постійному користуванні ДП "ДГ "Аграрне". При цьому прокурор не був позбавлений можливості з використанням повноважень, передбачених ЗУ "Про прокуратуру", як чинним до 14.10.2014 так і після, своєчасно отримати від відповідного суб`єкта владних повноважень (у даному випадку Балаклійської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області) необхідну для подання позову інформацію. Будь-яких доказів ухилення Балаклійської районної державної адміністрації або Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від надання такої інформації прокурору матеріали справи не містять. Викладене дає підстави дійти висновку, що в органів прокуратури, були усі правові підстави та можливості з`ясувати всі обставини та звернутися з відповідним позовом ще у 2005-2015 роках, коли було укладено спірний договір оренди землі та додаткові угоди до нього, що прокурором з невідомих причин зроблено не було. Крім того, прокуратура не позбавлена права звернення до органів державної влади задля отримання інформації та копій необхідних документів у разі не здійснення органом державної влади своїх повноважень щодо захисту законних інтересів держави. Натомість, з посилання прокурора на те, що інформація йому стала відома, не підтверджена належними та допустимими доказами, зокрема, не доведено, що прокурором вчинялись заходи задля отримання інформації (надсилались відповідні запити, призначались перевірки тощо), але ці заходи не дали результатів з незалежних від прокурора причин. У Інформаційних довідках, які надані прокурором разом з позовною заявою, міститься інформація про реєстрацію 25.12.2015 за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права оренди щодо спірних земельних ділянок на підставі спірного договору оренди. Як свідчать матеріали справи, спірний договір укладено 21.04.2005, а три додаткових угоди до нього 25.08.2015, проте з відповідним позовом до суду в межах цієї справи прокурор звернувся лише у серпні 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності. Тобто прокурором пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом (т.\~1, а.с.\~190-193). 19.11.2024 через електронний кабінет в системі "Електронний суд" представник відповідача [PERSON] адвокат Радченко\~Є.В. подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовної заяви керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відмовити в повному обсязі. У разі, якщо суд дійде до висновку про обґрунтованість позовних вимог, відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.04.2005, укладеного між Балаклійською районною державною адміністрацією та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та визнання недійсними Додаткових угод до цього договору №\~1, №\~2, №\~3 від 25.08.2015. Відзив обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] вважає доводи прокурора, наведені у позовній заяві помилковими та неналежно обґрунтованими з огляду на таке. На підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-XP №\~001201 від 24.10.2002 ДГ "Червоний Жовтень" було надано в постійне користування земельну ділянку площею 10\~550,6801 га, для ведення дослідних навчальних цілей, пропаганди передового досвіду, ведення сільського господарства. Однак, в силу положень ст.\~22 Земельного кодексу України, вказане свідчить лише про те, що земельна ділянка є землями сільськогосподарського призначення. Так, відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Балаклійському районі Харківської області від 15.03.2016 №\~8-20.09-0.3-554/2-16 згідно з даними земельно кадастрової документації сільськогосподарського науково-дослідного підприємства "Червоний Жовтень" станом на 2016 р. знаходяться земельні ділянки площею 10\~344,9669 га. Проте, матеріали справи не містять порівняльної відомості складу особливо цінних земельних угідь, які знаходились в межах ДГ "Червоний Жовтень" та становили собою сільськогосподарські та несільськогосподарські угіддя, зокрема, угіддя зайняті ріллею, садами, сіножатями, пасовищами, господарськими будівлями і дворами, господарськими шляхами і прогонами, забудованими землями, лісами, водою, заболоченостями, станом на прийняття спірного розпорядження Балаклійською РДА №\~377 від 02.11.2004. Разом з цим, не всі землі сільськогосподарського призначення, які передані в користування навчально-дослідних установ та закладів є особливо цінними. Зокрема, згідно статті 150 ЗК України, особливо цінними є лише землі дослідних полів цих установ. Наявна в матеріалах справи постанова Президії НААН України дає підстави дійти висновку, що на момент видачі оскаржуваного розпорядження Балаклійської РДА №\~377 від 02.11.2004 спірні земельні ділянки не відносились до особливо цінних земель державної власності ані за їх якісними показниками, ані через їх не віднесення до дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів, вилучення яких віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України. Враховуючи викладене, беручи до уваги факт недоведеності прокурором належними доказами віднесення спірних земельних ділянок до особливо цінних земель, відповідач [PERSON] вважає, що питання вилучення з постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" спірних земельних ділянок не потребувало прийняття Кабінетом Міністрів України будь-яких рішень та погоджень з Верховною Радою України. Водночас, в матеріалах справи відсутні належні докази того, що спірні земельні ділянки на час їх вилучення належали до земель наукової-дослідної установи та знаходились в розпорядженні установ УААН. Так, прокурор обґрунтовуючи свої вимоги посилається на норми статуту ДП "ДГ "Аграрне" у редакції 2018 року. Проте, в матеріалах справи відсутня редакція статуту "ДГ "Червоний Жовтень", яка діяла на час вилучення спірних земельних ділянок у 2004 році. Докази, що ДГ "Червоний Жовтень" підпадає під статус наукової установи на час виникнення спірних правовідносин, та порядку вилучення земельних ділянок на час виникнення спірних правовідносин в матеріалах справи відсутні. Отже, посилання прокурора на статут ДП "ДГ "Аграрне" у редакції 2018 року не заслуговують на увагу, оскільки спірні земельні ділянки надано у постійне користування ДГ "Червоний Жовтень" у 2002 році, а спірні правовідносини виникли у 2004 році. Таким чином, твердження прокурора про наявність в ДГ "Червоний Жовтень" статусу науково-дослідної установи виходячи з положень Статуту Української академії аграрних наук, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.1999 №\~1488, є необґрунтованими. Статут ДП "ДГ "Аграрне" у редакції 2018 року не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Щодо спірних земельних ділянок з кадастровими номерами 6320286200:02:000:0028, 6320286200:02:000:0029, 6320286200:02:000:0030, дані земельні ділянки надані відповідачам в оренду у 2005 році для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто для сільськогосподарського використання, а доказів вважати їх особливо цінними прокурором не надано. На обґрунтування позовних вимог про визнання недійсними договору оренди землі від 21.04.2005, укладеного між Балаклійською районною державною адміністрацією та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і Додаткових угод №\~1, №\~2, №\~3 від 25.08.2015, укладених між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, Балаклійською районною державною адміністрацією та зазначеними громадянами, прокурором не наведено інших підстав, в розумінні ст.\~203 ЦК України, окрім посилань на незаконність розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації №\~131 від 18.03.2005. Крім того, представник відповідача зазначив, що заявлений прокурором негаторний позов про повернення спірної земельної ділянки, у контексті зазначених обставин справи та категорії земельної ділянки, не спрямований на ефективне відновлення права держави на спірну земельну ділянку. Прокурор у даній справі обрав неналежний спосіб захисту прав позивача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. У даному випадку спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення не обмежена у цивільному обороті, а отже саме тому належним способом захисту є віндикаційний позов із вимогами про повернення земельної ділянки законному власнику і розпоряднику. Обставини стосовно формування спірних земельних ділянок за рахунок земель вилучених розпорядженням Балаклійської РДА та розташування її у межах Державного акту на право постійного користування серія І-XP №\~001201 від 24.10.2002 прокурор доводить посилаючись виключно на лист ТОВ "Перспектива Слобожанщини" від 08.02.2024 №\~026 та візуальним співставленням схеми викопіювання земель, доданої до розпорядженням Балаклійської РДА №\~512 від 17.10.2005, які не містять жодного підтвердження щодо проведення кваліфікаційним інженером-землевпорядником [PERSON] будь-яких топографо-геодезичних та/або картографічних робіт. Також представник відповідача зауважив, що належним і допустим доказом, який доводить позовні вимоги є саме висновок судової експертизи, надання якого потребує наявність спеціальних знань щодо фактичного накладення (не накладення) земельних ділянок. Однак відповідного висновку судової експертизи прокурор до суду не надав, клопотання про проведення такої експертизи не заявляв. Крім того, прокурор без посилання на належні та допустимі докази не обґрунтував порушення спірним правочином інтересів держави і суспільства, його моральних засад, які були б співрозмірні із наслідком таких порушень, які він просить застосувати, у вигляді визнання спірного договору та додаткових угод до нього недійсними, а відтак і вилучення нерухомого майна у користувача майна. Відповідач [PERSON] вважає, що витребування на користь держави із володіння земельної ділянки буде непропорційним втручанням у її право на мирне володіння майном, що становитиме порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки прокурором не доведено, що таке втручання не порушить справедливого балансу інтересів, а саме: що позитивні наслідки вилучення земельної ділянки для захисту інтересів держави є більш важливими, ніж дотримання права [PERSON] , яка законним шляхом добросовісно набула в користування майно, покладаючись на легітимність добросовісних дій органу виконавчої влади, та дотримання суспільного інтересу у забезпечені державою належних майнових прав громадян (а.с.\~195-209). 28.11.2024 керівником Ізюмської окружної прокуратури через електронний кабінет в системі "Електронний суд" подано відповідь на відзив відповідача [PERSON] , у якій він наполягає на раніше наведених доводах, позовну заяву підтримує та просить задовольнити. (т.\~2, а.с.\~1-16). 17.12.2024 відповідач [PERSON] подала письмові пояснення у справі, де зазначила, що повністю підтримує правову позицію відповідача [PERSON] , викладену у відзиві на позовну заяву керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області, та вважає, що позовна заява не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а відтак не підлягає задоволенню. За результатами розгляду справи просить суд прийняти рішення, яким у задоволенні позовної заяви керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відмовити в повному обсязі (т.\~2, а.с.\~40). 17.12.2024 відповідач [PERSON] подала заяву про застосування строку позовної давності, яка є аналогічною заяві, поданій 18.11.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Радченком\~Є.В. (т.\~1, а.с.\~41). 18.12.2024 через електронний кабінет в системі "Електронний суд" керівник Ізюмської окружної прокуратури подав заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, у якій зазначив, що не згоден з твердженнями відповідача, що поданий позивачем позов за своєю природою не є негаторним у розумінні ст.\~391 ЦК України, а є віндикаційним відповідно до ст.\~387 ЦК України, а тому підлягає застосуванню загальна позовна давність відповідно до вимог ч.\~1 ст.\~257 ЦК України. На обґрунтування заперечень прокурор зазначив, що підставами для даного позову стали не порушення умов договору оренди земельних ділянок, укладеного Балаклійською РДА, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та додаткових угод до нього, а порушення, пов`язані з незаконним вилученням земель з особливим правовим статусом. Тобто, даний спір не є спором, що виник з договірних відносин. Орган прокуратури, в даному випадку, не захищає інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області як сторони договору, а захищає інтереси держави в особі теперішнього власника, яким і виступає Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, як розпорядник земель сільськогосподарського призначення державної власності, з чого випливе поновлення порушених інтересів НААН України, як постійного користувача даних земельних ділянок. Договір оренди земельних ділянок та його державна реєстрація, в даному випадку, є правочинами, що за змістом суперечать інтересам держави і суспільства, а тому є перешкодами у користуванні та розпорядженні власником земельними ділянками, а даний позов спрямований на усунення таких перешкод, зокрема, і шляхом визнання недійсними вказаних угод та їх державної реєстрації. Тому, в даному випадку негаторний позов може бути застосований. Спірні земельні ділянки вилучені з постійного користування установи державної галузевої академії наук з порушенням встановленого законодавством порядку вилучення та неуповноваженим на те органом. Право користування приватними особами земельними ділянками, не вилученими з постійного користування дослідної установи у встановленому Законом порядку, для цілей товарного сільськогосподарського виробництва не може виникнути за жодних умов, а тому належним способом захисту є пред`явлення негаторного позову. Отже, за відсутності правової підстави на виникнення в іншої особи титульного володіння на земельну ділянку належним способом правового захисту є усунення перешкод у її користуванні законним володільцем, а не витребування такої ділянки від фактичного володільця. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. На негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, допоки існують правовідносини та правопорушення. Враховуючи викладене, прокурор просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності у даній справі (т.\~2, а.с.\~47-50). Прокурор Євсюкова Я.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповідях на відзиви. Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, про дату та час його проведення був повідомлений належним чином, просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав із наведених у ньому підстав (т.\~2 а.с.\~145). Представник відповідача Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області у судове засідання не з`явився, про дату та час його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку 17.04.2025 електронного документу ухвали суду від 14.04.2025 про призначення справи до розгляду на 14:00 год 05.06.2025, до електронного кабінету в системі "Електронний суд" (т.\~2, а.с.\~121), про причини неявки суд не повідомив, 04.10.2024 подав відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Радченко\~Є.В. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала 17.12.2024 письмові пояснення по суті справи, які містять клопотання про розгляд справи за її відсутності (т.\~2, а.с.\~40). Представник третьої особи Національної академії аграрних наук України у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив (т.\~2 а.с.\~122). Представник третьої особи Фонду державного майна України у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Подані ним 22.10.2024 письмові пояснення містять клопотання про розгляд справи за його відсутності (т.\~1, а.с.\~150). Представник третьої особи ДП "ДГ "Аграрне" у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив (т.\~2 а.с.\~124). Представник третьої особи Савинської селищної військової адміністрації Ізюмського району Харківської області у судове засідання не з`явилася, про дату та час його проведення була повідомлена належним чином, подала заяву, у якій просила провести судовий розгляд справи за її відсутності (т.\~2, а.с.\~143). ІІ. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 19.09.2024 відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Національна академія аграрних наук України, Фонд державного майна України, Державне підприємство "Дослідне господарство "Аграрне" Інституту рослинництва ім.\~В.\~Я.\~Юр`єва НААН України, про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом скасування розпоряджень, визнання недійсними договору оренди та додаткових угод, скасування реєстрації та зобов`язання повернути земельні ділянки (т.\~1, а.с.\~93). 19.09.2025 прийнято до розгляду позовну заяву Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області, [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Національна академія аграрних наук України, Фонд державного майна України, Державне підприємство "Дослідне господарство "Аграрне" Інституту рослинництва ім.\~В.\~Я.\~Юр`єва НААН України, про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом скасування розпоряджень, визнання недійсними договору оренди та додаткових угод, скасування реєстрації та зобов`язання повернути земельні ділянки, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22 серпня 2024 року (т.\~1 а.с.\~94-95). Ухвалою від 20.11.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів, продовжено відповідачу [PERSON] строк на подання відзиву та прийнято відзив до розгляду, продовжено представнику Фонду державного майна України строк на подання письмових пояснень та прийнято письмові пояснення до розгляду. За клопотанням учасників справи підготовче засідання відкладено (т.\~1, а.с.\~217-218). 24.02.2025 ухвалою суду залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Савинську селищну військову адміністрацію Ізюмського району Харківської області (т.\~2, а.с.\~86, 103-104). Ухвалою суду від 14.04.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду (т.\~2, а.с.\~119, 135). ІІІ.\~Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі рішення Балаклійської районної державної адміністрації №\~249 від 04.10.2002 ДГ "Червоний Жовтень" видано державний акт на право постійного користування землею №\~І-ХР 001201 від 24.10.2002, відповідно до якого передано у постійне користування цій установі земельну ділянку для ведення дослідних та навчальних цілей, пропаганди передового досвіду, ведення сільського господарства, загальною площею 10\~550,6801 га, розташовану на території Ізюмського (кол.\~Балаклійського) району Харківської області (т.\~1, а.с.\~34-38). 08.09.2004 ДГ "Червоний Жовтень" звернулося до голови Балаклійської районної адміністрації з клопотанням про надання дозволу на вилучення з постійного користування земель, які належать ДГ "Червоний Жовтень" на відділенні №\~3 поле №\~3 в кількості 99 га (т.\~1, а.с.\~29). Зазначене клопотання було погоджено директором ДГ "Червоний Жовтень" та головою Веселівської сільської ради Балаклійського району Харківської області та надано схему викопіровки вказаної земельної ділянки (т.\~1, а.с.\~29-32). У подальшому ДГ "Червоний Жовтень" збільшено розмір земельної ділянки до 101,7 га (т.\~1, а.с.\~32). З розпорядження Балаклійської районної адміністрації Харківської області від 02.11.2004 №\~377 встановлено, що на підставі клопотання ДГ "Червоний Жовтень" Інституту рослинництва ім.\~В.Я.\~Юр`єва НААН України" про добровільну відмову від права постійного користування земельними ділянками, розташованими за межами населеного пункту на території Веселівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, які були надані у постійне користування на підставі розпорядження голови РДА від 04.10.2002 №\~249 було припинено право постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" вказаними земельними ділянками загальною площею 101,7 га та включено ці земельні ділянки до складу земель запасу Веселівської сільської ради Балаклійського району Харківської області (т.\~1, а.с.\~28). Відповідно до Постанови Президії НААН України від 30.11.2016 (протокол №\~21) найменування Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний Жовтень" Інституту рослинництва ім.\~В.Я.\~Юр`єва Національної академії аграрних наук України" змінено на Державне підприємство "Дослідне господарство "Аграрне" Інституту рослинництва ім.\~В.Я.\~Юр`єва Національної академії аграрних наук України (т.\~1, а.с.\~42). З інформації, отриманої на запити Ізюмської окружної прокуратури убачається, що Національною академією аграрних наук України, Секретаріатом Кабінету Міністрів України, Верховною Радою України рішення про вилучення із постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" Інституту рослинництва ім.\~В.Я.\~Юр`єва Національної академії аграрних наук України земельних ділянок не приймалися (т.\~1, а.с.\~39, 47 зворот, 49). За розпорядженням Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 18.03.2005 №\~131 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам на передачу в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за рахунок земель запасу, розташованих за межами населених пунктів на території Веселівської сільської ради Балаклійського району Харківської області; передано громадянам за списком, згідно з додатком, в оренду, терміном на 49 років, земельні ділянки, загальною площею 97,3209 га, розташовані за межами населених пунктів на території Веселівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за рахунок земель запасу (а.с.\~49 зворот). 21.04.2005 між Балаклійською районною державною адміністрацією (орендодавець) та громадянами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (орендарі) було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавцем було передано орендарям у строкове платне користування на 49 років земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель запасу, які розташовані за межами населених пунктів на території Веселівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, загальною площею 97,3209 га, у тому числі рілля 97,3209 га. Грошова нормативна оцінка земельних ділянок становить 1\~043\~019,91 грн (т.\~1, а.с.\~50). Президія Української академії аграрних наук своєю постановою від 14.09.2006 (протокол №\~14) надала згоду на вилучення із землекористування ДГ "Червоний Жовтень" Інституту рослинництва ім.\~В.Я.\~Юр`єва Національної академії аграрних наук України земельних ділянок загальною площею 165,9 га (рілля), у тому числі с.\~Нурове Балаклійського району Харківської області 101,7 га, с.\~Веселе Балаклійського району Харківської області 42,0 га, с.\~Крючки Балаклійського району харківської області 22,2 га і передачу їх Веселівській сільській раді Балаклійського району Харківської області для надання під особисті селянські господарства та городництво (т.\~1, а.с.\~45). 25.08.2015 між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області з однієї сторони і громадянами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з іншої сторони укладено додаткову угоду №\~1 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого за №\~040568300001 від 21.04.2005. На підставі вказаної додаткової угоди внесено зміни у зміст договору оренди, зокрема, абзаци перший та четвертий розділу "Об`єкт оренди" викладено у новій редакції, якими визначено, що в оренду передаються земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 97,3209 га, у тому числі земельна ділянка площею 32,4412 га з кадастровим номером 6320286200:02:000:0030. Визначено нормативно грошову оцінку вказано земельної ділянки 989\~977,05 грн (а.с.\~52). 25.08.2015 між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області з однієї сторони і громадянами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з іншої сторони укладено додаткову угоду №\~2 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого за №\~040568300001 від 21.04.2005. На підставі вказаної додаткової угоди внесено зміни у зміст договору оренди, зокрема, абзаци перший та четвертий розділу "Об`єкт оренди" викладено у новій редакції, якими визначено, що в оренду передаються земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 97,3209 га, у тому числі земельна ділянка площею 32,4400 га з кадастровим номером 6320286200:02:000:0029. Визначено нормативно грошову оцінку вказано земельної ділянки 989\~940,43 грн (а.с.\~52 зворот). 25.08.2015 між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області з однієї сторони і громадянами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з іншої сторони укладено додаткову угоду №\~3 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого за №\~040568300001 від 21.04.2005. На підставі вказаної додаткової угоди внесено зміни у зміст договору оренди, зокрема, абзаци перший та четвертий розділу "Об`єкт оренди" викладено у новій редакції, якими визначено, що в оренду передаються земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 97,3209 га, у тому числі земельна ділянка площею 32,4397 га з кадастровим номером 6320286200:02:000:0028. Визначено нормативно грошову оцінку вказано земельної ділянки 989\~931,28 грн (а.с.\~53 зворот). Право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 6320286200:02:000:0028, 6320286200:02:000:0029, 6320286200:02:000:0030 зареєстровано 24.12.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Інше речове право (право оренди) на земельні ділянки з кадастровими номерами 6320286200:02:000:0028, 6320286200:02:000:0029, 6320286200:02:000:0030 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 24.12.2015 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.\~25-26). Як убачається з відповіді ТОВ "ПЕРСПЕКТИВА СЛОБОЖАНЩИНИ" від 08.02.2024 вих. № 026, згідно схеми розташування земельних ділянок можна зробити висновок, що земельні ділянки з кадастровими номерами 6320286200:02:000:0028, 6320286200:02:000:0029, 6320286200:02:000:0030 розташовані в межах Державного акту на право постійного користування № І-ХР 001201 від 24.10.2002, що підтверджено також схемою розташування земельних ділянок (т. 1 а.с. 61 зворот, 62). 12.08.2024 керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області надіслав лист за №\~58-2969 вих-24 до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, яким повідомив останнього про наявність обставин для визнання незаконним та скасування розпоряджень Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 02.11.2004 №\~377 та від 18.03.2005 №\~131, а також зазначив, що перебування обмеженооборотних земельних ділянок у користування громадян [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договору, у якому орендодавцем виступає ГУ Держгеокадастру у Харківській області, не може відповідати інтересам та волі держави. Органом який у даному випадку уповноважений захищати інтереси держави є ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Разом з цим, керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області просив повідомити, чи вживатимуться ГУ Держгеокадастру у Харківській області заходи спрямовані на повернення вищезазначених земельних ділянок у відання держави, а також зазначив, що у разі незвернення ГУ Держгеокадастру у Харківській області з відповідним позовом до суду, прокурором на підставі положень ст.