Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

в заяві вказано « [INFO] померла моя матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть зареєстрованого Івано-Франківським міським відділом РАЦСу, актовий запис №761.Після ії смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з 1/2 частини 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] . Батьки 26.10.2007 року одночасно посвідчили заповіт у мою користь і 1/2 частина даної квартири мені належить на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Івано-Франківською державною нотаріальною конторою 26.10.2010 року після смерті батька [PERSON] . 28.01.2025 року я звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті мами [PERSON] , однак завідувачкою Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, [PERSON] листом №180/01-16 від 28.01.2025 року мені відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини, оскільки я не був зареєстрований по місцю проживання разом з матір`ю. При розгляді заяви заслуговує на увагу, що я разом з матір`ю є співвласником кв. [ADDRESS] і тому, визначити моє місце проживання лише по реєстрації, є помилковим, однак зважаючи на відмову нотаріальної контори, я змушений в судовому порядку встановити факт мого постійного проживання із померлою спадкодавцем [PERSON] на час ії смерті. Я, тривалий час проживав з покійною матір`ю в нашій спільній квартирі [ADDRESS] враховуючи стан здоров`я та необхідність догляду за нею…». Представник заявника [PERSON] просила розгляд справи проводити у відсутності заявника та представника. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, клопотань, заяв суду не надсилала. Судом встановлено наступні обставини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Листом від 28 січня 2025 року №180/01-16 нотаріусом повідомлено заявника про пропущення строку на прийняття спадщини. 07 лютого 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] частину квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем частини квартири [ADDRESS] .,яка належала спадкодавцю [PERSON] є [PERSON] . Згідно витягу про державну реєстрацію прав [PERSON] зареєстрований власником квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. В ч. 2 ст. 29 ЦК України вказано, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом. За ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Пленум Верховного Суду України в п. 1 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктами 1, 6 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved