Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Представник позивачів - адвокат Левицька-Корчун Вікторія Ігорівна звернулася до суду з позовом в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», за участю третьої особи на стороні відповідача Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності на спадкове майно та зняття арештів з майна. В обґрунтування позову зазначає, що згідно довідки приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу О. Самеляк від 29.11.23 за № 520/02-14 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його спадкоємцями за законом є його дружина [PERSON] та його сини [PERSON] та [PERSON] . З метою оформлення права на спадкове майно та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на земельну ділянку для гаражного будівництва, площею 0,0045 га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 0521610100:01:038:0039, яка належала померлому на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 520311, виданого Калинівською міською радою Вінницької області 30 червня 2011 року, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу О. Самеляк. За результатами вивчення наданих нотаріусу спадкоємцями документів, приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу О. Самеляк 07.08.23 було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій за № 342/02-31. Підставою для відмови у вчинені нотаріальних дій стало наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, зареєстрованих записів про арешт нерухомого майна [PERSON] , а саме: Номер запису про обтяження 17217683 (постанова від 05.04.2011 СУ УМВС України у Вінницькій області); Номер запису про обтяження 23659179 арешт нерухомого майна (постанова про арешт55257470 від 30.11.2017 Калинівський відділ ДВС в інтересах ТОВ «ОТП Факторинг Україна»); Номер запису про обтяження 9318935 (виконавчий лист Калинівського районного суду 2-1105/09 від 19.11.2009) вид обтяження все майно); Номер запису про обтяження 10715923 (постанова про відкриття ВП 23646114 ВДВС Калинівського РУЮ від 13.01.2011); Реєстраційний номер обтяження 11689316 (постанова про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 14.01.2011, ВП 23646114,Калинівський ВДВС). Листом від 14.11.23 за № 3644/18.6-25 Калинівським ВДВС повідомлено, що станом на 13.09.2023 року у відділі ДВС відкриті виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] відсутні. Окрім цього, позивачі у даній справі не є боржниками у виконавчих провадженнях, в рамках яких було накладено відповідні обтяження, а відтак, обтяження у вигляді арешту на все майно, в тому числі і на земельну ділянку, про яку зазначалось вище, обмежують позивачів в реалізації ними права власності. Скасування арештів, записи про які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, надасть можливість позивачам, як власникам майна зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку для гаражного будівництва. Тому представник позивачів просить визнати за позивачами право власності на спадкове майно та зняти арешт з даного нерухомого майна. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 01.10.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Направлено учасникам справи копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано відповідачам подати відзив, який має відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, а третій особі пояснення щодо позову, в строк, який не може перевищувати п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 19.11.2024 від представника АТ КБ «ПриватБанк» Роя В.Л. через систему «Електронний суду» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач АТ КБ «ПриватБанк» заявлені позовні вимоги щодо зняття арешту, що стосується виконання зобов`язань перед АТ КБ «ПриватБанк» не визнає, оскільки представник позивачів не вказує та не надає доказів прийняття спадщини після смерті [PERSON] іншими позивачами спадкоємцями. Зобов`язання померлого [PERSON] за кредитним договором № МККА-ОМ02 від 06.12.2007 ні в межах виконавчого провадження, ні добровільно перед АТ КБ «ПриватБанк» не виконано в повному обсязі, доказів виконання зобов`язання позивачами не надано. Зняття арешту зі спірного майна може призвести до порушення прав кредиторів, оскільки набувши право власності на це майно без обтяжень, позивачі отримають можливість відчужити його, при цьому не виконавши зобов`язання перед банком, що призведе до порушення балансу прав між кредитором та спадкоємцями боржниками, що не відповідає принципам справедливості та розумності. Тому заявлений позов є безпідставним та має на меті не захист порушених прав позивачів, а ухилення від виконання обов`язку перед кредитором. 11.12.2024 від представника позивачів адвоката Левицької-Корчун В.І. через систему «Електронний суду» надійшла відповідь на відзив, згідно якої остання зазначає, що зміст відзиву на позов не містить змістовних аргументів, які підтверджують правомірність існуючих обтяжень, як Приватбанку, так і інших осіб, як підстава для відмови у задоволенні позову. 1) Щодо позиції представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» відносно відсутності відкритих виконавчих проваджень не є підставою припинення арешту майна, то на даний час виконавче провадження, відкрите за виконавчим листом 2-1105/09, не перебуває на виконанні в жодному органі ДВС України. За інформацією, отриманою від Покровського відділу ДВС (колишнього Красноармійського ВДВС), у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) листом від 09.05.24 за 19-27-14/26, виконавчий лист № 2-1105/09, виданий Калинівським районним судом на даний час у Покровському відділі ДВС не перебуває і за ним не виконавче провадження не відкривалось. 2) Щодо позиції відповідача про те, що враховуючи дійсність кредитного зобов`язання, позивачі є не лише особами, які володіють спірним майном (за умови прийняття спадщини), але і особами, які виступають боржниками в правовідносинах з кредитором спадкодавця, то дійсно за приписами чинного законодавства, разом з правами до складу спадщини входять обов`язки, що на момент відкриття спадщини належали спадкодавцеві та не припинилися через його смерть. Разом з цим, саме на кредитора покладається тягар доведення існування діючого зобов`язання. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. 3) Твердження відповідача про те, що представником позивачів не доведено кола осіб спадкоємців померлого [PERSON] спростовуються матеріалами справи, зокрема, постановою Приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Самеляк О.П. про відмову у вчинені нотаріальної дії від 07.08.2023 року, мотивувальна частина якої містить інформацію про те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом на 1/3 частку у спадщині померлого [PERSON] , а також спадкоємцями останнього є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Дана постанова є офіційним документом і не потребує надання додаткових доказів підтвердження цих обставин. З огляду\~на викладене,\~вважає,\~що відзив\~представника відповідача\~АТ КБ\~«ПриватБанк» Роя\~В.Л. на позовну заву не містить змістовних аргументів, які спростовують правомірність вимог позивачів, спрямованих на захист своїх майнових прав та інтересів. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 19.11.2024 року в порядку\~ст.200 ЦПК України\~судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів адвокат Левицька-Корчун В.І. в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримала, з мотивів наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просила їх задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Рой В.Л., в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнав в частині щодо зняття арешту, що стосується виконання зобов`язань перед АТ КБ «ПриватБанк», а також з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву. В іншій частині вимог покладається на рішення суду. Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - Калинівського відділу ДВС у Хмільницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився, однак, старший державний виконавець Морозова Юлія звернулась до суду із заявою про розгляд справи без участі представника третьої особи. Відповідно до частини 1\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно з ч. ч. 1, 2\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту\~ст.76-80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що\~ згідно довідки приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу О. Самеляк від 29.11.23 за № 520/02-14, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його спадкоємцями за законом є його дружина [PERSON] та його сини [PERSON] та [PERSON] . З метою оформлення права на спадкове майно та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, на земельну ділянку для гаражного будівництва, площею 0,0045 га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0521610100:01:038:0039, яка належала померлому на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 520311, виданого Калинівською міською радою Вінницької області 30 червня 2011 року, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу О. Самеляк. Згідно зі\~статтею 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Однак, за результатами вивчення наданих нотаріусу спадкоємцями документів, приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу О. Самеляк 07.08.23 було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій за № 342/02-31. Підставою для відмови у вчинені нотаріальних дій стало наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, зареєстрованих записів про арешт нерухомого майна [PERSON] , а саме: Номер запису про обтяження 17217683 (постанова від 05.04.2011 СУ УМВС України у Вінницькій області); Номер запису про обтяження 23659179 арешт нерухомого майна (постанова про арешт55257470 від 30.11.2017 Калинівський відділ ДВС в інтересах ТОВ «ОТП Факторинг Україна»); Номер запису про обтяження 9318935 (виконавчий лист Калинівського районного суду 2-1105/09 від 19.11.2009) вид обтяження все майно); Номер запису про обтяження 10715923 (постанова про відкриття ВП 23646114 ВДВС Калинівського РУЮ від 13.01.2011); Реєстраційний номер обтяження - 11689316 (постанова про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 14.01.2011, ВП 23646114,Калинівський ВДВС). Листом від 14.11.23 за № 3644/18.6-25 Калинівським ВДВС повідомлено, що станом на 13.09.2023 року у відділі ДВС відкриті виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] відсутні. Позивач [PERSON] звернувся до Калинівського ВДВС у Хмельницькому районі Вінницької області ЦМУМЮ (м. Київ) із заявою про зняття вище зазначених арештів, проте, листом від 13.09.2023 за № 27365/18.6-25 Калинівським ВДВС було надано відповідь, що у останнього відсутні правові підстави для зняття арештів. Представником позивачів - адвокатом Левицькою-Корчун В.І. до Калинівського ВДВС було направлено адвокатський запит щодо надання інформації відносно кола стягувачів, а також документів, підтверджуючих стан виконавчих проваджень, в рамках яких було накладено арешти. Листом від 14.11.23 за № 3644/18.6-25 Калинівським ВДВС представнику позивачів було надано відповідь на запит, в якому повідомлено, що при перевірці автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що станом на 13.09.2023 року у відділі ДВС відкриті виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] відсутні. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Згідно з положеннями\~статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»\~державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до частини першої\~статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до положень частини четвертої\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;. За змістом пункту 9 частини 1\~статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. З матеріалів справи вбачається, що номер запису про обтяження 23659179 арешт нерухомого майна за інформацією, наданою Калинівським ВДВС виконавче провадження № 55257470, 18.12.2018 року повернуто стягувачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (матеріали ВП неможливо надати у зв`язку зі знищенням). Так, рішенням Калинівського районного суду від 26 лютого 2015 року ТОВ «ОТ Факторинг Україна» у задоволені позову до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції було скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено частково та стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, проценти за користування кредитом, пеня, тощо. На виконання даного рішення Калинівським районним судом було видано виконавчий лист, який і будо пред`явлено ТОВ «ОТП Факторинг» до виконання до Калинівського ВДВС. Однак, постановою Верховного Суду України від 19.03.2017 року у справі № 132/3645/14-ц, в межах якої стягувалась кредитна заборгованість ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з [PERSON] та [PERSON] , рішення апеляційного суду Вінницької області від 14.12.2015 року на виконання якого було відкрито ВП 55257470 скасовано та залишено в силі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 26.02.2015 року, яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволені позову було відмовлено. Тому обтяження за номером запису про обтяження 2359179 арешт нерухомого майна підлягає припиненню, а арешт зняттю. Згідно номеру запису про обтяження 9318935 (виконавчий лист Калинівського районного суду 2-1105/09 від 19.11.2009) вид обтяження все майно. Зазначене виконавче провадження було відкрито на виконання виконавчого листа Калинівського районного суду 2-1105/09 від 19.11.2009) у справі за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] . Згідно інформації, наданої Калинівським ВДВС провадження закінчено на підставі п.10 ст. 49 (направлено ВД за належністю до іншого відділу ДВС Красноармійського району). З метою з`ясування обставин справи, що виконавче провадження, яке, згідно інформації, наданої Калинівським ВДВС було направлено за належністю виконання до Красноармійського району Донецької області, адвокатом Левицькою-Корчун В.І. на адресу Покровського відділу ДВС (колишнього Красноармійського ВДВС) у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Харків) було направлено адвокатський запит від 01.05.24 щодо надання інформації відносно зазначеного вище виконавчого провадження. Згідно відповіді Покровського ВДВС від 09.05.24 за 19-27-14/26, на запит адвоката Левицької-Корчун В.І., виконавчий лист № 2-1105/09, виданий Калинівським районним судом, на даний час у Покровському відділі ДВС не перебуває і за ним виконавче провадження не відкривалось. Отже, виконавчий лист, виданий на виконання рішення у справі № 2- 1105/09 на даний час не перебуває на виконанні в жодному відділі ДВС України. Дана інформація підтверджується витягом з Автоматизованої системи виконавчих проваджень. Згідно номеру запису про обтяження 10715923 (постанова про відкриття виконавчого провадження 23646114 ВДВС Калинівського РУЮ від 13.01.2011), то зазначене виконавче провадження Калинівським ВДВС 12.04.2011 року закінчено на підстав п.8 ч. 1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, виконавче провадження закінчено за фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно реєстраційного номеру обтяження 11689316, внесеного Калинівським ВДВС, в рамках також виконавчого провадження 23646114, на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 14.01.2011, то таке обтяження було закінчено на підставі п.8 ч. 1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, виконавче провадження закінчено за фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно реєстраційного номеру обтяження 17217683, арешт нерухомого майна, внесеного на підставі постанови СУ УМВС України у Вінницькій області від 05.04.2011 року, то за повідомленням ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області № 02-18/218-2024 від 18.03.2024, кримінальна справа № 11090069 від 23.03.2011 року, в рамках якої було накладено арешт на майно [PERSON] , 23.05.2011 року закрита відповідно до ст. 236-8 КПК України. Тому арешт майна, накладений СУ УМВС України у Вінницькій області в рамках кримінального провадження, припинив свою дію. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 713 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22). Таким чином, суд вважає про відсутність підстав для продовження арешту майна, отже вказаний арешт підлягає зняттю. Відповідно до положень\~статті 41 Конституції України\~- кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями частини 2\~статті 328 ЦК України\~встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Відповідно до роз`яснень у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (п. 3.3) зазначається, що найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. У постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року по справі № 227/3750/19 вказано, що відповідно до частини першої\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог\~статті 68 Закону України «Про нотаріат»\~при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Тобто звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування передбачає факт прийняття спадкоємцем спадщини та неможливість її оформлення. При обранні способу відновлення порушеного права позивачів суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу № 1 до\~Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього. Відповідно до частини першої\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із частиною 1 статті\~81, частиною 3 статті\~12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що у справі наявні достатні докази, які підтверджують право позивачів на спадкове майно - земельну ділянку для гаражного будівництва, площею 0,0045 га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0521610100:01:038:0039, однак, в зв`язку із накладенням арешту на вказане майно в нотаріальному порядку видати відповідне свідоцтво неможливо, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved