Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У квітні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 05 жовтня 2002 року. Позовну заяву мотивує тим, що сторони є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалося, з 2020 року позивачу невідоме місце перебування чоловіка, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, відповідач не приймає участі у виховані дітей. Спору щодо визначення місця проживання дітей та поділу майна подружжя немає. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, письмових пояснень, інших заяв чи клопотань не подав, повідомлений про розгляд справи належним чином, через оголошення\~на офіційному\~вебпорталі судової\~влади України,\~відповідно до\~положень ст.12-1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України». Процесуальні дії у справі 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом 05 жовтня 2002 року між сторонами [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] ) та [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб (арк. спр.\~6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження (арк. спр. 7,8). Таким чином виник спір про право на розірвання шлюбу з огляду на наявність у сторін малолітніх дітей та неможливість розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України). Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що подружні стосунки між ними припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача, відповідач проти розірванню шлюбу не заперечив, а відмова суду у розірванні шлюбу може свідчити про примушування позивача до шлюбу проти її волі, тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд

Outcome: approved