Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 17.03.2025 [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовною заявою і просила стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 4792,56 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 35000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.02.2025 [PERSON] засудженого за ч. 2 ст. 125 КК України за умисне нанесення їй одного удару правою ногою в частину живота з лівої сторони, внаслідок чого заподіяв тупу травму живота, забій м`язів передньої черевної стінки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`ю. Вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 26.12.2024 по 27.12.2024, продовжує амбулаторне лікування у сімейного лікаря. Відповідач не відвідав її під час лікування у медичному закладі, не відшкодував коштів, не вибачився. Зберігала не всі чеки на придбання медичних препаратів, просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 4792,56 грн. Неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, спричинених вчиненням злочину. Неправомірні дії відповідача завдали негативних емоцій, хвилювання, втрату спокою, фізичного болю, який вгамовувався знеболювальними. Незважаючи на те, що є інвалідом 3 групи відповідач її побив. Оцінює розмір моральної шкоди у сумі 35000 грн. У судовому засіданні 05.05.2025 позивачка позов підтримала. Пояснила, що відповідач вчинив відносно неї злочин ударив ногою в живіт. Вона є інвалідом 3 групи, має захворювання, зокрема і діабет. У зв`язку з лікуванням внаслідок кримінально правопорушення понесла витрати у розмірі 4792,56 грн. Після лікування в стаціонарі постійно лікується у сімейного лікаря, яка їй виписувала препарати. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судові засідання 15.04.2025, 05.05.2025 та 10.06.2025 не прибув, відзив на позовну заяву не подав. Доказів поважності причин неявки у судові засідання не надано. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.03.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 15.04.2025. 15.04.2025, 05.05.2025 через неявку відповідача розгляд справи відкладено на 10.06.2025. Фактичні обставини, встановлені судом. Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.02.2025, який набрав законної сили 10.03.2025, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду\~на строк\~два роки\~з покладенням\~обов`язків (а.с. 11). Судом установлено, що 26.12.2024 приблизно о 08 год. 50 хв. у кімнаті [ADDRESS] , де проживає разом із сім`єю [PERSON] , 1978 р. народження, між нею та її родичом [PERSON] виник словесний конфлікт. На крики [PERSON] про допомогу прийшла сусідка [PERSON] , яка проживає у кімнаті № [NUMBER] цього ж будинку. На зауваження та вимогу [PERSON] припинити сварку [PERSON] умисно наніс [PERSON] один удар правою ногою в нижню частину живота з лівої сторони. Відповідно до висновку СМЕ № 24 від 08.01.2025 під час обстеження у [PERSON] виявлено тілесне ушкодження: в ділянці передньої черевної стінки вище пупка на площі 12 х 25 см синці з нечіткими розмитими контурами (10), розмірами від 3 х 4 см до 7 х 9 см, жовтуватого кольору. В ділянці передньої черевної стінки нижче пупка на площі 7 х 14 см три синця неправильної овальної форми, розмірами від 3,5 х 3 см до 7 х 5 см, зеленувато-жовтого кольору. Під час знаходження [PERSON] на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічна лікарня № 5» СМР 26-27 грудня 2024 року виявлені ушкодження: тупа травма живота забій м`язів передньої черевної стінки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 11). Вирок суду в кримінальному провадженні є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина 6 статті 82 ЦПК України). [PERSON] є інвалідом 3 групи загального захворювання безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 14.09.2018, а з 17.10.2018 отримує пенсію по інвалідності (а.с. 6,7). Згідно виписного Епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №18926 КУ СМКЛ №5, [PERSON] перебувала у медичному закладі на стаціонарному лікуванні з 26.12.2024 по 27.12.2024 з діагнозом: тупа травма живота. Забій передньої черевної стінки. ЦД ІІ тип, середньої важкості, стадія субкомпенсації. Проведене лікування консервативне: дієта голод, холод на живіт, Дротаверин, Платифілін, Диклофенак, Омперазол, Фіз р-н. Рекомендації: дотримання режиму харчування. Спостереження та лікування у сімейного лікаря та ендокринолога (а.с. 8,9). На підтвердження витрат на лікування позивач надала копії чеків (а.с. 10): - від 28.12.2024, згідно яких здійснено оплату за придбання Арифам 1,5 мг/5 мг №30, Престилол 5мг/10мг № 30 т, АСК-Тева 75 мг. №30 тбл.; Діапірид 3 мг №30 табл., Діаформін 1000 мг №60 таб., Офтагель 2,5 мг, німесил, Нурофен форте 400 мг 990 грн. - 30.12.2024 Діапірид 4 мг №30, Клівас 10 мг №90, Панкреатин форте 934 грн. - 22.01.2025 Нормовен №60 табл., етиловий спирт 96%, Магнію сульфат 25%, шприц, Фурадонін, Ібупрофен- Д, Етамалилат-КВ, Нітроксолін, Но-шпа форте, Канефрон 2238,60 грн. Згідно довідки сімейного лікаря [PERSON] перебуває на спостереженні у зв`язку з наявністю вказаних лікарем захворювань і на постійній основі приймає: Метформін і Діаформін, Глімаперід, Аріфам, Престилол, АСК-Тева, Клівас, Канефрон, Фурадомін, Декап Д3 2000 (а.с. 37). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Підставою позову [PERSON] є визнання відповідача винуватим у вчиненні кримінального правопорушення відносно позивачки, заподіяння кримінальним правопорушенням останній матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Частинами 1,2 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа,\~яка завдала\~шкоди,\~звільняється від\~її відшкодування,\~якщо вона\~доведе,\~що шкоди\~завдано не\~з її\~вини. Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25.02.2019 у справі №466/4051/15-ц. Згідно частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 6 статті 81 ЦПК України). Судом установлено, що 26.12.2024 внаслідок вчинення кримінального проступку [PERSON] спричинив [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я останньої. Позивачка проходила стаціонарне лікування 26-27 грудня 2024, зокрема їй призначено медичні препарати: Дротаверин, Платифілін, Диклофенак, Омперазол, Фіз р-н. та після виписки рекомендовано спостереження, лікування у сімейного лікаря та ендокринолога. Щодо відшкодування матеріальної шкоди. Позивачкою надано чеки на придбання медичних препаратів, проте в них відсутні ліки вказані у виписному Епікризі із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №18926 КУ СМКЛ №5. Наданий позивачкою доказ довідка сімейного лікаря про перебування [PERSON] на спостереженні і призначення на постійній основі препаратів не містить дати її складання, а також потреби у цих препаратах, внаслідок заподіяння їй відповідачем тілесного ушкодження - тупої травми живота, забою м`язів передньої черевної стінки. Проаналізувавши надані докази на підтвердження матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що придбання позивачкою медичних препаратів, згідно наданих копій чеків на загальну суму 4792,56 грн. обумовлено вчиненням кримінального правопорушення відповідачем та знаходиться в прямому причинному зв`язку між протиправною поведінкою [PERSON] та заявленою матеріальною шкодою не надано. Відтак в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди позов слід залишити без задоволення. Щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до\~статті 23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода полягає )\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України). Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення (постанова КЦС ВС від 23.06.2022 у справі №607/4341/20). Судом установлено, що позивачка, будучи інвалідом ІІІ групи зазнала фізичного болю та страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок чого перебувала два дні на стаціонарному лікуванні та душевних страждань - у зв`язку з винними протиправними діями [PERSON] щодо неї, чим їй завдано моральної шкоди. Внаслідок саме спричиненого [PERSON] тілесного ушкодження змінився її звичайний уклад, виникла необхідність докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав. Враховуючи характер та обсяг завданої відповідачем шкоди, ступінь тілесних ушкоджень, характер та обсяг душевних страждань позивачки, тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках, виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 30000 грн. За наведених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частиною 1 статті 141 ЦПК України). Позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення відповідно до пункту 6 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового. Зважаючи на викладене, на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial