Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до суду із позовом, в якому просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щомісячно на кожну дитину по 1/3 часки всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог в позові зазначено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 1500,00 грн. на кожну дитину, щомісяця, з щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2020 до досягнення дітьми повноліття. В позові [PERSON] зазначає, що з моменту ухвалення цього рішення обставини істотно змінилися, а саме змінились фінансові умови сторін, відповідач по даній справі вступив до лав ТРО та має постійний дохід. Зріс рівень потреб дітей, зокрема витрати на медичне обслуговування, у старшої доньки лікарі діагностували хворобу жовчного міхура (Холелітіаз). За рекомендаціями лікарів дитину постійно треба обстежувати, притримуватись раціонального харчування та пити підтримуючі ліки для шлунку та жовчного міхура. Також діти відвідують гурток з вільної боротьби, який коштує по 500 ( п`ятсот) гривень в місяць на дитину. На даний час матеріальний стан позивача змінився, зросли витрати на утримання дітей у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Позивач вважає, що для належного утримання дітей необхідно збільшити суму аліментів та змінити спосіб їх стягнення з твердої грошової суми на частину доходу (1/3 доходу відповідача). Ухвалою суду від 10.04.2025 відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилася. Матеріали справи містять її заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, які були повернути оператором поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц. У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з тим, що адресат «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.01.2020 розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 18.04.2012, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 452 та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 09.04.2014 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №623 відповідно.(а.с. 22-23) Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 стягнуто з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот грн.) на кожну дитину, щомісяця, з щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.01.2020 до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 14-18) Як вбачається з наданої медичної довідки консультації спеціаліста ТОВ «МЦ ОН Клінік Харків ПС» від 01.02.2025 дитина, [PERSON] , [INFO] має діагноз жовчокам`яна хвороба (холелітітаз), хронічний гастрит. (а.с. 8) Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст.51Конституції України\~і\~ст. 180 Сімейного кодексу України. Згідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. ч. 1, 3\~ст.181СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1\~ст.192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивачка. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.07.2019 у справі ЄУН № 415/4386/16-ц. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 2\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на зміні законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів на утримання дітей, недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дітей. Розмір аліментів не має бути нижчим, ніж встановлено законом і цей гарантований мінімальний розмір станом на 2025 рік прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд приходить до висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. На підставі\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved