Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 25 жовтня 2023 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №1039. У шлюбі дітей не мають. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, в них почали виникати непорозуміння та суперечки, що призвело до припинення спільного проживання. Оскільки розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовляється, змушена звертатися до суду. Примирення між ними неможливе, шлюб носить формальний характер, що дає підстави для його розірвання. Тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, у поданій заяві представник позивачки просив проводити розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 жовтня 2023 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №1039. У шлюбі дітей не мають. Ухвалою суду від 27 березня 2025 року надано сторонам строк для примирення, однак вжиті судом заходи до збереження сім`ї не призвели. Відповідно до ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в судове засідання не з`явився, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Стосунки, які існують між подружжям виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. \~ \~ \~ \~Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначається розподіл судових витрат. \~ \~ \~ \~Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи і згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави. На підставі викладеного, ст. 104 - 112 СК України,

Outcome: approved