Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування позову зазначив, що він є рідним сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме: капітальний гараж, площею 17,6 кв. м, розташований в районі житлового будинку [ADDRESS] , побудований ним в 2000 році на підставі рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 334 від 26 квітня 2000 року. Згідно з копією договору оренди земельної ділянки від 29 грудня 2008 року, яка позивачем знайдена в документах, [PERSON] сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на якій знаходиться гараж. В передбачений законодавством строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н. В. з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на вищезазначений капітальний гараж, але листом нотаріуса від 22 грудня 2023 року № 753/02-14 позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що відповідно до інформації КП «Новомосковське МБТІ» ДОР» від 11 грудня 2023 року за № 2348/23 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на зазначений гараж не зареєстроване. Вважаючи, що фактична відмова нотаріуса порушує його майнові права, як спадкоємця, звернувся з позовом до суду. В правове обґрунтування позову послався на ст. 392, 1216, 1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1223, 1261, 1270 ЦК України, ч. 3, 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», положення наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Постановленою суддею ухвалою від 05 червня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, витребувано докази: спадкова справа після померлого [PERSON] . Копію спадкової справи отримано 02 липня 2024 року. 10 липня 2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача заперечив проти задоволення позову. Вказав, що згідно з витягом з рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 26 квітня 2000 року № 334, [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального гаража в районі житлового будинку [ADDRESS] . За весь час батьком позивача не було здійснено передбачених законодавством реєстраційних дій. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Також, за обліково-реєстраційними даними Управління по роботі з активами Новомосковської міської ради, 29 грудня 2008 року було укладено договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та Новомосковською міською радою з реєстраційним номером 04:08:126:00135 на земельну ділянку площею 0,0025 га по [ADDRESS] (об`єкт гараж), строком на 5 (п`ять) років. У 2021 році гр. [PERSON] було подано клопотання до центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Новомосковської міської ради на отримання адміністративної послуги про поновлення права користування вищезазначеною земельною ділянкою. Листом від 30 квітня 2021 року № 857/0/2-21 орендарю було надано роз`яснення про відмову в поновлені права користування земельної ділянкою площею 0,0025 га з кадастровим номером 1211900000:03:005:0037, у зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди, на який він укладався (дата закінчення 29 грудня 2013 року). Станом на сьогоднішній день позивач не звертався з заявами про надання йому в оренду чи постійне користування земельну ділянку площею 0,0025 га з кадастровим номером 1211900000:03:005:0037 під гараж. В підготовчому засіданні 16 липня 2024 року постановленою судом ухвалою залучено до участі у справі в\~якості третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області Державної податкової служби України. 26\~липня 2024\~року третьою\~особою-2\~надано письмові\~пояснення,\~згідно з\~якими ГУ\~ДПС у\~Дніпропетровській області\~листом від\~12\~липня 2023\~року №\~26436/5/04-36-13-07-17\~повідомило Новомосковську\~міську державну\~нотаріальну контору\~Дніпропетровської області\~про вимоги\~до спадкоємців\~ [PERSON] .\~Особою,\~відповідальною за\~погашення грошових\~зобов`язань\~чи податкового\~боргу платника\~податків стосовно\~фізичної особи,\~яка померла\~або визнана\~судом безвісно\~відсутньою або\~оголошена померлою,\~є особи,\~які вступають\~у права\~спадщини або\~уповноважені здійснювати\~розпорядження майном\~такої особи.\~3\~огляду на\~вищезазначене,\~після закінчення\~строку прийняття\~спадщини грошові\~зобов`язання\~спадкодавця стають\~грошовими зобов`язаннями\~та/або\~податковим боргом\~спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину пропорційно\~частці у\~спадщині на\~дату її\~відкриття.\~Виконання грошових\~зобов`язань\~та/або\~погашення податкового\~боргу фізичної\~особи у\~разі її\~смерті або\~оголошення судом\~померлою здійснюється\~її спадкоємцями,\~які прийняли\~спадщину (крім\~держави),\~в межах\~вартості майна,\~що успадковується,\~та пропорційно частці у спадщині на дату її відкриття. Після закінчення строку прийняття. спадщини. грошові зобов`язання та/або податковий борг спадкодавця стають грошовими зобов`язаннями та/або податковим боргом спадкоємців. Протягом строку прийняття спадщини на грошові зобов`язання та/або податковий борг спадкодавців пеня не нараховується. За даними інформаційної системи ДПС України, в індивідуальній картці платника податків [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відсутня заборгованість з платежів, контроль за якими покладений на контролюючий орган. 23 вересня 2024 року постановленими судом ухвалами задоволено клопотання представниці позивача про долучення доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 08 квітня 2025 року представниця позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що позивач є рідним сином [PERSON] . У 2000 року [PERSON] збудував капітальний гараж на підставі дозволу, наданого йому виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, однак не здійснив його реєстрацію. [PERSON] помер у 2022 році. Звернувшись до нотаріуса для набуття права власності позивач отримав відмову. Позивач не має змоги зареєструвати право власності на гараж самостійно. Вказала на те, що побудований гараж є капітальною конструкцією, цегляною спорудою та його будівництво завершене. В судове засіданні 03 червня 2025 року представниця позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Підтримала позов. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у відсутність представника та підтримання вимог відзиву. Приватний нотаріус Ріхтер Н. В. у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Представниця третьої особи-2, Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області Державної податкової служби України подала заяви про розгляд справи без участі представника з урахуванням поданих пояснень. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши доводи позовної заяви, відзиву, пояснень поданими сторонами та отриманими судом копіями доказів, суд висновує таке. Судом установлено, що згідно з копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.46, зворот/, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] /а.с.6/. Згідно з архівною копією рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 334 від 26 квітня 2000 року «Про дозвіл [PERSON] будівництва індивідуального гаражного боксу в районі ж/б [ADDRESS] », розглянувши представлену проектну документацію, виконком міської ради депутатів вирішив: дозволити [PERSON] будівництво індивідуального гаражу в районі житлового будинку [ADDRESS] згідно з узгодженим проектом; надати [PERSON] земельну ділянку площею 24,0 кв.м. в постійне користування під будівництво гаражу. Пункт 2 даного рішення затвердити на сесії міської ради депутатів; замовнику - [PERSON] необхідно: в 10 денний термін з дня підписання даного рішення замовити в відділі земельних ресурсів міськвиконкому документи, що посвідчують право землекористування; перед початком будівництва гаражу одержати дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції ДАБК міськвиконкому; закінчений будівництвом об`єкт пред`явити державній технічній комісії /а.с.59/. 29 грудня 2008 року між [PERSON] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , та Новомосковською міською радою укладено договір 04:08:126:00135 оренди земельної ділянки, наданий суду в засвідченій копії, згідно з яким Новомосковською міською радою на підставі 19 сесії 5 скликання, згідно з рішенням від 25 липня 2008 року № 566 надано, а [PERSON] , як орендар, прийнято в строкове, платне користування земельну ділянку, площею 0,0025 га, по [ADDRESS] . Земельна ділянка передана в оренду для індивідуального гаражного будівництва. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3037,75 га. Договір укладено на 5 років. Договір укладено на термін 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію /а.с.11-13/. Земельна ділянка передана під гараж. Цільове призначення земельної ділянки: житлової забудови. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. 29 грудня 2008 року Начальником міського відділу земельних ресурсів складено у присутності [PERSON] акт перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевість) на виконання рішення 19 сесії 5 скликання Новомосковської міської ради Дніпропетровської області від 25 липня 2008 року № 566. Вказаний акт суду надано у засвідченій копії /а.с.14, зворот/. 29 грудня 2008 року між [PERSON] та Новомосковською міською радою укладено акт прийому-передачі земельної ділянки по договору оренди, наданий суду у засвідченій копії /а.с.14/, яким засвідчено факт передачі та прийняття в оренду земельної ділянки в натурі (на місцевості) на умовах, викладених у договорі оренди, межі земельної ділянки закріплені 4 межовими знаками. 29 грудня 2008 року міською радою за підписом міського голови складено розрахунок розміру орендної плати на 2008 рік [PERSON] за договором оренди, засвідчену копію якого надано суду /а.с.15/. Матеріали, подані позивачем містять засвідчену позивачем копію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 04:08:126:00135 від 29 грудня 2008 року, датованої «19 листопада 2044 року», згідно з якою Орендодавець, Новомосковська міська рада, в особі Міського голови Мороза Сергія Анатолійовича, діючого на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з однієї сторони, та Орендар, [PERSON] ( [ADDRESS] ), земельна ділянка площею 0,0025 га., розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно рішення ХХХVII сесії шостого скликання від 09 липня 2013 року № 855, уклали цю додаткову угоду про нижченаведене: У пункті 5 договору оренди земельної ділянки, цифри «3037,75 грн.» - (нормативно грошова оцінка земельної ділянки), змінити на «4941,50 грн.» та зазначити: згідно довідки витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення на 2014 рік. Інші умови договору до яких не внесені зміни, зберігають чинність /а.с.16/. Додаткова угода містить підпис міського голови, [PERSON] , печатку Новомосковської міської ради Дніпропетровської області. 17 листопада 2014 року заступником начальника Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області сформовано витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення, копію якого надано суду /а.с.16, зворот/, згідно з якою власник (користувач) [PERSON] , документ на землю (підстава): д/о № 04:08:126:00135 від 29 грудня 2008 року; місце розташування земельної ділянки: [ADDRESS] ; назва земельної ділянки (функціональне використання) гараж; площа 25 кв.м. Матеріали, подані позивачем містять засвідчену копію розрахунку розміру орендної плати на 2014 рік [PERSON] , як додаток до Договору оренди № 04:08:126:00135 від 29 грудня 2008 року, який містить підпис міського голови та печатку Новомосковської міської ради Дніпропетровської області /а.с.17/, м. Новомосковську, вул. Радянська, район житлового будинку [ADDRESS] , згідно з яким розмір орендної плати щодо земельної ділянки під об`єктом гараж, площею 0,0025 га, становить 148,25 грн /а.с.17/. 11 січня 2021 року за замовленням [PERSON] Комунальним підприємством «Новомосковське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» складено технічний паспорт на гараж, розташований по [ADDRESS] , засвідчену копію якого надано /а.с.8-10/, та згідно з яким, зокрема, загальна основна площа гаражу, літ А1, розташованого на земельній ділянці, загальною площею 25 кв. м, становить 17,6 кв. м. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується наданим суду у засвідченій копії свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.7/ Як свідчить\~отриманий судом\~у копії\~витяг з\~матеріалів спадкової\~справи після\~смерті [PERSON] , наданий приватним нотаріусом Новомосковської районного нотаріального округу Ріхтер Н. В.: -06 травня 2022 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] /а.с.30/; -06 травня 2022 року нотаріусом відкрито спадкову справу /а.с.32, зворот/; -06 травня 2022 року нотаріусом встановлено наявність заповітів, складених [PERSON] за номером у спадковому реєстрі 46285219, посвідченим державним нотаріусом Новомосковської державної контори 30 січня 2009 року за № 2-346, за номером у спадковому реєстрі 43482748, посвідченим приватним нотаріусом Ріхтер Н. В., зареєстрованим в реєстрі за № 1266 та за номером у спадковому реєстрі 49091594, посвідченим державним нотаріусом Новомосковської державної контори 26 березня 2010 року за № 1-629 /а.с.31-32/; -30 січня 2009 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної контори за № 2-346, яким належну йому на праві приватної власності жилу квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належний йому на праві свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , автомобіль марки МАН TGA01, рік випуску 2001, державний номер якого [NUMBER] заповів [PERSON] /а.с.35/; -22 липня 2009 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковської районного нотаріального округу Ріхтер Н. В. за № 1266, яким земельну ділянку площею 0,2000 га, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в [ADDRESS] ; житловий будинок [ADDRESS] ; автомобіль марки МАН TGA01, 2001 року випуску, напівпричеп-цистерна-Е марки KASSBOHRER модель STS 31/1022, 1987 року випуску, автомобіль DAF модель 95XF480, 2001 року випуску заповів [PERSON] /а.с.30/; -26 березня 2010 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної контори за № 1-629, яким належний йому на праві приватної власності жилий будинок з надвірними побудовами та земельною ділянкою при ньому, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповів [PERSON] /а.с.40/; -на запити нотаріуса: Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради надано відповідь № 346/0/2-23 від 01 лютого 2023 року, якою повідомлено, що згідно з реєстром територіальної громади м. Новомосковська Дащенко М. К. на день смерті зареєстрованим у м. Новомосковську не значиться /а.с.39/; Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур м. Дніпра надано відповідь № 14/5-3417 від 28 березня 2023 року, згідно з якою [PERSON] на день смерті зареєстрованим у м. Дніпро не значиться. 02 серпня 2023 року нотаріусом отримано претензію про вимоги до спадкоємців Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 26436/5/04-36-13-07-17 від 12 липня 2023 року, згідно з якою заявлено вимогу про сплату податкового боргу [PERSON] до спадкоємців у розмірі 81 427,42 грн /а.с.43, 44/; -з наданої відповіді Комунального підприємства «Новомосковське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» № 2348/23 від 11 грудня 2023 року на запит нотаріуса, вбачається, що згідно з інвентаризаційною справою КП «НМБТІ`ДОР» станом на 29 грудня 2012 року будівництво гаражу, розташованого за адресою: [ADDRESS] - дозволено [PERSON] згідно з рішенням № 334 виконкому Новомосковської міської ради від 26 квітня 2000 року. Право власності на гараж в БТІ не зареєстроване. Технічний опис об`єкта: загальна площа гаража 17,6 кв. м; стіни цегла /а.с.18, 46/; -22 грудня 2023 року [PERSON] подано нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] /а.с.49, зворот/; -22 грудня 2023 року приватним нотаріусом видано відповідь № 753 /02-14 на заяву [PERSON] від 22 грудня 2023 року, згідно з якою під час безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено, що право власності на зазначений гараж не зареєстроване. Відповідно до інформації Комунального підприємства «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 11 грудня 2023 року за № 2348/23 право власності на зазначений гараж не зареєстроване, згідно з рішенням № 334 виконкому Новомосковської міської ради від 26 квітня 2000 року [PERSON] було дозволено будівництво гаража. За життя [PERSON] гараж не був зареєстрований в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Для вирішення питання щодо спадкування запропоновано звернутися до суду /а.с.19, 51/. Місце проживання [PERSON] з 24 вересня 2020 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в копії паспорту громадянина України позивача /а.с.5/. Згідно з наданим представницею позивача у засвідченій копії паспортом громадянина України, вбачається, що місце проживання [PERSON] з 27 липня 2005 року було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] /а.с.98/. Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року у справі № 183/4118/20 відмовлено [PERSON] у задоволенні її позову до [PERSON] , третя особа Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Новомосковської міської ради області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволено частково. Визнано [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . В задоволенні іншої частини позову [PERSON] відмовлено. Відповідно до копії службової записки в.о. начальника управління по роботі з активами Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 519 від 08 липня 2024 року /а.с.58/, Рішенням виконавчого комітету Новомосковської ради депутатів від 26 квітня 2000 року № 334 гр. [PERSON] було надано дозвіл на будівництво індивідуального гаражу в районі житлового будинку [ADDRESS] . За обліково-реєстраційними даними Управління 29 грудня 2008 року було укладено договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та Новомосковською міською радою з реєстраційним номером 04:08:126:00135 на земельну ділянку площею 0,0025 га по [ADDRESS] (об`єкт гараж), строком на 5 (п`ять) років. У 2021 році заявником [PERSON] було подано клопотання до центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Новомосковської міської ради (вх. 15 березня 2021 року № 002714/21) на отримання адміністративної послуги про поновлення права користування вищезазначеною земельною ділянкою. Листом від 30 квітня 2021 року № 857/0/2-21 орендарю було надано роз`яснення про відмову в поновлення права користування земельною ділянкою площею 0,0025 га з кадастровим номером 1211900000:03:005:0037, у зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди, на який він укладався (дата закінчення 29 грудня 2013 року). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договір оренди земельної ділянки в даному реєстрі не значиться. Станом на 08 липня 2024 року в Управління відсутні клопотання від [PERSON] щодо надання в користування чи будь-яке інше право володіння земельною ділянкою з кадастровим номером 1211900000:03:005:0037 в м. Новомосковську. Суду надано копію Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, складеного [PERSON] 01 березня 2024 року /а.с.20-22/, водночас, враховуючи відсутність підписів осіб, відповідальних за складення документа, відомостей про електронну форму довідки та скріплення її електронним підписом, суд не приймає цю довідку до уваги, як недопустимий доказ. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з такого. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачено частиною першою статті 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1233, 1235, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. За ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). За ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Так, надані суду докази свідчать, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] , як за заповітами, так і за законом, своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тобто набув право на спадкування майна померлого. Також, надані суду докази свідчать, що [PERSON] за життя від органу місцевого самоврядування отримав дозвіл на будівництва індивідуального гаражного боксу в районі ж/б [ADDRESS] , для чого отримав у користування за рішенням органу місцевого самоврядування на території міста земельну ділянку з відповідним цільовим призначенням. Користуючись земельною ділянкою збудував на ній гараж, площею 17,6 кв. м, про що свідчать подані суду дані технічного паспорту. Тобто відсутні підстави стверджувати, що майно, побудоване [PERSON] за життя є самочинним будівництвом в розумінні ст. 376 ЦК України. Водночас, станом на день розгляду справи відомостей про прийняття в експлуатацію спірного гаража, реєстрацію права власності на нього матеріали справи не містять та позивач позбавлений можливості реалізувати право реєстрації майна, збудованого [PERSON] , через те, що не є особою, якій надано дозвіл на будівництво. Доказів на підтвердження року побудови спірного гаража матеріали справи не містять. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування. Однак, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України). Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України). В період до 2004 року, як вірно зазначив позивач, Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак, суд звертає увагу, що рішенням від 26 квітня 2000 року передбачався обов`язок [PERSON] пред`явити державній технічній комісії закінчений будівництвом об`єкт для прийняття в експлуатацію. Відтак відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірний гараж, у зв`язку з тим, що на момент смерті [PERSON] таке право у спадкодавця не виникло. Водночас, за ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК). За статтею 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності або спеціального майнового права на нього відповідно до закону. Як роз`яснено у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Як наведено у висновку, щодо застосування норм права, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21). Позивач, звертаючись з позовом до суду обрав спосіб захисту, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦПК України визнання права. Предметом спору гараж, площею 17,6 кв. м, розташований в районі житлового будинку [ADDRESS] . Предметом позову визнання права власності в порядку спадкування за законом. За загальним правилом суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Викладене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором. При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між кількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом. Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону. Наведене означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства, у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, і дає змогу забезпечити реальне поновлення у порушених правах. Враховуючи, що судом установлено відсутність набуття спадкодавцем права власності отримання та реалізацію права забудовника, що передує процесу набуття права власності та є складовою такого права у випадку створення нового нерухомого майна, суд висновує, що застосування у цій справі судом такого способу захисту, як визнання права забудовника, не є виходом за межі позовних вимог та призведе до ефективного відновлення порушених прав позивача. Як роз`яснено у п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Внаслідок викладеного, позов підлягає задоволенню частково та за позивачем слід визнати право забудовника в порядку спадкування за законом після смерті батька. Заперечення сторони відповідача, яка в своє обґрунтування посилається на припинення права оренди земельної ділянки через сплив строку її дії за наявності даних, що підтверджують отримання спадкодавцем позивача права будівництва нерухомого майна, отримання права оренди земельної ділянки, здійснення робіт з побудови нерухомого майна на виконання дозволу органу місцевого самоврядування, зведення нежитлової будівлі, технічну її інвентаризацію з присвоєнням літерації на земельній ділянці, відведеній для цієї мети на підставі належних дозвільних документів, з огляду на відсутність доказів дати закінчення побудови, не є підставою для висновку про відмову у позові. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про те, що задоволення позову [PERSON] може порушити права та інтереси інших осіб. Внаслідок указаного позовна заява є частково обґрунтованою, належні та допустимі докази, подані в її обґрунтування підтверджують викладені в заяві обставини та у своїй сукупності вказують на наявність підстав для її часткового задоволення. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд ураховує таке. Позивачем при зверненні з позовом сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, враховуючи визначену вартість майна, ціною 71\~293,72 грн. У позовній заяві позивач стягнути з відповідача судовий збір не просив. Обставиною, яка перешкоджає позивачеві в реалізації права власності є відсутність реєстрації права спадкодавця та фактична відмова нотаріуса через це у видачі свідоцтва. Як роз`яснено\~у п.3.1,\~3.2\~листа Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ від\~16\~травня 2013\~року №\~24-753/0/4-13,\~за змістом\~ст.\~392\~ЦК належним\~відповідачем є\~особа -\~учасник цивільних\~правовідносин,\~яка не\~визнає або\~оспорює право\~власності спадкоємця\~на спадкове\~майно,\~зокрема,\~житловий будинок,\~земельну ділянку.\~У спорах\~про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно в\~якості належного\~відповідача не\~може розглядатись\~нотаріус або\~орган державної\~реєстрації прав.\~Якщо зазначені\~особи та\~органи відмовляють\~у вчиненні\~покладених на\~них нотаріальних\~дій чи\~здійсненні державної\~реєстрації,\~така відмова\~може бути\~оскаржена в\~судовому порядку,\~за умови\~відсутності спору\~про право\~на спадщину. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За таких обставин, станом на момент розгляду справи належним відповідачем у справі, у якого виникають права та обов`язки у випадку відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття є саме орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна та яким у цій справі, зважаючи на спадкове майно, є саме Самарівська міська рада. Однак, зважаючи на принцип розумності, те, що позивач не просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору, судові витрати у справі не стягуються. На підставі викладеного та

Outcome: partial