Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~В позовній заяві [PERSON] просить встановити факт належності померлій [INFO] [PERSON] свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 25.12.2005 року, яке видано на підставі рішення виконкому Шипівецької сільської ради від 25.12.2005 року за №38 на ім`я [PERSON] . Визнати за [PERSON] , спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , право власності на частину будинковолодіння, що в [ADDRESS] , власницею якого була [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняла [PERSON] , вартістю 56450 грн., до складу якого входить: частини житлового будинку «А», частини літньої кухні «Б», частини стайні «В», частини огорожі «І», частини воріт з хвірткою «ІІ». Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 06.05.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання по справі призначено на 04.06.2025 року о 09 год.30 хв. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просить справу розглядати за його відсутності, позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач не делегував свого представника в судове засідання, подав заяву про розгляд справи без участі його представника, щодо задоволення позову не заперечує. Згідно з ч.4\~ст.206 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В матеріалах справ відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем суперечить вимогам закону. Враховуючи заяви сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.03.2003 року. Спадщину після смерті [PERSON] у встановлений законом строк прийняла [PERSON] , однак оформила належним чином шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом лише на земельну частку (пай), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.11.2003 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.07.2005 року, 12 липня 2005 року у Шипівецькій сільській раді Заліщицького району Тернопільської області зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.03.1978 року батьками позивача записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №161, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2024 року. Спадщину після смерті останньої прийняв її син [PERSON] . Згідно з ст. 1261 ЦК України, позивач має право на спадкування майна, що належало померлим батькам, як спадкоємець першої черги за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить частину будинковолодіння, яке складається з: частини житлового будинку «А», частини літньої кухні «Б», частини стайні «В», частини огорожі «І», частини воріт з хвірткою «ІІ», що в [ADDRESS] , яке належало померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами від 25.12.2005 року, яке вона прийняла, але не встигла оформити на себе. Від встановлення юридичного факту належності свідоцтва про право власності на будинковолодіння залежить виникнення майнового права позивача на нерухоме спадкове майно після смерті [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання правовстановлюючих документів в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для позивача важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано.\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Державний нотаріус Борщівської державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Дідик І. в листі №133/02-14 від 27 березня 2025 року повідомив позивачу про те, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, виданому на підставі Рішення виконкому Шипівецької сільської ради від 20 грудня 2005 року за № 38 власником є [PERSON] , а згідно свідоцтва про смерть серії серії [NUMBER] померла [PERSON] , а тому пропонує дане питання вирішити в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Від встановлення юридичного факту належності свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, виданого на підставі Рішення виконкому Шипівецької сільської ради від 20 грудня 2005 року за № 38, залежить виникнення майнового права позивача на нерухоме спадкове майно після смерті [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом. \~ \~ \~ \~Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що померлій [PERSON] належить свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, видане на підставі Рішення виконкому Шипівецької сільської ради від 20 грудня 2005 року за № 38 на ім`я [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивач має право на спадкування майна, що належало померлим батькам, як спадкоємець першої черги за законом. Положеннями ч.3\~ст.1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно заяви від 18.12.2024 року № 108/2024, зареєстрованої в реєстрі за №1678, посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлісяк Т.Ю. встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~Таким чином після смерті [PERSON] інші спадкоємці, крім позивача [PERSON] , відсутні. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі №265/6868/16-ц (провадження №61-34234св18) зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Згідно з ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. \~ \~ \~ \~Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 року у справі №227/3750/19 зазначив, що звернення до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом допускається, якщо це в майбутньому порушує право власності на спадкове майно. Отже, звернення до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування цілком відповідає законодавству. Позивач [PERSON] був сином померлої [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , якій належала частина будинковолодіння, що в [ADDRESS] , що стверджується вищевказаними належними та допустимими доказами. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв позивач, як спадкоємець першої черги за законом, оскільки вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved