Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

03 березня 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст.ст.4,28,175,177 ЦПК України, просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 19 травня 2004 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області Україна, актовий запис №46. (Свідоцтво про шлюб [NUMBER] ). Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що протягом тривалого часу у сторін так і не склалось спільне сімейне життя. Відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Втрачено почуття любові та поваги один до одного. Відповідно, вони припинили вести і спільне господарство, спільний бюджет відсутній. Фактично, сім`я вже розпалася, адже вони тривалий час, проживають окремо. Тому в подальшому, сугубо формальному, збереженні шлюбу позивач не вбачає ніякого сенсу та категорично налаштована на розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 18.03.2025 року,\~після виконання\~вимог,\~передбачених ч.6\~ст.187\~ЦПК України,\~відкрито провадження\~у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 15.04.2025 року. Ухвалою судді\~від 15.04.2025\~року було відкладено судове засідання на підставі ст. 223 ЦПК України. В призначене судове засідання 12.06.2025 року сторони не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджено довідкою про доставку смс повідомлення. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації, проте конверти із судовою повісткою та процесуальними документами повернуто до суду з відміткою «повертається» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Також викликався через оголошення на офіційному сайті «Судова влада України». Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду не подано. Відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим. Відповідно до ухвали від 12.06.2025\~року суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів\~справи судом\~встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого 19 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області Україна, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстрували шлюб,\~про що\~зроблено актовий\~запис №46. Після державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Спільне майно відсутнє. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. На час розгляду справи спірні питання про поділ майна сторони не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань з приводу розподілу спільного майна на час розгляду даної справи у суді відсутні. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка не змінювала прізвище, то суд вважає, що після розірвання шлюбу необхідно залишити їй прізвище - « [PERSON] ». СУДОВІ ВИТРАТИ. На підставі п.1.3 ч.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачем було сплачено судовий збір в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 1211 гривні 20 копійок.

Outcome: approved