Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Рішко С. І. звернулася до суду з позовом до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтувала тим, що вона народилася [INFO] в с. Пилипець Міжгірського району Закарпатської області в сім`ї [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шлюб між яким було зареєстровано 25.02.1956 у с. Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 12, в результаті чого дружина змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Однак згідно з архівної довідки № 76/01-17, виданої 15.08.2024 Державним архівом Закарпатської області, її батько народився [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Пилипець було внесено відповідний актовий запис № 191 від 09.12.1930, тобто від народження прізвище її батька було « [PERSON] », а не « [PERSON] ». У свою чергу її мати [PERSON] , яка народилася [INFO] у с. Пилипець Міжгірського району Закарпатської області в сім?ї [PERSON] та [PERSON] , про що 01 травня 1928 року було зроблено відповідний актовий запис № 42, що підтверджується архівною довідкою № 76/01-17, виданою 15.08.2024 Державним архівом Закарпатської області. Указувала і на те, що рідною сестрою її матері була [PERSON] , [INFO] , яка проживала в с. Пилипець, заміжня не була, однак мала сина [PERSON] , [INFO] , у актовому записі № 16 про народження якого, зареєстрованому 07.04.1960 виконкомом Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області дані про батька були записані зі слів матері. Зазначала, що [PERSON] був неодружений, дітей не мав. Звертала увагу і на тому, що у 1965 році [PERSON] , [INFO] , збудувала житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який на даний час має адресу: [ADDRESS] (до перенумерації № 123, ще раніше № 122), який належав їй на праві особистої власності. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с. Пилипець, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00047862508 від 07.11.2024. Згідно з довідкою виконкому Пилипецької сільради від 06.08.2024 за № 831, померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , була постійною мешканкою [ADDRESS] . Разом із нею на день її смерті в даному будинку проживав і був зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] . Як свідчать інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від 06.05.2025 за № 81071566 та № 81071568, на випадок смерті [PERSON] , то така заповітів не залишала, спадкові справи до її майна не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на спадковий будинок, який успадкував її син [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Покликалася, що її батько [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Пилипець, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 01.11.2007, а її матір [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с. Пилипець, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 26.09.2007. [PERSON] помер [INFO] у с. Пилипець, що стверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 26.03.2024. Згідно з довідкою виконкому Пилипецької сільради від 06.08.2024 за № 832, померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , був постійним мешканцем [ADDRESS] . Разом із ним на день його смерті в даному будинку ніхто не проживав і не був зареєстрований. 14 серпня 2024 року, у визначений ст. 1270 ЦК України строк, вона як спадкоємець третьої черги за правом представлення звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю. М. із заявою про прийняття спадщини до майна померлого [INFO] [PERSON] . Цього ж дня приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу № 102/2024 (реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 72838409). Як свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 14.08.2024 за № 77993351, то на випадок смерті [PERSON] заповітів не залишав. 07 травня 2025 року в її інтересах адвокат Рішко С. І. звернувся до приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок померлого [INFO] [PERSON] . Як було встановлено нотаріусом, вона прийняла спадщину за [PERSON] як спадкоємець за законом шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у від прийняття спадщини в установлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлого [PERSON] до приватного нотаріуса не надходили. Однак постановою від 07.05.2025 за №107/02-31 приватний нотаріус Дунаєв Ю. М., із посиланням на норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 за № 296/5, відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок з причин відсутності у спадковій справі та у спадкоємця правовстановлюючих документів на цей будинок, відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо цього будинку, а також розбіжності у написанні прізвища та імені її батька в актових записах цивільного стану, що унеможливлює встановлення родинних стосунків її як спадкоємиці зі спадкодавцем. Зазначене і стало підставою для її звернення до суду з цим позовом із метою захисту її порушених спадкових прав. Посилаючись на наведені вище обставини просила суд: 1. Установити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме встановити, що її батьками були [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у с. Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, про що 14.09.1992 виконкомом Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області було зроблено відповідний актовий запис № l6, та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у с. Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, про що 26.09.2007 виконкомом Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області було зроблено відповідний актовий запис № 24; 2) Визнати за нею в порядку спадкування за законом до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.47,48). Своїм правом подати відзив на позовну заяву [PERSON] відповідач Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області не скористалася. У підготовче засідання позивачка [PERSON] \~та її представник \~адвокат Рішко\~С.\~І. не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення підготовчого засідання були належним чином повідомлені. Водночас представником позивачки [PERSON] адвокатом Рішко С. І. подано до суду 05.06.2025 заяву, в якій він просить розглянути цю справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області Бобонич І. у підготовче засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення підготовчого засідання був належним чином повідомлений, проте подав до суду 03.06.2025 заяву, в якій зазначив, що Пилипецька сільська рада визнає позовні вимоги та просить розглянути дану справу за відсутності представника цієї сільської ради. За положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Як кореспондує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.12.1959 позивачка [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] ») народилася [INFO] у с. Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, батьком якої є [PERSON] а матір`ю [PERSON] (а.с.15). Як слідує зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.02.2010 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, після якого дружина змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » (а.с.16). Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] , повторно виданим виконавчим комітетом Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 01.11.2007, актовий запис про смерть № 16 (а.с.17). Згідно з архівною довідкою Державного архіву Закарпатської області від 15.08.2024 № 76/01-17, у документах архіву є дані про те, що [PERSON] народився [INFO] , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Пилипець Міжгірського (теперішнього Хустського) району Закарпатської області внесено відповідний запис № 191 від 09.12.1930 року. Батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.18). Мати позивачки [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 26.09.2007, актовий запис про смерть № 24 (а.с.19). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.20). Згідно з архівною довідкою Державного архіву Закарпатської області від 15.08.2024 № 76/01-17, то у документах архіву є дані про те, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Пилипець Міжгірського (теперішнього Хустського) району Закарпатської області внесено відповідний запис № 42 від 01.05.1928 року. Батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.21). Із довідки, виданою виконкомом Пилипецької сільської ради Міжігрського району Закарпатської області від 23.04.2024 за № 522, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , була постійною мешканкою [ADDRESS] та разом із нею на момент смерті проживав та був зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.22). З витягу\~з Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян про\~державну реєстрацію\~смерті №\~00047862508\~від 07.11.2024\~вбачається,\~що [PERSON] \~померла [INFO] (а.с.23). Згідно з архівною довідкою Державного архіву Закарпатської області від 09.05.2024 № Г-698/01-17, у документах архіву є дані про те, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книгу реєстрації актів про народження с. Пилипець Міжгірського (теперішнього Хустського) району Закарпатської області внесено відповідний запис № 91 від 14.08.1932 року. Батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.24). Із довідки, виданою виконкомом Пилипецької сільської ради Міжгрського району Закарпатської області від 06.08.2024 за № 831, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , була постійною мешканкою [ADDRESS] та разом із нею на момент смерті проживав та був зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с.25). Як видно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 81071566, виданої 06.05.2025 приватним нотаріусом Хустської районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заповітів, спадкових договорів складених [PERSON] (а.с.26). Як слідує з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 81071568, виданої 06.05.2025 приватним нотаріусом Хустської районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину до майна померлої [INFO] [PERSON] відсутня (а.с.27). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області від 26.03.2024 за актовим записом № 25 (а.с.28). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 07.04.1960, його батьками є [PERSON] /без прізвища та по батькові/, а матір`ю [PERSON] (а.с.29). Із довідки, виданою виконкомом Пилипецької сільської ради Міжігрського району Закарпатської області від 06.08.2024 за № 832, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був постійним мешканкцем [ADDRESS] та разом із ним на момент смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.30). Як видно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 77993351, виданої 14.08.2025 приватним нотаріусом Хустської районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо складення [PERSON] заповітів чи спадкових договорів (а.с.31). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 77993384, виданої 14.08.2024 приватним нотаріусом Хустської районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо відкриття спадкової справи за померлим [INFO] [PERSON] (а.с.32). Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданим 14.08.2024 приватним нотаріусом Хустської районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М., зареєстровано спадкову справу за померлим [INFO] [PERSON] (а.с.33). Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу в Закарпатській області Дунаєва Ю. М від 07 травня 2025 року за вих. № 107/02-31 було відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за майном померлого [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки на цей житловий будинок відсутні правоустановчі документи, відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо нього, а також через розбіжності у даних актів цивільного стану щодо відомостей про батька [PERSON] . Також, як було встановлено нотаріусом, [PERSON] прийняла спадщину за померлим [PERSON] шляхом подання в установлений строк заяви про прийняття спадщини. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття в установлений строк не звертався (а.с.34). Із виписки з погосподарської книги, виданою Пилипецькою сільською радою Міжігрського району Закарпатської області від 02.07.2024 за № 776, вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] побудований орієнтовно в 1965 році. Свідоцтво на право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалось і він розташований на земельній ділянці в урочищі «Біля Хати» орієнтовною площею 0.25 га на території зареєстрованого дворогосподарства в [ADDRESS] . Власником та забудовником зазначеного вище житлового будинку була [PERSON] , [INFO] , яка померла в 1984 році (а.с.35). Із довідки КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» за № 4 від 30.09.2024 видно, що станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.36). Із довідки,\~виданої виконкомом\~Пилипецької сільської\~ради від\~11.09.2024\~№ 916,\~видно те,\~що житловий\~будинок в\~ [ADDRESS] ,\~який у\~зв`язку зі\~зміною нумерації\~було перенумеровано\~на [ADDRESS] \~та перенумеровано\~на новий\~номер [ADDRESS] (а.с.37). З технічного паспорту від 20.06.2024 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] видно, що цей будинок має загальну площу 49,23 кв. м (а.с.38-42). Як видно із довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, а саме житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,23 кв. м, то станом на дату формування довідки 07.05.2025 вартість оціночного цього об`єкту нерухомого майна становить 882\~095,49 гривень (а.с.43-45). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1217 ЦК Україна передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Частиною першою статті 1221 ЦК України регламентовано, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Як кореспондує ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частини 1, 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до підпунктів 4.14, 4.16, 4.17, 4.18, 4.21 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину нотаріус\~обов`язково перевіряє:\~факт смерті\~спадкодавця,\~час і\~місце відкриття\~спадщини,\~наявність підстав\~для закликання\~до спадкоємства,\~якщо має\~місце спадкування\~за законом,\~прийняття спадкоємцем\~спадщини у\~встановлений законом\~спосіб,\~склад спадкового\~майна,\~на яке\~видається свідоцтво\~про право\~на спадщину.\~На підтвердження\~цих обставин\~від спадкоємців\~витребовуються документи,\~які підтверджують\~вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відмова нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини та його право в такому випадку підлягає судовому захисту. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом у погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Частиною першою\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як кореспондують частини перші\~ст. 16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland\~v.\~the\~United\~Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII). Також суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03 листопада 2021 у справі № 691/1237/20, що вимоги про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування можуть розглядатися судом разом у межах позовного провадження. Так, відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, перелік яких наведено у частині першій цієї ж статті. При цьому за змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, беручи до уваги те, що наявні розбіжності між даними актів цивільного стану щодо дошлюбного прізвища позивачки « [PERSON] » та прізвища її батька « [PERSON] » унеможливлює реалізацію позивачкою свого права на спадкування та оформлення права на спадщину, а тому встановлення цього факту, що має юридичне значення, має значення для охорони прав та інтересів [PERSON] , яка позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити цей факт, а також ураховуючи на визнання позову відповідачем, не порушення прав інших осіб, суд доходить висновку, що позивачка довела поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свої вимоги, а відтак позов підлягає до задоволення повністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення\~(SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення закріплено і в ч. 1 ст. 142 ЦПК України. З огляду на те, що розгляд справи по суті ще не розпочато та відповідач визнав позов, а відтак підлягає поверненню з державного бюджету позивачу 50% сплаченого ним судового збору при поданні до суду позовної заяви у розмірі 1 816,80 грн (а.с.1), що\~становить 908,40\~гривень.

Outcome: approved