Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, у якому просить визначити йому додатковий строк терміном 1 місяць з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , що був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. 25.04.2024 року позивач звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак нотаріусом встановлено, що позивач згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини. В обґрунтування позову позивач вказує, що його батько [PERSON] з початку 2021 року за станом здоров`я потребував постійного догляду, а з листопада 2021 року взагалі самостійно не пересувався, а тому позивач практично постійно був з ним, надаючи необхідну допомогу. Жодних близьких родичів, які б могли доглядати за батьком не було, оскільки мати позивача [PERSON] померла [INFO] . Позивач зазначає, що у нього самого наприкінці 2021 року сильно загострилися хвороби суглобів, оскільки має встановлені діагнози: деформований остеоартроз обох колінних суглобів III ст. та остеоартроз гомілковостопних суглобів з постійним больовим синдромом. Позивач вказує, що у зв`язку з повною немічністю батька до самостійного обслуговування, а також через загострення його власних хвороб, що значно ускладнювало догляд за батьком, за відсутності будь-кого іншого хто міг би надавати йому допомогу, позивачем прийнято рішення влаштувати батька до пансіонату « [INFO] » (ФОП [PERSON] ), який знаходився за адресою [ADDRESS] , про що укладено договір із даним пансіонатом та влаштовано [PERSON] на проживання в ньому з 11.01.2022 року. Позивач наголошує, що станом на момент повномасштабного вторгнення він з сім`єю проживав в дачному будинку і потрапив в окупацію. Почалися перебої із електроенергією, зв`язком та інтернетом. [INFO] позивачу повідомили, що його батько помер. Представники пансіонату надали контакти похоронного бюро, яке співпрацювало із пансіонатом та організовувало похоронні церемонії. Позивачу вдалося домовитися із похоронним бюро, щодо оформлення необхідних документів для організації похорону батька та за організації похоронної церемонії та кремації. Позивач зазначає, що на той момент ніхто не розумів, що робити, скільки триватиме окупація і чи взагалі вдасться живими вибратися на територію підконтрольну ЗСУ. 05.03.2022 року сім`ї позивача вдалося виїхати із окупованих територій, але в Київ заїхати не змогли через повне перекриття доріг. Після приїзду до Києва позивач зателефонував до похоронного бюро де йому повідомили, що довідка про причини смерті, свідоцтво про смерть та прах батька знаходяться у них, але вони зможуть все передати лише після оплати витрат, загальна вартість яких склала 34 082,00 грн. Позивач зазначає, що у зв`язку із важким матеріальним становищем, тільки 28.11.2023 року повністю погасив заборгованість перед похоронним бюро, в цей же день, йому передали довідку про причини смерті батька та свідоцтво про смерть, а також прах батька. Позивач наголошує, що в грудні 2023 року в нього відбулося чергове загострення хвороб суглобів внаслідок чого він втратив на певний час можливість нормально пересуватися. Додатково до вказаного додалася також хвороба пов`язана з утвореннями на голові - атерома, яку негайно потрібно було видаляти хірургічним шляхом, що позивач зробив 16.01.2024 року. З січня по березень 2024 року позивач консультувався з фахівцями по підбору штучних суглобів і за рекомендацією лікаря максимально обмежив своє пересування на ногах. Вказані вище обставини, за твердженням позивача, створили об`єктивні та непереборні труднощі, які перешкодили вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька, тому вважає, що має право звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позов з підстав викладених у позовній заяві. Представники КМР в судове засідання не з`явилися, матеріали справи містять пояснення, де останні просять розглядати справи за їхньої відсутності, також простять ухвалити законне та справедливе рішення. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, встановив наступне. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] .? Із Спадкової справи №485/2024 до майна полого 27.02.2022 року [PERSON] вбачається, що [PERSON] , як син померлого [PERSON] , є єдиним спадкоємцем І-ї черги за законом, який претендує на майно останнього. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак постановою нотаріуса від 25.04.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини. Постановою КМУ від 24.06.2022 за № 719 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», а саме слова «на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється» замінено словами «перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці». Статтею 1270 Цивільного кодексу України, передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи питання про надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини суд виходить з вимог Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно якої вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у зв`язку із повномасштабним вторгнення росії на територію України позивач проживав в дачному будинку і потрапив в окупацію. Батько позивача на той час був влаштований позивачем до пансіонату « [INFO] » (ФОП [PERSON] ), який знаходився за адресою [ADDRESS] , про що свідчить договір із даним пансіонатом. В судовому засіданні встановлено, що позивач має проблеми зі здоров`ям, а саме з 2021 року у нього сильно загострилися хвороби суглобів, оскільки має встановлені діагнози: деформований остеоартроз обох колінних суглобів III ст. та остеоартроз гомілковостопних суглобів з постійним больовим синдромом. Також позивач 16.01.2024 року переніс хірургічні втручання, пов`язані з утвореннями на голові. Крім іншого, в судовому засіданні встановлено, що позивач сплатив кошти похоронному бюро за оформлення необхідних документів, організації похорону та кремації тіла його батька, оскільки самостійно не міг зробити вказаного через перебування на момент смерті батька під окупацією та неможливістю виїхати до місця знаходження померлого. Таким чином, враховуючи продовження військового стану в Україні, неоднозначне сприйняття спадкоємцями змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» щодо зупинення перебігу строків для прийняття спадщини на час воєнного стану, стан здоров`я позивача, на думку суду доведено існування об`єктивних, істотних труднощів для можливості вчасного подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначене, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved