Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

11 березня 2025 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивача та його дружину призначено опікуном над малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] . Мати та батько дитини позбавлені батьківських прав. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надавав. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025 цивільну справу передано для розгляду судді Солом`янського районного суду м. Києва Верещінській І.В. Ухвалою судді від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивача та його дружину [PERSON] призначено опікуном над малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державною адміністрацією від 16.09.2024 року № 605 (а.с. 11-12) . Мати дитини - [PERSON] , що підтверджується записом в графі мати свідоцтва про народження серії [NUMBER] , була позбавлена батьківських прав на підставі заочного Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2023 року (а.с. 16-19). Батько дитини - [PERSON] , що підтверджується записом в графі батько свідоцтва про народження серії [NUMBER] , був позбавлений батьківських прав на підставі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 06.11.2019 року (а.с. 14-15). Відділом по роботі з дітьми - сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА складений акт обстеження умов проживання від 24.02.2025 року (а.с. 20) В обґрунтування позову позивач стверджує, що після того, як його призначили опікуном, дитина проживає разом із ним та повністю перебуває на його утриманні, оскільки відповідач участі в утриманні та вихованні доньки не приймає. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) З огляду на наведене, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина, який перебуває під опікуванням позивача. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, судом приймаються до уваги також положення ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом беруться до уваги положення ч. 5 ст. 183 ст. 182 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зважаючи на встановлений ст. 180 Сімейного кодексу України спільний обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., а саме за ставками судового збору, що діяли на момент звернення позивача із даним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved