Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 22.03.2018 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та відповідачкою було укладено кредитний договір №200133903, відповідно до умов якого останній було відкрито рахунок та видано кредит в розмірі 50000 грн., строком на 13 місяців. 25.07.2024 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, відповідно до якого на користь позивача було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором. Станом на дату відступлення прав вимоги заборгованість відповідачки за кредитним договором становила 63488 грн. 29 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 28878 грн. 79 коп., заборгованість за відсотками 12750 грн. 26 коп., заборгованість за комісією 21859 грн. 24 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені по справі судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра) від 21.03.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання представник позивача не з`явився. В наданому позові просив провести розгляд справи за відсутності представника товариства. Відповідачка за викликами до суду повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до чч.ч.1,2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти\~договір (оферту)\~може зробити\~кожна із\~сторін майбутнього\~договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Частинами 1,2 ст.642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, вбачається з долучених до позову доказів та не спростовано відповідачкою, що 22.03.2018 року між останньою та АТ «БАНК ФОРВАРД» було укладено кредитний договір №200133903, відповідно до умов якого відповідачці було відкрито рахунок та видано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі 50000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних, комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,25% щомісячно, строком кредитування на 13 місяців. 25.07.2024 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, відповідно до якого на користь позивача було відступлено право вимоги за укладеним із відповідачкою кредитним договором. Станом на дату відступлення прав вимоги заборгованість відповідачки за кредитним договором становила 63488 грн. 29 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 28878 грн. 79 коп., заборгованість за відсотками 12750 грн. 26 коп., заборгованість за комісією 21859 грн. 24 коп., що підтверджується долученим до позову розрахунком та випискою по рахунку. За вказаних вище обставин, що не спростовані відповідачкою, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідачки на користь позивача зазначену вище заборгованість, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України - витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved