Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Цей позов надійшов до Любешівського районного суду Волинської області 29 березня 2025 року через систему «Електронний суд». Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі. Постановлено розглянути справу з повідомленням сторін. Представником позивача Чмирем М.П. разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі ТОВ «Іннова Фінанс») та згоду на заочний розгляд справи. Ухвалою від 01 травня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являлася, хоча у належний спосіб була сповіщена про час і місце розгляду справи. Ухвалою від 30 травня 2025 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи. Згідно з частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 244 ЦПК судове рішення проголошено 02 червня 2025 року. 2. Стислий виклад позиції позивача у позовній заяві. Позов умотивовано тим, що 10 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 3940290524. Позичальник, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) на укладення договору шляхом введення одноразового ідентифікатора для підписання договору та паспорта кредиту. У такий спосіб відповідач 10 травня 2024 року отримала у позивача 8 тисяч гривень кредиту, зобов`язалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом. Строк кредиту становить 360 днів. Стандартна процентна ставка 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Відповідач порушує свої зобов`язання за договором. Із 10 травня 2024 року по 25 березня 2025 року утворилась заборгованість на загальну суму 46080 гривень, з яких 8 тисяч тіло кредиту, 38080 проценти. Вказану суму заборгованості, а також судові витрати у справі у розмірі 2422,4 гривні позивач просить стягнути з відповідача. 3. Стислий виклад позиції відповідача. [PERSON] будь-яких заяв по суті справи не подала. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідач [PERSON] на інтернет-сторінці позивача заповнила анкету, в якій вказала свої персональні дані та номер електронного платіжного засобу з початковими та кінцевими цифрами [NUMBER] . ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] 10 травня 2024 року уклали договір надання грошових коштів № 3940290524. Сума кредиту складала 8 тисяч гривень, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка складає 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Зазначений договір та паспорт кредиту підписано відповідачем за допомогою згенерованого позивачем одноразового цифрового ідентифікатора. Відповідно до інформації Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] . Згідно з випискою по картковому рахунку № [NUMBER] Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», наданої позивачем квитанції до платіжної інструкції № 19853-1354-107033113 [PERSON] отримала 8 тисяч гривень кредитних коштів 10 травня 2024 року. 5.Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК) засадами цивільного судочинства зокрема є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно із статтею 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі статтею 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, третьої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частин першої-восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України \~№ 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, реальна річна\~процентна ставка\~обчислюється відповідно\~до нормативно-правових\~актів Національного\~банку України.\~Для цілей\~обчислення реальної\~річної процентної\~ставки та\~денної процентної\~ставки визначаються\~загальні витрати\~за споживчим\~кредитом. До\~загальних витрат\~за споживчим\~кредитом включаються: доходи\~кредитодавця у\~вигляді процентів; комісії\~кредитодавця,\~пов`язані з\~наданням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~у тому\~числі комісії\~за обслуговування\~кредитної заборгованості,\~розрахунково-касове\~обслуговування,\~юридичне оформлення\~тощо; інші\~витрати споживача\~на додаткові\~та/або\~супутні послуги,\~які підлягають\~сплаті на\~користь кредитного\~посередника (за\~наявності)\~та третіх\~осіб згідно\~з вимогами\~законодавства України\~та/або\~умовами договору\~про споживчий\~кредит (платежі\~за послуги\~кредитного посередника,\~страхові та\~податкові платежі,\~збори на\~обов`язкове державне\~пенсійне страхування,\~біржові збори,\~платежі за\~послуги державних\~реєстраторів,\~нотаріусів,\~інших осіб\~тощо). До\~загальних витрат\~за споживчим\~кредитом не\~включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2)\~ платежі\~з оплати\~товарів (робіт,\~послуг),\~які споживач\~зобов`язаний здійснити\~незалежно від\~того,\~чи правочин\~укладено з\~оплатою за\~рахунок власних\~коштів споживача\~чи за\~рахунок споживчого\~кредиту. Обчислення\~реальної річної\~процентної ставки\~та денної\~процентної ставки\~має базуватися\~на припущенні,\~що договір\~про споживчий\~кредит залишається\~дійсним протягом\~погодженого строку\~та що\~кредитодавець і\~споживач виконають\~свої обов`язки\~на умовах\~та у\~строки,\~визначені в\~договорі. Якщо договір\~про споживчий\~кредит містить\~умови,\~що дозволяють\~зміну процентної\~ставки або\~інших платежів\~за послуги\~кредитодавця,\~включених до\~загальних витрат\~за споживчим\~кредитом при\~обчисленні реальної\~річної процентної\~ставки та\~денної процентної\~ставки,\~і така\~зміна не\~може бути\~визначена на\~момент обчислення,\~реальна річна\~процентна ставка\~та денна\~процентна ставка\~обчислюються на\~основі припущення,\~що процентна\~ставка та\~інші платежі\~за послуги\~кредитодавця залишатимуться\~незмінними та\~застосовуватимуться протягом\~строку дії\~договору про\~споживчий кредит. Денна\~процентна ставка\~розраховується у\~процентах за\~формулою: ДПС\~=\~(ЗВСК/ЗРК)/t*100%,\~де ДПС\~-\~денна процентна\~ставка; ЗВСК\~-\~загальні витрати\~за споживчим\~кредитом; ЗРК\~-\~загальний розмір\~кредиту; t\~-\~строк кредитування\~у днях. Максимальний\~розмір денної\~процентної ставки,\~розрахованої відповідно\~до частини\~четвертої цієї\~статті,\~не може\~перевищувати 1%. Національний банк України має право встановлювати додаткові вимоги до складових розрахунку денної процентної ставки з метою уникнення недобросовісних практик розрахунку денної процентної ставки. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року),\~установити,\~що максимальний\~розмір денної\~процентної ставки\~не може\~перевищувати: протягом\~перших 120\~днів -\~2,5\~%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Таким чином, суд констатує, що відповідач у передбачений законом спосіб 10 травня 2024 року отримала у позивача 8 тисяч гривень споживчого кредиту. Своїх зобов`язань за кредитним договором не виконувала, не погашала заборгованість жодного разу. Між тим, з врахуванням статті 58 Конституції України щодо зворотної дії закону у часі суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості по процентам відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». З 10 травня 2024 року (дати надання кредиту) по 25 березня 2025 року (день підготовки позовної заяви) минуло 320 днів включно. Відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону в цьому випадку з 10 травня по 18 серпня 2024 року максимальна процентна ставка по споживчих кредитах в день становила 1,5 %. У спірних правовідносинах цей період становить 101 день. Отже, заборгованість [PERSON] по відсотках за цей час становитиме: 8000?1,5 %?101 = 12120 гривень. З 19 серпня 2024 року по 25 березня 2025 року (219 днів) встановлена законодавством максимальна денна процентна ставка становила не більше 1 %. Отже, заборгованість [PERSON] за цей час по процентах становитиме: 8000?1 %?219 = 17520 гривень. Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] по процентам становитиме 29640 гривень. 6. Питання розподілу судових витрат. Позивач при поданні позову сплатив 2422,4 гривень судового збору, які у зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до статті 141 ЦПК необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог (81,68 %). У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати. 7. Висновок суду щодо позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: partial