Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернулась адвокат Токовенко О.В., який діє в інтересах [PERSON] , з заявою про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.05.2025 року було частково задоволено позовні вимоги у цивільні справі за позовом [PERSON] , до [PERSON] , про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , додаткові витрати на утримання неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] , що викликані особливими обставинами в сумі 19438,20 грн. Від представника позивача надійшла заява стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 47500,00 грн. Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі та участі позивача, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява про проведення засідання без участі відповідача та його представника. Окремо подали відзив на вказану заяву відповідно до якого зазначено, що стороною позивача документально не було доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, оскільки до заяви не долучено квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Дослідивши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 07.05.2025 позов Запорожченко Т.П., до [PERSON] , було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , додаткові витрати на утримання неповнолітнього - [PERSON] , [INFO] , що викликані особливими обставинами в сумі 19438,20 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу, було надано договір про надання правової допомоги від 17.10.2022 року, додаткову угоду № 1 до договору від 05.02.2024 року, акт виконаних робіт № 1 від 09.05.2025 року, детальний опис робіт виконаних адвокатом від 09.05.2025 року. Представник відповідача було надано виписку із медичної карти амбулаторного хворого № 17046/2025, з ДНП «Національний інститут раку», вбачається, що у [PERSON], діагностовано: аденокарциному тіла шлунку ст ІІІ cT3cN1cM0, стан після діагностичної лапароскопії, біопсії, імплантації центральної венозної порт-системи, 1-го курсу нПХТ за схемою FLOT, кл. гр ІІ ECOG 0. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову - на позивача, у разі задоволення позову - на відповідача. Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ч. 2 ст. 16 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У постанові Великої Палати Верховного Суду 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновок, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. У постанові Великої Палати Верховного Суду 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18, зроблено висновок, що якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу Враховуючи наведене, беручи до уваги співмірність складності справи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи час який справа перебувала на розгляді, беручи до уваги, фінансовий стан обох сторін, враховуючи що витрати на правову допомогу у розмірі 47500,00 грн., становить надмірний тягар для іншої сторони, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню частково в розмірі 8500,00 грн. Щодо доводів представника відповідача про не надання доказів про фактичну оплату витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Outcome: partial