Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

18.10.2024 АТ «ПУМБ» звернулось до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що згідно укладеного договору №26255019556457 від 25.08.2015 відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5000 грн., який пізніше було збільшено до 49996,52 грн., зі сплатою 46% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом належним чином не виконує, має заборгованість, яка станом на 21.08.2024 становить 71328,54 грн. і складається з наступного: 49270,50 грн. заборгованість за кредитом; 22058,04 грн. - заборгованість за процентами. Дану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. 25.11.2024 на адресу суду надійшов відзив (додаткові пояснення) представника відповідача Усенка А.В. на позовну заяву, в обґрунтування якого вказано, що матеріали справи не містять копії кредитного договору, відповідач не був ознайомлений з Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування в фізичних осіб, оскільки і ній відсутній підпис відповідача. Також, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано жодного належного, достовірного та допустимого доказу, розрахунок заборгованості, доданий до позову, не містить суми, на яку нараховуються проценти; розміру процентної ставки, за якою здійснено розрахунок відсотків; періоду, за який здійснено розрахунок відсотків, а тому не можливо встановити порядок утворення сум, зазначених позивачем як заборгованість, період її утворення, правову природу нарахованих процентів, їх розмір (а.с.65-68). В судовому засіданні представник відповідача надала аналогічні пояснення, що викладені нею у відзиві (додаткових поясненнях) на позовну заяву. 09.12.2024 представник позивача Кущ Я.В. надала відповідь на відзив (додаткові пояснення) на позовну заяву в якому зазначила, що Пропозиція укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) від 25.08.2015, яка була підписана відповідачем [PERSON] містить інформацію про встановлений кредитний ліміт у формі овердрафту, розмір процентної ставки та строк кредитування. Протягом дії кредитного договору відповідач на надавала жодних заперечень позивачу, щодо її незгоди з розміром збільшеного кредитного ліміту, а навпаки активно користувалась карткою. Відповідач наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростувала, свого розрахунку та доказів погашення боргу не надала, а надані банківські виписки з рахунків позичальника, відповідно до сталої практики Верховного Суду з розгляду аналогічних справ, є належними та допустимими доказами наявності заборгованості відповідача (а.с.78-86). Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.08.2015 відповідач [PERSON] підписала пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), шляхом приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої відповідач просила відкрити картковий рахунок на її ім`я, випустити на її ім`я платіжну картку та встановити кредитний ліміт у сумі 5000 грн. зі сплатою 46% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9). При цьому, підписавши пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), відповідач [PERSON] підтвердила, те що вона ознайомилась з останньою чинною редакцією Умов з усіма змінами, Правил користування платіжними картками Банку та Тарифами. Крім того, відповідач була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та умови кредитування Карткового рахунку, а також з орієнтовною сукупною вартістю кредиту (а.с.9). За змістом п.п.2.1-2.4 Договору комплексного банківського обслуговування в фізичних осіб, визначає умови та порядок здійснення Банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг Банку з відкриття та обслуговування карткових рахунків, випуску карток, надання споживчого кредиту, овердрафту, кредитної лінії, використання системи інтернет-банкінг, сервісу «SMS-банкінг» (а.с.12). Згідно п.п.3.2, 3.3 Договору комплексного банківського обслуговування в фізичних осіб, підписанням Заяви на приєднання, Клієнт беззастережно приєднується до умов цього Договору. Договір вважається укладеним після отримання Банком від Клієнта письмової заповненої та підписаної відповідної Заяви на приєднання (а.с.12). Згідно зі\~ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»,\~кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (частина друга\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Також, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19, від 21 жовтня 2020 року у справі №194/1387/19 вказано, що у спорах між фізичною особою та банком, суди виходили з того, що матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, тобто інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ підписано позичальником, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Тобто суди виходили з того, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування. Таким чином, укладений відповідачем [PERSON] правочин за своєю суттю є договором приєднання в розумінні ч.1\~ст.634 ЦК України. Крім того, відповідач [PERSON] була належним чином ознайомлена із паспортом споживчого кредиту, який містить детальний розпис умов кредитування, про що свідчить її підпис у пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта). Із наведеного вище порядку при укладенні договору [PERSON] здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. З огляду на вищезазначене твердження представника відповідача, про те, що між сторонами не погоджено умови кредитування за договором №26255019556457 від 25.08.2015 не заслуговують на увагу. Як слідує з довідки про збільшення кредитного ліміту, за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт змінювався, а саме: спочатку його встановлено на рівні 5000 грн. - 25.08.2015; в подальшому збільшено до 6500 грн. - 02.12.2015; збільшено до 9500 грн. 16.03.2016; збільшено до 12500 грн. - 08.06.2016; збільшено до 15000 грн. - 07.09.2016; збільшено до 26300 17.01.2018; збільшено до 29300 грн. - 18.05.2018; збільшено до 32300 грн. - 13.12.2018; збільшено до 35300 грн. - 04.04.2019; збільшено до 38300 грн. - 13.08.2019; збільшено до 41300 грн. - 11.12.2019; збільшено до 44200 грн. - 04.06.2020; збільшено до 47200 грн. - 16.10.2020; збільшено до 50000 грн. - 18.02.2021; зменшено до 49997, грн. - 27.02.2022; та востаннє змінено шляхом зменшення до 49996,52 грн. - 16.03.2022 (а.с.21). Згідно з частинами 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно ч.1\~ст.633 ЦК України,\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст.634 цього Кодексу,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом частини 2\~ст.1056-1 ЦК України,\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно ч.1\~ст.1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~ст.1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1\~ст.509 ЦК України\~право кредитора вимагати їх повернення. Імперативним приписом\~ст.625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 25.08.2015 по 21.08.2024 (а.с.27-47). Зі згаданої виписки по рахунку позичальника слідує, що відповідач [PERSON] отримала кредитну картку за договором №26255019556457 від 25.08.2015 із початково встановленим на ній лімітом 5000 грн., якою вона активно користувалась (операції зі зняття готівки, переведення коштів, придбання товарів, оплата послуг, погашення кредиту тощо), що в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі рахунку станом на дату укладання кредитного договору, всі операції по рахунку (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого\~наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц дійшов висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Таким чином, виписка з особового рахунку відповідача є належним та допустимим доказом щодо надання кредитних коштів, з яких вбачається, що відповідач активно користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за кредитом. 22.08.2024 за вих. КНО-44.2.2/482 позивачем АТ «ПУМБ» на адресу відповідача було надіслано письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором №26255019556457 від 25.08.2015 у розмірі 71328,54 грн протягом 30 днів з моменту отримання цього листа, та попередив, що у разі невиконання зазначеної вище вимоги, банк застосовує заходи примусового стягнення кредитної заборгованості (а.с.18-20). Проте на виконання вказаної вимогти відповідач жодних дій для проведення повного розрахунку боргу не здійснила. Суд зазначає, що відповідач, яка є учасником кредитного договору, мала право і можливість перевірити власні витрати і правильність розрахунку заборгованості. Між тим, крім загальних заперечень, іншого розрахунку суду відповідач та її представники суду не надали. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі та її представниками суду надано не було. Таким чином, доводи відповідача та її представників, викладені у відзиві (додаткових поясненнях) на позовну заяву і в судовому засіданні ґрунтуються на припущеннях і не можуть бути покладені в основу доказування обставин справи. У постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 2-879/13 суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Заперечення відповідача та її представників про те, що позивачем не враховано здійснення систематичних платежів по кредиту на погашення заборгованості, при тому, що загальна сума внесених платежів складає 92163,52 грн., суд відхиляє, оскільки платежі на погашення кредиту включають не тільки тіло кредиту, а й нараховані відсотки за користування кредитом, про що позичальник був обізнана, підписавши договір. У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Факт наявності заборгованості за кредитним договором №26255019556457 від 25.08.2015 підтверджується банківською випискою та розрахунком заборгованості, згідно з якими станом на 21.08.2024 вона становить 71328,54 грн. і складається з наступного: 49270,50 грн. заборгованість за кредитом; 22058,04 грн. - заборгованість за процентами (а.с.21-47). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов задоволено, а судовий збір позивачем сплачено на інший рахунок іншого суду (а.с.1), суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн. на користь держави. Позивачу слід роз`яснити право повернення помилково сплаченого судового збору.

Outcome: approved