Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 01.02.2022 в справі № 940/1562/21, та стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 01.02.2022 в справі № 940/1562/21 стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. В подальшому стан здоров`я дитини погіршився, а саме з ростом сина почали проявлятись розлади розвитку та підозра на аутизм. В квітні 2023 року йому встановили діагноз «Органічний психічний розлад у вигляді когнітивного дефіциту, гіперкінетичного розладу, симптомів аутизму з порушенням розвитку мови F06.8», відповідно він отримав інвалідність з підгрупою «А», в зв`язку з яким надано статус дитини інваліда, що підтверджується посвідченням серія [NUMBER] від 31.08.2023. Отже, захворювання дитини потребує несення додаткових витрат. Відповідач з 23.02.2024 почав займатись підприємницькою діяльністю, таким чином його матеріальне становище значно покращилось. Крім того, розмір аліментів, які на сьогоднішній день сплачує відповідач становить 3500, 00 грн, що, в нинішній час, навіть не перекриває половини місячної норми базових витрат на дитину. Відповідач ігнорує неодноразові спроби домовитись з ним як з батьком дитини про мирне досудове вирішення фінансових витрат на дитину, що спричинило погіршення взаємовідносин, часті конфлікти та безкінечні спори. Тому, враховуючи, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів погіршився стан здоров`я дитини, а також поліпшилось матеріальне становище відповідача, позивачка просить збільшити розмір аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] . Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 12.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 28.03.2025 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Безуглої І.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідач припинив діяльність фізичної особи підприємця, на даний час він не має жодних доходів та має борги, зокрема за кредитними картками. Разом з тим зазначає, що відповідач постійно допомагає сину, а саме влаштовує його на безкоштовну реабілітацію під час його перебування разом з ним за місцем його проживання, купує йому одяг, продукти харчування, іграшки, на що позивачка, яка отримує аліменти, не давала йому коштів ( а. с. 73-93). В обгрунтування доводів, викладених у відзиві, представником відвовідача долучено копії виписок про рух коштів по банківській карті Monobank та Sense bank, довідку про відсутність заборгованості по сплаті аліментів та копії чеків про оплату послуг та товарів. 02.04.2025 до суду від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що відповідачем 25.01.2025 подано до суду позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, в якому він стверджує, що є успішним підприємцем, а саме займається виробництвом меблів , оптовою торгівлею килимів а освітлювальних приладів, кур`єрською доставкою надає досить широкий спектр послуг. Описує себе з найкращої сторони. При цьому, після подачі її позову про збільшення розміру аліментів, відповідач почав стверджувати протилежне, що вже не є підприємцем, більше того має кредитні заборгованості та являється безробітним, тому припинення підприємницької діяльності відповідачем після отримання позовної заяви про збільшення розміру аліментів, очевидно спрямоване на приховання доходів. Крім того, зазначає, відповідач може собі дозволити значні витрати за надання правових послуг, але для утримання дитини їх завжди немає. Тому, враховуючи вищенаведене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі ( а. с. 94-103). Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 07.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 27.05.2025 від позивачки надійшло клопотання про долучення доказів, а саме консультативного висновку спеціалістів № 586/2025 від 11.03.2025 та копії з медичної карти стаціонарного хворого № 2828 від 15.05.2025. 02.06.2025 до суду від представника відповідача надійшла заява про долучення доказів, а саме довідки про перебування відповідача на обліку як безробітного з 01.05.2025 та відомості про доходи відповідача про доходи за 2024 та перший квартал 2025. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Неживок І.В. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Безугла І.С. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того відповідач вказав, що він дійсно був зареєстрований, як приватний підприємець, однак його підприємницька діяльність виявилась збитковою. Він регулярно сплачує аліменти у сумі 3500 гривень, приймає участь у вихованні дитини, у 2024 році син місяць жив разом з ним та проходив реабілітацію в медичних закладах м. Одеси. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Так, рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 01.02.2022 у справі №940/1562/21 із відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі доходу (а.с. 9-10). Малолітній [PERSON] , відповідно виписки ДС № / 2023 від 21.04.2023, мав захворювання: органічний психічний розлад у вигляді когнітивного дефіциту, гіперкінетичного розладу, симптомів аутизму з порушенням розвитку мови та його віднесено до категорії «дитина інвалід підгрупи А» на два роки (а.с. 12-13). Малолітньому [PERSON] розроблено індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда № 70 із контролем виконання 03.07.2025 (а.с. 14-15). Упродовж 2023-2025 років [PERSON] проходив лікування та реабілітації у різних медично-реабілітаційних закладах (а.с. 16-21). Постановою Київського апеляційного суду від 16.10.2024 справа № 940/51/24 із відповідача на користь позивачки стягнуто 12\~892 грн. 22 коп. додаткових витрат на дитину (а.с. 31-43). 23.02.2024 відповідач зареєструвався як фізична особа підприємець (а.с. 44). Із копій виписок про рух коштів по банківській карті Monobank та Sense bank вбачається, що відповідач має кредиторську заборгованість (а.с. 75-76, 87-91). Також із вказаних виписок вбачається, шо відповідач із кредитних карток перераховував позивачці грошові кошти. У відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 77). Із консультаційного висновку спеціалістів № 586/2025 від 11.03.2025 вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз «дитячий аутизм з якісними порушеннями соціальної реципрокності і комунікації, перцептивними порушеннями і стереотипними формами поведінки, диспраксичними та дизартричними порушеннями, розладом рецептивно-експресивного мовлення (НМ 1-2 рівня), когнітивною недостатністю, що відповідає легкій розумовій відсталості». [PERSON] рекомендовано спостереження у дитячого психіатра за місцем проживання, оформлення державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів до 18 років та проходження реабілітаційних програм (а.с. 124). Із виписки медичної карти стаціонарного хворого №2828 від 15.05.2025 вбачається, що рішенням ЛКК КНМ КОР «КОДЛ» рекомендовано розглянути питання надання соціальної допомоги. Це питання слід вирішити через ЛКК за місцем проживання (а.с. 125-126). Із довідки від 14.05.2025 вбачається, що відповідач має статус безробітного з 01.05.2025 (а.с. 129). Відповідно до відомостей про доходи фізичної особи платника податків за 2024 рік відповідач отримував дохід в межах 471 грн. в місяць (а.с. 131); у 2025 році відповідач лише за квартал отримав дохід у сумі 15\~000 грн. (а.с. 130). Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на отримання коштів на утримання малолітньої дитини. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Варто зазначити, згідно з нормами СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить - 2563 гривні. Суд також зазначає, що обов`язок з утримання дитини покладається й на матір дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначення розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Тобто стан здоров`я дитини належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, істотне погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Згідно із висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 листопада 2022 року у справі №128/2206/21, враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дитини, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Конвенції про права дитини, Конституції України, СК України, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, свої вимоги щодо збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачка обґрунтовує тим, що дитина хворіє на дитячий аутизм, розмір аліментів в сумі 3500 гривень за твердженнями позивачки не покриває половини місячної норми базових витрат на харчування, придбання предметів домашнього побуту, одягу, а також тим, що покращилося матеріальне становище відповідача. Як слідує із матеріалів справи, встановлення дитині діагнозу - дитячий аутизм, беззаперечно свідчить про погіршення стану здоров`я, оскільки такий діагноз не був встановлений на час звернення позивачки до суду позовом про стягнення аліментів. Однак, на переконання суду, встановлення дитині діагнозу дитячий аутизм, не може бути обов`язковою підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили, що раніше визначений розмір аліментів 1/4 від усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, станом на лютий 2025, не забезпечує гармонійного розвитку дитини чи є недостатнім. Позивачка не надала жодних доказів того, що витрати, які вона здійснює доглядаючи за дитиною, є більшими. Крім, того у судовому засіданні позивачка пояснила, що завдяки реабілітації, яка здійснюється за державні кошти, стан дитини значно покращився, строк інвалідності з підгрупою «А» закінчився 21.04.2025 та його продовжено не буде. Аргументи позивачки про покращення матеріального становища відповідача суд вважає необґрунтованими. Так, позивачкою до позовної заяви долучено лише витяг із ЄДРПОУ про реєстрацію відповідача підприємцем. Однак не надано жодного доказу про успішність його підприємницької діяльності та розмір доходів від цієї діяльності. В той же час, суд визнає слушними доводи відповідача про неприбутковість його підприємницької діяльності, що підтверджується довідками про його доходи за 2024 та поточний роки. Також суд зазначає, що з 01 травня 2025 року відповідач має статус безробітного. Суд не визнає належними та допустимими доказами надану позивачкою переписку із застосунку VIBER, оскільки ця переписка не підтверджує доводи позивачки, викладені у позовній заяві, а свідчить про неприязні відносини між сторонами, які не йдуть на користь гармонійному розвитку дитини. Суд відхиляє доводи позивачки про фіктивне припинення відповідачем підприємницької діяльності, оскільки такі доводи не підтверджені жодними доказами, а отже є припущеннями, які не мають жодної доказової сили. У ході розгляду справи позивачкою не доведено наявність підстав для збільшення розміру аліментів, адже доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з цим, cуд звертає увагу, що згідно із частиною першою статті 185 СК України той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З врахуванням наведеного, якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, у випадку доведення таких додаткових витрат (надання медичних довідок, висновків лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині), позивачка має право звернутися до суду в порядку, визначено ст. 185 СК України. Враховуючи наведене, суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У порядку ч. 6 ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покласти на рахунок держави.

Outcome: dismissed