\~23 ЗУ "Про прокуратуру" буде використано право на представництво інтересів держави в суді (т\~1, а.с.\~69 зворот). Листом від 14.08.2024 за №\~6514-24 начальник ГУ Держгеокадастру у Харківській області повідомив Ізюмську окружну прокуратуру, що ГУ Держгеокадастру у Харківській області не було відомо про факти незаконного вилучення з постійного користування земель НААН України та в подальшому надання останніх громадянам в оренду з цільовим призначенням, що суперечить завданням та цілям НААН України. Разом з цим зазначив, що в умовах обмеженого бюджетного фінансування у ГУ Держгеокадастру відсутня можливість вжиття заходів представницького характеру. Водночас ГУ Держгеокадастру у Харківській області не заперечує проти наміру прокуратури вжити заходи представницького характеру інтересів держави в суді (т.\~1, а.с.\~70). ІV.\~Норми права, які застосував суд. Згідно з частинами 1, 2 ст.\~5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.\~1 ст.\~12, ч.\~1 ст.\~13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.\~2 ст.\~77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді. Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов). Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно з приписами статей 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч.\~1 ст.\~316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частинами 1 та 2 ст.\~321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~статті 373\~ЦК України\~земля є\~основним національним\~багатством,\~що перебуває\~під особливою\~охороною держави. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст.\~84 ЗК України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 92 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Згідно з частинами 2, 3 ст.\~93 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Оренда земельної ділянки може бути короткостроковою не більше 5 років та довгостроковою не більше 50 років. Відповідно до частин 1, 2 статті 116 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності, зокрема, за рішенням органів виконавчої влади, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч.\~1 ст.\~124 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин)). Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~125\~ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ч.\~2 ст.\~125, ч.\~2, ст.\~126 ЗК України). Статтею 141 ЗК України передбачено підстави припинення права користування земельною ділянкою, зокрема це добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 142 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок добровільної відмови від права власності або права постійного користування земельною ділянкою Так, відповідно до частин 3, 4 статті 142 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Згідно із положеннями статті 149 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а)\~сільськогосподарського використання; б)\~ведення лісового і водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в)\~будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті. Згідно із частиною дев`ятою цієї статті, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 гектарів, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Відповідно до ч.\~1 ст.\~150 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до особливо цінних земель відносяться: чорноземи нееродовані несолонцюваті на лесових породах; лучно-чорноземні незасолені несолонцюваті суглинкові ґрунти; темно-сірі опідзолені та чорноземи опідзолені на лесах і глеюваті; бурі гірсько-лісові та дерновобуроземні глибокі і середньоглибокі; дерново-підзолисті суглинкові ґрунти; торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини; коричневі ґрунти Південного узбережжя Криму; дернові глибокі ґрунти Закарпаття; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів; землі природно-заповідного фонду; землі історико-культурного призначення. Вилучення особливо цінних земель для несільськогосподарських потреб не допускається, за винятком випадків, визначених частиною другою цієї статті. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України). Перелік способів захисту земельних прав викладений у частині третій статті 152 ЗК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним зазначеною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.\~1 ст.\~391 ЦК України). Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу (ч.\~2 ст.\~391 ЦК України) Згідно з ч.\~1 ст.\~626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.\~1 ст.\~627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.\~1 ст.\~628 ЦК України). Відповідно до ст.\~215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст.\~203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.\~204 ЦК України). V.\~Мотиви суду. 1.\~Щодо права прокурора на звернення з даним позовом до суду. Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Положеннями частин 1, 3, 4 ст.\~23\~Закону України\~"Про\~прокуратуру" визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтовано прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.\~ Тлумачення частини третьої статті 23\~Закону України\~"Про\~прокуратуру" дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Відповідно до ч.\~1 ст.\~142 Конституції України, ст.\~16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Відповідно до ч.\~4\~та ч.\~5\~ст.\~56\~ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. З матеріалів справи встановлено, що прокурором було виявлено обставини, які він вважає порушенням інтересів держави, про що було попередньо повідомлено відповідний суб`єкт владних повноважень ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Отримавши від останнього відповідь про відсутність наміру звертатися до суду з відповідною позовною заявою, прокурор скористався своїм правом та звернувся з позовною заявою до суду в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Враховуючи викладене, суд визнає, що прокурором підтверджено наявність підстав для представництва інтересів державі в особі позивача ГУ Держгеокадастру у Харківській області. 2.\~Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 02.11.2004 №\~377 "Про припинення права постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" інституту рослинництва ім.\~В.\~Я.\~Юр`єва УААН земельними ділянками". Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині прокурор посилається на те, що спірні земельні ділянки відносяться до особливо цінних земель, а відтак їх вилучення з постійного користування ДП "ДГ "Червоний Жовтень" повинно було здійснюватися за погодженням з Кабінетом Міністрів України. При цьому, факт віднесення спірних земельних ділянок до особливо цінних земель прокурор обґрунтовує приналежністю даної землі науково-дослідній установі, якою було ДГ "Червоний Жовтень" на час виникнення спірних правовідносин, підтверджуючи вказані факти посиланням на Статут ДП "ДГ "Аграрне" Інституту рослинництва імені В.Ч. Юр`єва НААН України, у редакції 2018 року. Отже, проаналізувавши підстави позову, наведені прокурором у тексті позовної заяви, суд зазначає, що основним питанням, яке постало перед судом під час розгляду даної справи, є визначення правового статусу спірних земельних ділянок, віднесення або навпаки цих земельних ділянок до категорії особливо цінних земель (земель дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів) на час прийняття оскаржуваного розпорядження. Як було зазначено вище, згідно з ч.\~1 ст.\~150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться, зокрема землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів. Проте суд, проаналізувавши положення чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема згаданої частини 1 статті 150 ЗК України наголошує, що у розумінні наведеної норми до особливо цінних земель, розпорядження якими здійснює Кабінет Міністрів України, належать не всі землі науково-дослідних установ, а лише землі дослідних полів. Відтак, не всі землі, у тому числі землі сільськогосподарського призначення, які передані в користування навчально-дослідних установ та навчальних закладів є особливо цінними, оскільки у процесі своєї діяльності наведені установи/заклади мають можливість (право) використовувати надані їм земельні ділянки для різних потреб, зокрема, як для розміщення їх об`єктів, провадження господарської діяльності так і для наукових досліджень. Варто зауважити, що у чинному законодавстві відсутнє визначення поняття "дослідне поле", проте зміст цього словосполучення у контексті його використання відносно науково-дослідних установ і навчальних закладів у земельному законодавстві дає підстави вважати, що дослідне поле це ділянка землі призначена для науково-дослідних та освітніх цілей. При цьому, мета використання такої земельної ділянки повинна відповідати основній діяльності науково-дослідної установи або навчального закладу. Отже, віднесення земельної ділянки, наданої науково-дослідній установі або навчальному закладу, до земель дослідних полів визначається не тільки приналежністю землі науково-дослідній установі або розташуванням цієї земельної ділянки в межах такої установи, а відбувається на підставі визначення природних якостей земельної ділянки, з урахуванням її використання для певних потреб, а саме метою та завданням її використання. Відповідно у цій справі прокурор насамперед мав довести належними та допустимими доказами те, що спірні земельні ділянки, на час прийняття Балаклійською районною державною адміністрацією вказаного вище розпорядження, використовувалися як дослідне поле науково-дослідної установи, саме в наукових або освітніх цілях. Як убачається з довідки відділу Держгеокадастру у Балаклійському районі Харківської області №\~8-20.09-0.3-554/2-16 від 15.03.2016, ДГ "Червоний Жовтень" станом на 01.01.2016 належали земельні ділянки загальною площею 10\~344,9669 га, у тому числі: сільськогосподарських угідь 9\~675,9089 га, з них: ріллі 9\~294,4401, сіножатей 84,25 га, пасовища 297,2188 га; господарські двори 95,08 га; під господарськими шляхами та прогонами 180,49 га; землі мел. будівництва 33,0 га; інші 4 га; ліси та інші лісові площі 205,4 га; забудовані землі 4,7153 га; болота 93,0049 га; відкриті землі 32,8 га; води 20,4678 га. Зазначене свідчить, що не всі землі, у т.ч. сільськогосподарського призначення, які перебували у постійному користуванні ДГ "Червоний Жовтень" є землями дослідних полів науково-дослідних установ. Крім цього, посилаючись на те, що ДГ "Червоний Жовтень" є науковою установою, прокурор виходив із аналізу положень Статуту ДП "ДГ "Аграрне" Інституту рослинництва імені В.Ч. Юр`єва НААН України, у редакції 2018 року, не звернувши уваги на те, що спірні земельні ділянки надано у постійне користування у 2002 році, а спірні правовідносини виникли у 2004-2005 роках. При цьому, Статут ДГ "Червоний Жовтень", в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, прокурор не надав. Викладене вище в сукупності свідчить про те, що прокурором НЕ доведено належними та допустимими доказами того факту, що спірні земельні ділянки є землями дослідних полів науково-дослідних установ, а відтак віднесені до особливо цінних земель. Відтак, твердження прокурора про те, що оскаржуваним рішенням Балаклійської районної державної адміністрації було порушено порядок припинення права постійного користування спірними земельними ділянками ДГ "Червоний Жовтень", є безпідставними. Крім того, прокурор вказує, що вилучення спірних земельних ділянок мало відбуватися за погодженням з Кабінетом Міністрів України. При цьому, при обґрунтуванні позову вказує та підтверджує це відповідними доказами, що ДГ "Червоний Жовтень" добровільно відмовилося від постійного користування землями, загальною площею 101,7 га і така відмова була прийнята оскаржуваним розпорядженням Балаклійської районної державної адміністрації. Суд зазначає, що статтею 141 ЗК України передбачено підстави припинення права користування земельною ділянкою, зокрема це добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 3, 4 статті 142 ЗК України визначено, що припинення права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації. Згідно із положеннями статті 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а)\~сільськогосподарського використання; б)\~ведення лісового і водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в)\~будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті. Згідно із частиною дев`ятою цієї статті, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 гектарів, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Отже, аналізуючи правові норми підстав припинення права користування земельною ділянкою, суд зазначає, що законодавцем розмежовано підстави добровільної відмови від права постійного користування земельною ділянкою та вилучення (викупу) земельної ділянки, а також регламентовано різні процедури щодо порядку вилучення (викупу) земельних ділянок та щодо припинення права постійного користування земельними ділянками з підстав добровільної відмови землекористувача. Так, згідно із положеннями частини другої статті 150 ЗК України, земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності можуть вилучатися (викуплятися) за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України. Разом з тим, вибуття земельної ділянки, у т.ч. особливо цінних земель, з постійного користування на підставі добровільної відмови землекористувача не є вилученням чи викупом такої земельної ділянки, а тому згідно з діючим земельним законодавством на момент вибуття спірної земельної ділянки з постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" не потребувало прийняття рішень Кабінетом Міністрів України. Таким чином, на час вибуття земельної ділянки площею 101,7 га із постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" законодавством не вимагалось прийняття відповідних рішень ні Кабінетом Міністрів України, ні Верховною Радою України. З урахуванням того, що прокурором не було надано суду редакцію Статуту ДГ "Червоний Жовтень" станом на 2004 рік, суд дійшов висновку, що прокурором НЕ було доведено відсутність повноважень дирекції ДГ "Червоний Жовтень" на добровільну відмову від права постійного користування спірними земельними ділянками. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В свою чергу, розпорядженням Балаклійської районної державної адміністрації від 02.11.2004 № 377 "Про припинення права постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" право постійного користування було припинено на підставі пункту а)\~частини першої статті 141 ЗК України, а саме: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, що спростовує твердження прокурора про незаконність зазначеного рішення райдержадміністрації. Отже, посилання прокурора на правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №\~914/519/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.11.2019 у справі №\~906/392/18, суд вважає безпідставними, оскільки, вказані справи не є тотожними, оскільки стосуються припинення права постійного користування земельними ділянками не за ініціативою користувача (добровільна відмова), а за ініціативою власника. Суд враховує доводи прокурора про те, що вилучення вказаних земельних ділянок з постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" було погоджено Президією УААН лише 14.09.2006 (протокол №\~14), тобто вже після фактичного припинення права постійного користування на підставі оскаржуваного розпорядження. Проте вказані доводи не спростовують висновків суду щодо недоведеності прокурором відсутності повноважень землекористувача, яким було ДГ "Червоний Жовтень" у особі його дирекції, на добровільну відмову від права постійного користування земельними ділянками. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що вказане рішення президії УААН України хоча вже і не несло жодних правових наслідків з огляду на те, що відповідне право вже було припинено, проте таке рішення фактично є проявом волі УААН України, а саме її небажання у подальшому використовувати вказані земельні ділянки. Про таку позицію УААН України також свідчить той факт, що протягом більше ніж 20 років УААН України не виявила бажання поновити право постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" спірними земельними ділянками та не вчинила жодних дій для цього. Навіть після пред`явлення даного позову прокурором ні від НААН України, ні від ДП "ДГ "Аграрне" Інституту рослинництва ім.\~В.\~Я.\~Юр`єва НААН України не надійшло відповідних заяв про підтримання позову чи іншого прояву бажання поновити своє право постійного користування спірними земельними ділянками. За такої позиції колишнього землекористувача, суд доходить висновку, що повернення спірних земельних ділянок у постійне користування ДП "ДГ "Аграрне" Інституту рослинництва ім.\~В.\~Я.\~Юр`єва НААН України всупереч його волі, не буде відповідати державним інтересам. Суд зазначає, що оскільки спірні земельні ділянки фактично не вибували з власності держави і були їй повернуті внаслідок добровільної відмови землекористувача, прокурором фактично не було доведено в суді порушення інтересів держави на захист яких він звернувся з даним позовом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 02.11.2004 №\~377 "Про припинення права постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" інституту рослинництва ім.\~В.Я.\~Юр`єва УААН земельними ділянками", т.я. прокурором не було доведено як незаконність прийняття даного розпорядження, так і порушення прав держави, на захист яких він звернувся до суду з даним позовом. 3.\~Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 18.03.2005 №\~131 "Про передачу земельних ділянок в оренду", визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.04.2005, додаткових угод до нього та скасування державної реєстрації прав оренди. Обґрунтування позовних вимог прокурора в цій частині зводяться до незаконності припинення права постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" спірними земельними ділянками на підставі розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 02.11.2004 №\~377 "Про припинення права постійного користування ДГ "Червоний Жовтень" інституту рослинництва ім. В. Я. Юр`єва УААН земельними ділянками", а відтак протиправності всіх подальших дій з вказаними земельними ділянками. Тобто, дані позовні вимоги є фактично похідними від первісної про визнання незаконним і скасування розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 02.11.2004 №\~377. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п.\~5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №\~925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника. Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі №\~338/180/17, від 11.09.2018 у справі №\~905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №\~569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №\~487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі №\~925/642/19). Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону (а закон або договір зі свого боку не визначають іншого ефективного способу захисту), то порушені право чи інтерес позивача підлягають захисту обраним ним способом. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі №\~378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі №\~910/12525/20). Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №\~925/1265/16, провадження №\~12-158 гс18). Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.\~387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст.\~391 ЦК України, ч.\~2 ст.\~152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №\~338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі №\~905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі №\~569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №\~487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі №\~145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1)\~з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2)\~чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3)\~чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4)\~чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №\~916/1415/19). Судом встановлено, що право власності на земельні ділянки 6320286200:02:000:0028, 6320286200:02:000:0029, 6320286200:02:000:0030 зареєстровано 25.12.2015. Власником зазначених земельних ділянок є держава Україна в особі ГУ Держгеокадастру. Разом з цим, 25.12.2015 зареєстровано право оренди, строкове платне користування вказаних земельних ділянок, на підставі договору оренди від 21.04.2005, укладеного між ГУ Держгекадастру у Харківській області і громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Предметом спору в цій справі є, зокрема визнання незаконним та скасування розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 18.03.2005 №\~131 "\~Про передачу громадянам земельних ділянок в оренду". Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту в цій частині є неефективним, оскільки задоволення вказаної вимоги про визнання розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 18.03.2005 №\~131, яке вже було реалізоване і вичерпало свою дію внаслідок виконання, не призведе до поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження ним зазначеним майном, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів захисту. Як було встановлено судом, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] правомірно, за встановленою чинним законодавством процедурою, отримали в оренду спірні земельні ділянки та правомірно, протягом тривалого часу використовували їх за цільовим призначенням, не порушуючи прав та інтересів держави і інших громадян. Враховуючи добросовісність дій [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які законним шляхом набули право користування спірними земельними ділянками на підставі розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 18.03.2005 №\~131, останні є добросовісними набувачами, оскільки в діях спочатку Балаклійської районної державної адміністрації, а в подальшому ГУ Держгеокадастру була воля на передачу в оренду спірних земельних ділянок. Суд враховує той факт, що зобов`язання [PERSON] та [PERSON] повернути земельні ділянки до закінчення строку дії договору, на яке останні мали законні сподівання, не відповідатиме критеріям правомірного втручання у право на мирне володіння майном з огляду на таке. Положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне тлумачення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві. Певні права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися правом власності, а отже, і "майном". Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 07 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 02 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року у справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України"). Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах. Таким чином, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Суд дійшов висновку, що вимоги прокурора не відповідають жодному з вказаних критеріїв. Як було зазначено вище, прокурором не було доведено в судовому засіданні незаконність припинення права постійного користування спірними земельними ділянками ДГ "Червоний Жовтень". Як наслідок, прокурором також не було доведено незаконність прийнятого Балаклійською районною державною адміністрацією розпорядження від 18.03.2005 №\~131. Тобто, прокурором не було доведено законність втручання держави у право [PERSON] та [PERSON] на мирне володіння майном. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали в оренду земельні ділянки, якими вони правомірно користувалися за цільовим призначенням, у межах норм, передбачених законом, на підставі розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, договору оренди та додаткових угод, не порушуючи жодних норм чинного законодавства і жодних прав громадян і держави. Отже, втручання держави у право [PERSON] та [PERSON] на мирне володіння майном спірними земельними ділянками, зважаючи на тривале добросовісне користування ними, має ознаки непропорційного втручання у їхнє право на мирне володіння майном. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали в оренду земельні ділянки, на які вони мали потенційне право і реалізували його. Позбавлення права користування спірними земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] фактично не переслідує державного чи суспільного інтересу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах ГУ Держгеокадастру про визнання незаконним та скасування розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 18.03.2005 №\~131 "Про передачу земельних ділянок в оренду", визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.04.2005, додаткових угод до нього задоволенню не підлягають. При цьому суд вважає безпідставними доводи представників відповідачів Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області та [PERSON] , про те, що прокурором не доведено факт віднесення спірних земельних ділянок до земель, які перебували в постійному користуванні ДГ "Червоний Жовтень", оскільки вказаний факт був підтверджений згаданим вище листом ТОВ "ПЕРСПЕКТИВА СЛОБОЖАНЩИНИ" від 08.02.2024 вих.\~№\~026. Разом з цим, вказана обставина не спростовує висновків суду щодо відмови у задоволені позову в цій частині. Позовні вимоги про скасування державної реєстрації прав оренди є похідними від позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 21.04.2005 та додаткових угод до нього, а тому суд відмовляє у їх задоволенні. 4.\~Щодо\~заяв відповідачів\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~про застосування\~строку позовної\~давності. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову через необґрунтованість заявлених позовних вимог, отже строк позовної давності до даних правовідносин не застосовується. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №\~63566/00, §\~23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). VІ. Судові витрати. Відповідно до ч.\~1 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed