Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів. В обгрунутування позовних вимог зазначила, що вона є сестрою малолітнього [PERSON] , який є сином [PERSON] та покійної [PERSON] . Відповідач та [PERSON] мали фактичні шлюбні відносини в 2010 році, внаслідок даних стосунків у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] [PERSON] із матір`ю неповнолітнього [PERSON] мали досить напружені стосунки, через надмірне вживання [PERSON] алкогольних напоїв. У 2018 році вона переїхала жити у місто Вінницю та забрала свою матір, [PERSON] та неповнолітнього брата, [PERSON] проживати до себе, оскільки спільне проживання з [PERSON] стало неприпустимим через аморальну поведінку останнього, що виражалась у сварках відповідача із цивільною дружиною, які відбувались на очах у неповнолітньої дитини, та негативно впливали на нього. [INFO] через тривалу хворобу [PERSON] померла, а неповнолітній [PERSON] залишився проживати з нею. Вона взяла свого неповнолітнього брата під опіку, займалась його розвитком, вихованням та утриманням. Дитина повністю перебуває на її утриманні. [PERSON] ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає синові доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Призначити її опікуном неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку/доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути судові витртаи з відповідача. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позові. Позивач пояснила, що вона є рідною сестрою малолітнього [PERSON] , який з (нині покійною) матір`ю з 2018 року проживає з нею, а після смерті матері в 2024 році брат залишився проживати з нею, вона його утримує матеріально, доглядає брата, забезпечує всім необхідним, брат влаштований до школи, в даний час вона не має можливості поставити брата на облік до лікаря, так як не є його опікуном. Відповідач до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, про день розгляду справи повідомялявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради в заяві до суду клопотала про розгляд справи за її відсутності, підтримує висновок наданий Службою у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . В ухваленні рішення суду просить врахувати інтереси дитини. Вислухавши пояснення учасників та дослідивши їх в сукупності з письмовими матеріалами спраи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 14.04.2011 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області. Мати дитини, [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 18.01.2024 року Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Неповнолітній [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (на момент подачі позовної заяви за адресою: [ADDRESS] ). Вона є рідною сестрою дитини, донькою покійної [PERSON] . Позивач займається вихованням і утриманням дитини, здійснює догляд за дитиною. Хлопчик відвідує КЗ "Вінницький ліцей №16". Позивач без участі батька забезпечила брата всім необхідним для проживання та розвитку. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13.03.2025 року, вбачається, що 18.02.2025 на засіданні комісії дитина [PERSON] повідомив, що йому відомо про те, що його сестра [PERSON] звернулася до суду з питання позбавлення [PERSON] батьківських прав. Він не підтримує зв`язок з батьком вже більше 5 років, не має його номера телефону і не знає родичів по батьковій лінії. За словами [PERSON] , це питання вирішується для того, щоб він міг безперешкодно подорожувати з сестрою за кордон. Згідно з довідкою, виданою КЗ «Вінницький ліцей №16» від 30.05.2024 № 01-22/317, [PERSON] виховується у родині сестри. Батько не підтримує зв`язок із школою та класним керівником. Жодного разу не відвідував батьківських зборів. Згідно з інформацією, наданою мовною школою «Саксес», батько контакту зі школою не підтримує, успішністю [PERSON] не цікавиться, з вчителями не спілкується. Відповідно до акту №1154, складеного BBC ТОВ «ЖЕО» 03.07.2024, за адресою: [ADDRESS] , проживають без реєстрації: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним 17.02.2025 працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, [PERSON] проживає з сестрою [PERSON] . У даному помешканні створені належні умови для навчання, проживання та розвитку дитини. За інформацією, наданою службою у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради за адресою: [ADDRESS] проживає брат [PERSON] , [PERSON] , з донькою. [PERSON] не живе там більше 10 років, його місцезнаходження невідоме. 27.05.2024 року [PERSON] склав заяву, яка засвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., якою засвідчив свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст.164 СК України та враховуючи інтереси малолітніх мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує її, не цікавиться його життям та здоров`ям, матеріально дитину не забезпечує, свідчить про його байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , а тому відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно дитини. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до вимог ст.ст.180,182 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що відповідач повинен забезпечити рівень життя, необхідний і достатній для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, виходячи з встановленого прожиткового мінімуму, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Щодо призначення позивача опікуном відносно малолітньої дитини, суд зазначає наступне. Статтею 243 СК України передбачено перелік дітей, над якими встановлюється опіка, піклування. Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Положенням стаття 244 СК України передбачено перелік осіб, які можуть бути опікуном, піклувальником дитини: опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Частиною 3, 4 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку/піклування над малолітньою/неповнолітньою особою якщо при розгляді справи буде встановлено що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно п.п. 2, 3, 4 ст.63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Пунктом 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у м.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Отже, призначення опікуна в даному випадку здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має як найкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. З Подання органу опіки та піклування від 26.05.2025 року слідує що неповнолітній [PERSON] , [INFO] не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , дитина проживає з позивачем, яка ним самостійно опікується з січня 2024 року, з дитиною у неї склалися гарні стосунки, дитина забезпечена усім необхідним для проживання і розвитку, мати дитини померла [INFO] , батько дитини не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, а відтак судом достоменно встановлено, що неповнолітній [PERSON] позбавлений батьківського піклування, а тому суд вважає, що у цій справі необхідно виходити із загальної мети піклування, а саме, найвищих інтересів для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя дитини. Відповідно до статті 1 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства", забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов`язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним ("Neulinger and Shuruk v. Switzerland" від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, "Mamchur v. Ukraine" від 16 липня 2015 року, заява №10383/09). З врахуванням вищенаведеного, а також враховуючи те, що [PERSON] досяг чотирнадцятирічного віку, суд приходить до висновку про доцільність встановлення піклування та призначення позивача піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , а відтак позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved