Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до Територіального центру соціального обслуговування Подільського району м. Києва (надалі за текстом - відповідач), про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Наказ №492-К від 21.12.2022 про притягнення до дисциплінарної відповідальності соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома «Вітряні гори» Територіального центру соціального обслуговування Подільського району м. Києва (надалі за текстом - спірний наказ) є таким, що прийнято протиправно, без викладу конкретних фактів допущених позивачем неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, у зв`язку з чим, спірний наказ підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Також, з позовом подано клопотання про поновлення пропущеного строку. Відповідач заперечує проти позову виходячи з того, що позов є необгрунтованим. Ухвалою Суду від 25.04.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. 22.05.2024 до суду від відповідача надійшов відзив та заява про виклик свідків. 12.06.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 18.06.2024 до суду від позивача надійшли клопотання про витребування доказів та заява про виклик свідків. У підготовчому засіданні 18.06.2024 судом задоволено заяви сторін про виклик свідків. У підготовчому засіданні 08.08.2024 судом задоволено клопотання про витребування доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 26.09.2024 до суду від відповідача надійшли витребувані докази. 03.06.2025 до суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів щодо розміру понесених судових витрат та письмові пояснення. У судове засідання 03.06.2025, прибув позивач та прибули представники сторін. Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд встановив наступне. Позивач вказує, що з 24.09.2007 року прийнята на посаду соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома «Вітряні гори» відповідача. За змістом спірного наказу 21.12.2022 року було оголошено позивачу, як соціальному робітнику відділення соціальної допомоги вдома «Вітряні гори», догану за порушення трудової дисципліни (невиконання без поважних причин посадових обов`язків покладених на неї). Не погоджуючись з спірним наказом в квітні 2023 позивач звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26.09.2023 у справі № 758/3780/23 суд позов [PERSON] до Територіального центра соціального обслуговування Подільського району м Києва про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності залишив без розгляду. Ухвала Подільського районного суду міста Києва від 26.09.2023 залишена без змін Постановою Київського апеляційного суду 27.02.2024 у справі № 758/3780/23. За змістом ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищого у порядку підлеглості органу. Згідно з ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року. Позивачем разом з позовом подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду за захистом порушених трудових прав, яке обгрунтовано тяжкою хворобою позивача з 02.01.2024 та необхідністю повторного звернення до суду. Розглянувши клопотання позивача, суд зазначає наступне. Як вказано вище, Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26.09.2023, яка залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду 27.02.2024 у справі № 758/3780/23, позов [PERSON] до Територіального центра соціального обслуговування Подільського району м Києва про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності залишено без розгляду. Позов залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України - належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Згідно з вимогами статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. У статті 234 КЗпП України не наведено переліку поважних причин для поновлення строку звернення з заявою про вирішення спору, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення (Постанова Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі №243/9604/18 (провадження №61-14423cв19), від 02 грудня 2020 року у справі №203/2276/19 (провадження № 61-8269св20), від 29 червня 2021 року у справі №588/1672/18 (провадження №61-9199св20). В абзаці 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений статті 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Оскільки строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін, тому у кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Указана судова практика є незмінною. Строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, норма статті 233 КЗпП України деталізує це правило стосовно випадків звільнення працівника. У такому разі строк обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки: в залежності від того, яка з цих подій відбулася раніше. Отже, для такої категорії трудових спорів встановлено спеціальне правило обрахунку початку строку виникнення права на звернення до суду, відмінне від загального правила, за яким виникнення цього права пов`язується з моментом, коли працівник дізнався або за всіма обставинами повинен був дізнатися про порушення свого права. Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору є складовою механізму реалізації права на судовий захист та однією із основних гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом «ex officio», незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі. Подібний правовий висновок викладений у Постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18 (провадження № 61-5845св19), від 03 жовтня 2022 року у справі № 204/1724/20 (провадження № 61-18714св20). Статтею ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Судом враховано, що позивач пропустила строк на звернення до суду з цим позовом, у зв`язку з залишення позову без розгляду у справі № 758/3780/23. Відтак, суд доходить до висновку, що обставина залишення попереднього позову позивача без розгляду, не може бути визнана судом поважною причиною пропуску строку звернення до суду, враховуючи що причиною залишення позову без розгляду було повторна неявка позивача в судове засідання. Наведена позивачем причина поважності пропуску строку звернення до суду, а саме наявність проблем зі здоров`ям з 02.01.2024, на думку суду, не є такою, яка об`єктивно перешкоджала чи створювала труднощі для своєчасного звернення позивача до суду., починаючи з дня коли остання дізналасб про спірну догану до дня звернення з первісним позов до суду. Тим більше, що під час такого лікування, якщо таке дійсно має місце, позивач все ж звернувся до суду з даним позовом. При цьому, суд враховує, що такі проблеми зі здоров`ям виникли на час розгляду справи № 758/3780/23 в апеляційній інстанції. Враховуючи вищевикладене, суд залишає без задоволення клопотання про поновлення строку на звернення до суду за захистом порушених трудових прав, та, як наслідок, позовну заяву без задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed