Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Шевченків-ського районного суду м. Чернівці з позовом до Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації, [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання тех-нічного паспорту таким, що не відповідає дійсності, зобов`язання приведення допоміж-ного приміщення до попереднього стану, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Зазначили, що під час шлюбу вони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] на дру-гому поверсі будинку [ADDRESS] . Над вказаною кварти-рою розташована однокімнатна квартира [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] . Згідно поповерхового плану будинку та технічного паспорта Чернівецького КОБТІ, в квартирі [ADDRESS] , зазначені житлова кімната площею 20,40 кв.м., та вбиральня 0,8 кв.м. без душової чи ванни. Стверджують, що в середині січня 2024 року розпо-чалося замокання стелі житлової кімнати квартири позивачів, яке продовжувалось до 04.03.2024 року та привело до руйнування штукатурки внаслідок неправомірного про-ведення мережі водопостачання та розведення витоків в квартирі [ADDRESS] під підлогами. Під час огляду комісією Чернівецького міськвиконкому квартири, яка належить [PERSON] , остання відмовилась проводити його в присутності позивачів та за-боронила робити обміри приміщень. Вказали, що згідно плану квартири [ADDRESS] , наданого Чернівецьким МКБТІ за листом №2453 від 13.11.2024 року, площа вбиральні складає 2,0 кв.м. з розташуванням душо-вої, тобто, розширення проведено за рахунок житлової кімнати та кухні, перенесено мийку на протилежну сторону кухні, що потягло прокладення водопровідної та каналі-заційної мережі під підлогами в порушення санітарно-будівельних норм. Вважають, що дані переобладнання пов`язані зі змінами (збільшення чи зменшення) житлової або до-поміжної площі у квартирах (багатоповерхових будинках), оскільки улаштування в ок-ремих квартирах багатоквартирних будинків, зокрема: індивідуального опалення та ін-шого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових при-ладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів належать до самочинного будівництва. В той же час, за період з 2010 по 2017 роки відсутні звернення про необхідність здійснення переобладнання в квартирі [ADDRESS] . Окремо вказали, що відповідно до рішень Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.12.2005 року та від 05.06.2009 року, власники, які користувались даною квартирою за аналогічних обставин зобов`язувались приводити приміщення квартири до попе-реднього стану. Таким чином, розширена вбиральня з ванною в квартирі [ADDRESS] частково розташована над житловою кімнатою позивачів площею 20,0 кв.м. При цьому вважали, що технічний паспорт, виготовлений Чернівецьким МКТБІ не відповідає дійсності, оскільки розширення вбиральні за рахунок житлової кімнати та кухні повинно мати наслідком зменшення розміру останніх, але кімната залишилась згідно первісного технічного паспорта 20,40 кв.м., а кухня навіть стала більше 11,40 кв.м. замість 11,30 кв.м. Стверджували, що відповідач Чернівецьке МКТБІ виготовив вторинний технічний паспорт та легалізував самочинне переобладнання квартири [ADDRESS] . На основі викладеного позивачі просили суд визнати недійсним технічний пас-порт, виготовлений Чернівецьким міським бюро технічної інвентаризації на квартиру [ADDRESS] ; визнати частково недійсними сві-доцтва про право на спадщину за законом від 24.06.2019 року [PERSON] за реєстром № 4-510 та [PERSON] за реєстром № 4-511, свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2019 року [PERSON] за реєстром № 4-663 виданих Першою чернівецькою державною нотаріаль-ною конторою в частині житлової площі 20,40 кв.м.; визнати частково недійсним дого-вір купівлі-продажу від 13.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Мойса О.В. в частині житлової площі 20,40 кв.м., а та-кож стягнути судові витрати. В подальшому, представником позивачів, адвокатом Баршаковим О.В., було по-дано позовну заяву в новій редакції, згідно якої останній просив суд: визнати технічний паспорт, виготовлений 22.04.2015 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Чернівець-кої міської ради на квартиру [ADDRESS] та-ким, що не відповідає дійсності; зобов`язати [PERSON] та [PERSON] привести приміщення вбиральні до первісного стану в розмірі 0,8 кв.м. в квартирі [ADDRESS] ; стягнути на користь пози-вачів з [PERSON] та [PERSON] 15 601,76 грн. мате-ріальної та 8 000 грн. моральної шкоди, а також стягнути з КП «Бюро технічної інвента-ризації» Чернівецької міської ради, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] судові витрати, які складаються з: повернення судового збору у сумі 2 424,00 грн. та 6 000 грн. витрат, пов`язаних з отриманням правової допомоги. При цьому, в позов-ній заяві в новій редакції представник позивачів [PERSON] зазначає співвідпові-дачами КП «Бюро технічної інвентаризації» Чернівецької міської ради та [PERSON] . У позовній заяві в новій редакції посилається на висновок №178 будівельно-тех-нічної експертизи, складений судовим експертом Юзвенко Р.В. СП «Західно-Україн-ського експертно-консультативного центру». Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 грудня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготов-чому судовому засіданні. Представником відповідача, адвокатом Загарією О.Д., було подано відзив на по-зовну заяву в новій редакції, згідно якого останній просив задовольнити позов част-ково. Свою позицію мотивує тим, що фактичне порушення прав та інтересів відпові-дачів зводиться до нанесення останнім матеріальних збитків через пошкодження (замо-кання) стелі житлової кімнати в належній їм квартирі, яке відбулось через неналежне функціонування вузлу розведення з квартирної каналізаційної мережі Холоменюк Л.М. в загальнобудинковий вертикальний стояк. Вказує, що з метою ліквідації вказаного за-тікання відповідачка замінила труби, що в подальшому припинило потрапляння вологи в міжповерхове перекриття та у приміщення квартири позивачів. Стверджує, що відпо-відачка [PERSON] неодноразово пропонувала позивачам сплатити вартість ре-монту (робіт та будівельних матеріалів) з метою приведення стелі у попередній стан, проте позивачі від даної пропозиції відмовлялись, маючи на меті збагачення а не при-ведення стелі до попереднього стану. Зазначає, що задоволенні позовної вимоги в частині визнання технічного паспорта таким, що не відповідає дійсності необхідно відмовити, оскільки даний спосіб захисту є неналежним, оскільки задоволення вказаної позовної вимоги не призведе до реаль-ного захисту порушених прав та інтересів позивачів або їх відновлення. Також зазна-чає, що технічний паспорт на будинок (квартиру) не є актом нормативного або індиві-дуального характеру, а тому не може бути визнаний недійсним. Також вказує, що зміна площі вбиральні (приміщення 7-2) призведе до змін тех-нічних характеристик на квартири в цілому, що суперечитиме даним правовстановлю-ючого документа а також відомостям, наявним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. До того ж вказує, що відповідачкою [PERSON] приміщення вбиральні приведено до попереднього стану, який відповідає технічному паспорту та правовстановлюючим документам на житло, зокрема, демонтовано ванну. Представник відповідача вважає, що експертний висновок, наданий представ-ником позивачів є однобічним та необ`єктивним, оскільки експерт не повідомила по-зивачку про дату, час та місце огляду квартири позивачів; експертом завищено показ-ник площі штукатурки, яка відпала від стелі, оскільки заміри експерта суперечать замі-рам, зробленим комісією обслуговуючої компанії ПП «Регіон-Центр»; експерт вказує на наявність на стінах кімнати тріщин штукатурного шару, проте не вказує, що останні зазнали замокання, тобто не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між тріщинами на стінах та замоканням оселі. Разом з тим зазначає, що відповідачка погоджується з вартістю ремонту стелі, а тому визнає позовні вимоги у розмірі 3335,82 грн. Окремо вказує, що вимога про стягнення моральної шкоди не підкріплена жодними доказами. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Баршаков О.В., в су-довому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, уточнених у позовній заяві в новій редакції та просили її задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом по-рядку. Відповідачка [PERSON] в останнє судове засідання не з`явилась. Представник відповідачки [PERSON] , адвокат Загарія О.Д., в судовому за-сіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 3 335,82 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву в новій редакції. Представник Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Черні-вецької міської ради в судове засідання не з`явився. У відзиві на первісну позовну заяву просили відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання технічного пас-порту недійсним, оскільки технічний паспорт на квартиру не є правовстановлюючим документом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами документи та матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються по-зовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгля-ду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частко-вому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність дока-зів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що між позивачами було укладено шлюб 16.09.1976 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). Копією договору купівлі-продажу квартири від 25.06.2002 року підтверджується набуття у власність позивачами квартири [ADDRESS] (а.с.7). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реє-стру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власниками квартири [ADDRESS] , є: [PERSON] (5/6 часток) та [PERSON] (1/6 частки) (а.с.8). Судом досліджено акт про залиття, при цьому, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК Ук-раїни, суд вважає встановленим факт залиття квартири позивачів, оскільки дана обста-вина не оспорюється та визнається відповідачем [PERSON] . Також, судом досліджено висновок №178 будівельно-технічної експертизи, скла-дений 09 жовтня 2024 року, виготовлений на замовлення позивачів (а.с.137-152). Згідно вказаного висновку, вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати в приміщенні житлової кімнати поз. 5-3 площею 20,0 кв.м. квартири [ADDRESS] становить 11976,90 грн. без враху-вання ПДВ, та 15601,76 грн. з врахуванням ПДВ. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в частині визнання технічного пас-порта таким, що не відповідає дійсності та зобов`язання відповідача привести примі-щення вбиральні у квартирі до первісного стану, суд приходить до наступних виснов-ків. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передба-чений ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні право-відносини. Право визначення способу захисту порушеного права покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем способу захисту порушеного права. Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у за-доволенні позову. Так, у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №331/6927/16-ц мі-ститься правовий висновок, що обраний спосіб захисту цивільного права має призво-дити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких по-зивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з частинами 5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяль-ності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо за-стосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються ін-шими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею ви-мог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у пе-редбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. З огляду на зазначені норми права, висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, та обраний позивачами спосіб захисту, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання технічного паспорта таким, що не відповідає дійсності - задоволенню не підлягає, оскільки задоволення даної позовної вимоги не призведе до фактичного захисту прав та інтересів позивачів або поновлення обсягу їхніх майнових прав, адже технічний паспорт за своєю правовою природою не є правовстановлюючим документом. З аналогічних підстав суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`я-зання відповідача привести приміщення вбиральні у квартирі до первісного стану. Ок-рім того, суд вважає необхідним зауважити, що вимога про зобов`язання відповідача привести приміщення вбиральні до первісного стану 0,8 кв.м. ґрунтується на даних тех-нічних паспортів, які вже є нечинними, оскільки виготовлялись до технічного паспорта від 22.04.2015 року. Щодо позовних вимог про стягнення завданої матеріальної шкоди, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, кори-стування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.ч.4, 5 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може ви-користовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено на спо-живача обов`язки: своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`я-заних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, облад-нання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установ-леному законом порядку; дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному зако-ном і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки по-казань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забез-печують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; дотримуватися вимог житлового та місто-будівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечити своєчасну підго-товку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період. Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, за-тверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45 власники квартир, а також наймачі, орендарі зобов`язані використовувати примі-щення житлових будинків згідно їх призначення, зобов`язані дбати про стан санітарно-технічних приладів, утримувати їх у належному стані, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинків, по-рушують умови проживання громадян. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експер-тизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визнача-ється відповідно до чинного законодавства України. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається, у тому числі, на висно-вок експерта від 09.10.2024 року №178, відповідно до якого встановлено наступні по-шкодження: в приміщенні поз. 5-3 площею 20,0 кв.м. на стелі є ознаки заливу. Стіни в приміщенні кімнати поштукатурені та пофарбовані водними сумішами, міжповерхове перекриття дощане, яке оштукатурене та пофарбоване водними сумішами. В ході про-ведення обстеження приміщення кімнати квартири [ADDRESS] , експертом встановлено, що на стелі є відпадання штукатурного шару на площі 5,5 кв.м., є плями водяного походжен-ня жовтого кольору, та тріщини штукатурного шару і тріщини штукатурного шару на стінах. Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову екс-пертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997р., при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законо-давства при призначенні та проведенні дослідження; чи не було обставин, які виклю-чали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між до-слідницькою частиною та підсумковим висновком експертного дослідження; об-ґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами спра-ви. Відтак, надаючи оцінку експертному висновку, судом встановлено відсутність причинно-наслідкового зв`язку між залиттям квартири позивачів та пошкодженням стін житлової кімнати позивачів, оскільки вищевказаний висновок не містить відомостей про замокання стін житлової кімнати. Дана обставина підтверджується іншими матеріа-лами справи, зокрема актом ПП «Регіон-Центр». Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, за-твердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відпо-відальність згідно із законодавством. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сто-рона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого по-рушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за зви-чайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодо-вуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, зав-дана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим пра-вам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юри-дичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагаль-ності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню по-терпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судовим розглядом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з почат-ку 2024 року розпочалось замокання стелі квартири [ADDRESS] , яка належить позивачам. Даний факт не спорюється відповідачкою [PERSON] , а тому не потребує доказування. Відповідач будь-якими доказами не спростувала факту вини у замоканні стелі житлової кімнати позивачів, а отже остання на підставі ст.ст.22, 23, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, має відшкодувати позивачам завдану матеріальну шкоду. При цьому, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди лише в частині, що стосується відновлення та ремонту стелі жит-лової кімнати позивачів,

Outcome: partial