Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування\~пред`явлених позовних\~вимог посилалася,\~що на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 05.03.2014 №127 [PERSON] визнано наймачем трикімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] зі складом сім`ї: [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] дочка; [PERSON] дочка. Квартира, на теперішній час, не приватизована та належить до комунальної форми власності. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, станом на 11.06.2024 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , відповідач, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Посилалася, що відповідно до паспортних даних відповідача, останній зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 01.10.2008, проте з серпня 2014 року по теперішній час в квартирі не проживає, житлом не користується, комунальні послуги не сплачує, ніякої участі в утриманні квартири у належному стані не приймає, будь-яких особистих речей відповідача чи іншого майна, яке належало б йому в квартирі не залишилось, будь-які домовленості з приводу користування квартирою відсутні. Зазначила, що з серпня 2014 року по цей час відповідач перебуває на території російської федерації. Більш того, 20.10.2017 відповідач отримав паспорт громадянина рф та є громадянином рф. Останнє відоме місце реєстрації відповідача - [ADDRESS] , відповідача взято на облік у відповідності з податковим кодексом російської федерації з присвоєнням 07.10.2014 ІПН [NUMBER] . Посилалася, що відповідач уповноважував її, [PERSON] , нотаріально посвідченою довіреністю від 21.11.2020 на вчинення всіх дій щодо зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, як про це зазначає позивач, відповідач за власним бажанням остаточно залишив своє помешкання в серпні 2014 року, самостійно визначив собі інше постійне місце проживання, свідомо отримав паспорт громадянина російської федерації та не бажає користуватися спірною квартирою, брати участь в утриманні квартири у належному стані, а також не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку, тобто вбачається факт відсутності достатніх триваючих зв`язків зі спірною квартирою та факт свідомої поведінки відповідача, яка свідчить про втрату ним інтересу до квартири [ADDRESS] , як до постійного місця проживання. Посилалася, що реєстрація відповідача у спірній квартирі є формальною. Як про це зазначає позивач, зазначені обставини справи у своїй сукупності свідчать про порушення прав позивача з боку відповідача і необхідності захисту таких прав судом, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою) і, як наслідок, зняття його з реєстрації за адресою спірного жилого приміщення. Зазначила, що, враховуючи те, що особа, яка на законних підставах вселилися в жиле приміщення як член сім`ї наймача та зареєстрована у ньому, набула рівного права із наймачем на користування жилим приміщенням, несе тягар його утримання, така особа має право на звернення до суду захистом своїх прав, зокрема і з позовом про визнання іншої особи (зокрема й наймача) такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилалася, що відповідач вибув на інше постійне місце проживання, тому вона просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням відповідно до вимог ст. 107 ЖК України. Зауважувала, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт вибуття відповідача (відповідачів) на постійне місце проживання в інше жиле приміщення відповідно до статті 107 ЖК України. При цьому, слід ураховувати, що доказуванню у цьому разі підлягають обставини, які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання. На підтвердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого жилого приміщення. З огляду на викладене, просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався. Треті особи процесуальним правом на подання пояснень щодо позову не скористалися. Рух справи Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 17 грудня 2024 року позовну заяву [PERSON] залишив без руху, надав позивачці строк 5 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 26 грудня 2024 року відкрив провадження у справі, залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] , розгляд справи ухвалив проводити в порядку загального позовного провадження, призначив проведення підготовчого засідання. Московський районний\~суд м.\~Харкова ухвалою\~від 27 березня 2025\~року закрив підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Харківська міська рада, [PERSON] , [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Законом України «Про внесення змін до закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» №4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав законної сили 25 квітня 2025 року, змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Закаблуков А.С. у судовому\~засіданні підтримав позовні\~вимоги позивача\~ [PERSON] ,\~просив їх\~задовольнити з підстав, як про це зазначено у позові. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у судовому засіданні була представлена повноважним представником адвокатом Закаблуковим А.С. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, процесуальним правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Судові повістки повернулися до суду, як неотримані [PERSON] із позначкою у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання третіх осіб, про причини неявки суду не повідомили. Судові повістки повернулися до суду, як неотримані [PERSON] , [PERSON] , із позначкою у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань про відкладення розгляду справи треті особи не подавали, правом на подання пояснень третьої особи не скористалися. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, правом на подання пояснень третьої особи не скористався. За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280\~ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно з копією Рішення Харківської міської ради №127 від 05.03.2014 «Про визнання наймачами житлової плащі мешканців будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] », визнано наймачем житлової площі у будинку [ADDRESS] : [PERSON] , а саме, наймачем трикімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , житловою площею 41,0 кв.м, зі складом сім`ї з 5 осіб: [PERSON] наймач, [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] дочка, [PERSON] дочка (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 15 серпня 2015 року уклали шлюб, зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1073, після реєстрації шлюбу [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] » (а.с. 15). Як убачається з Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 11.06.2024 та від 16.12.2024 з Реєстру територіальної громади Харківської міської ради, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані такі особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 20, 38). Як убачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 01 жовтня 1998 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, він виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] . На аркуші 13 паспорту громадянина України [PERSON] міститься штамп, згідно з яким, « [PERSON] , [INFO] , разрешено временное проживание с 20.08.2014 по 26.08.2017 в рф, 27.06.2016 право на временное проживание в рф погашено» (а.с. 28-31). На аркуші 14 паспорту громадянина України [PERSON] міститься штамп, згідно з яким, « [PERSON] видан вид на жительство в рф № [NUMBER] до 27 января 2021 года, зарегистрирован по месту жительства в рф по Курской области в с. Илёк, улица План, дом 27, корп. 9 с 29.09.2014 до 26.08.2017» (а.с. 32). Відповідно до копії «паспорта гражданина российской федерации № [NUMBER] , виданого ТП УМВС России по Курской области в Беловском районе 20.10.2017 на имя [PERSON] , [INFO] , [PERSON] зарегистрирован в с. Илёк, улица План, дом №38 со 02 ноября 2017 года, о чем Отделением УФМС России по Курской области в Беловском районе проставлен штамп в паспорте» (а.с. 21). Відповідно до «Свидетельства о постановке на учет физического лица в налоговом органе серии 46 №001668751, выданного Федеральной налоговой службой 07.10.2014 [PERSON] , [INFO] , присвоен ИНН 460102790371» (а.с. 22). Згідно з Довіреністю 46 АА 1296389 від 21.11.2020, посвідченою нотаріусом Біловського нотаріального округу Курської області, зареєстровано в реєстрі за №46/59-н/46-2020-3-861, [PERSON] , [INFO] , місце народження : с. Ільок Беловського району Курської області, громадянин РФ, паспорт [NUMBER] , виданий ТП УФМС Росії по Курській області в Беловському районі 20 жовтня 2017 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , уповноважує [PERSON] , [INFO] , бути його представником, у тому числі, у відповідних житлово-експлуатаційних організаціях, в органах національної поліції, в органах паспортної системи, в органах міграційної служби України, в Центрах надання адміністративних послуг з питання зняття його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до статті 2 ЖК України\~завданням житлового законодавства є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією права громадян на житло. Згідно зі статтею 6\~ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Положеннями статті 47\~Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК України ніхто\~не може бути виселений із займаного жилого приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як це закріплено вимогами\~статті 3 ЦК України,\~загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Правилами частини першої, другої статті 61 ЖК України унормовано, що\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно зі статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до частини другої статті 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. При цьому факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки (статті 71, 72 ЖК України) необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи в житловому приміщенні у зв`язку з її вибуттям на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК України). Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт вибуття відповідача (відповідачів) на постійне місце проживання в інше жиле приміщення відповідно до статті 107 ЖК України. При цьому, слід ураховувати, що доказуванню у цьому разі підлягають обставини, які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання. На підтвердження вибуття особи до іншого постійного місця проживання суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14 червня 2022 року, прийнятій у справі №161/20415/19, провадження №61-14025св21. Так, позивач [PERSON] , звертаючись до суду з даним позовом, посилалася на те, що відповідач [PERSON] вибув на інше постійне місце проживання до рф, проживає там тривалий час та має там зареєстроване місце проживання, тому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням за правилами статті 107 ЖК України. \~ \~ \~ \~У свою чергу, матеріалами справи підтверджується обставина того, що відповідач [PERSON] з 02 листопада 2017 року фактично проживає та перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] . Як убачається зі змісту довіреності від 21.09.2020, [PERSON] висловив своє бажання бути знятим з реєстраційного обліку за адресою спірного жилого приміщення - [ADDRESS] , у зв`язку з чим уповноважив [PERSON] бути його представником, у тому числі, у відповідних житлово-експлуатаційних організаціях, в органах національної поліції, в органах паспортної системи, в органах міграційної служби України, в Центрах надання адміністративних послуг з питання зняття його з реєстраційного обліку за адресою вказаного жилого приміщення, тим самим, засвідчив своє волевиявлення та небажання у подальшому користуватися вказаним об`єктом нерухомого майна. \~ \~ \~ \~Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, позивач [PERSON] зверталася до компетентного органу реєстрації з питання зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою спірного жилого приміщення, як представник [PERSON] на підставі виданої ним довіреності, однак їй було відмовлено у знятті останнього з реєстрації місця проживання з посиланнями на необхідність його особистої присутності в органі реєстрації. \~ \~ \~ \~Надаючи оцінку таким посиланням представника позивача, суд ураховує положення абзацу другого статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, яка діяла станом на 21.11.2020, коли [PERSON] було видано довіреність на [PERSON] ), якими закріплено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, та положення абзацу дванадцятого та чотирнадцятого статті 7 вказаного Закону, згідно з якими, разом із заявою про зняття з реєстрації місця проживання особа/представник особи подає військовий квіток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). \~ \~ \~ \~На підставі\~Закону №1871-ІХ\~від 05.11.2021«Про\~надання публічних\~послуг щодо\~декларування та\~реєстрації місця\~проживання» статтю 7 із Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - виключено. \~ \~ \~ \~Натомість,\~01\~грудня 2021\~року набрав\~чинності Закон\~України«Про надання публічних послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання», положеннями пункту першого частини першої статті 18 якого закріплено, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником. Разом із заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), що подається у паперовій формі, така особа подає паспортний документ особи, а також у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, - військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). \~ \~ \~ \~Станом на 21.11.2023 трирічний строк дії виданої [PERSON] 21.11.2020 довіреності, якою він уповноважував [PERSON] вчиняти певні дії в його інтересах, сплинув. Під час судового розгляду судом установлено, що обставин щодо наявності перешкод для відповідача у його проживанні за місцем реєстрації, а також щодо поважності причин невикористання ним свого права користування спірним жилим приміщенням, судом не встановлено. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вказаною вище адресою суду не надано. Доказів, що підтверджували б той факт, що позивач або треті особи будь-яким чином перешкоджають відповідачу у користуванні спірним жилим приміщенням, матеріали справи не містять. За правилами\~ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Існування домовленості\~між сторонами\~про право\~користування жилим\~приміщенням не\~встановлено. Отже, з огляду на наведені вище норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог, ураховуючи викладені вище обставини та досліджені судом докази, як кожен окремо, так і у їх сукупності, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Розподіл судових витрат Згідно з квитанцією про сплату №2122-1595-4474-1413 від 12.12.2024 позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved