Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

15.10.2024 позивач через свого представника звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області на його користь судові витрати на проведення автотехнічної експертизи у розмірі 4543,70 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн, під час розгляду адміністративної справи №459/3984/23, судового збору у розмірі 1211,20 грн, а також моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що на розгляді Червоноградського міського суду Львівської області знаходилася справа №459/3984/23 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Предметом розгляду даної справи, сталим обставини, щодо складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №653577, який був скерований до суду. З метою доведення своєї невинуватості ним було замовлено у Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз проведення судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди та сплачено за відповідні послуги 4543,70 грн. Наданий висновок було долучено до матеріалів справи та судом при розгляді надано правову оцінку. 21.02.2024 року постановою Червоноградського міського суду Львівської області провадження у цій справі закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На вищевказану постанову було подано апеляційну скаргу потерпілим [PERSON] , яку постановою Львівського апеляційного суду від 22.03.2024 року залишено без задоволення, а постанову від 21.02.2024, якою закрито провадження у справі без змін. У зв`язку із розглядом вказаної справи, він поніс витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6000 гривень. Вважає, що йому підлягає компенсація моральної шкоди. Саме через дії посадової особи, яка склала відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, йому довелось пережити нервове потрясіння від несправедливості та безсилля довести посадовій особі, що він не скоював адміністративне правопорушення, шукати кваліфікованого адвоката, який спеціалізується на такій категорії справ, витрачати час на консультації з адвокатом, підготовку до судових засідань, нести судові витрати (призначення експертизи за власний кошт), приїзд та очікування судових засідань, надавати виправдувальні пояснення суду двох інстанцій, переживати, що від вказаних дій посадової особи щодо незаконного ініціювання провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно нього, він може бути позбавлений права на компенсацію матеріальної шкоди, завданої йому як власнику транспортного засобу, який був знищений внаслідок ДТП не від його дій. Тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 16.10.2024 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 31.10.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні такої. Вважає, що оскільки вина [PERSON] у вчиненні ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль не встановлено рішенням суду, натомість, із висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №5097-Е від 15.02.2024 року встановлено, що при заданих вихідних даних причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія [PERSON] вимогам п.п.1.10 ( в частині значення термінів «безпечний інтервал», «перешкода для руху»); 12.3; 13.1;13.3 ПДР України, то фактичні підстави для покладення на ГУНП у Львівській області відповідальності щодо відшкодування позивачеві матеріальної та моральної шкоди, безпідставні. Позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було доведено, що діями працівників поліції йому заподіяно моральну шкоду. Крім того, ч.2 ст.1167 ЦК України не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Судом не встановлено, що протокол серії ААД № 653577 та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення складено не правильно. Жодних клопотань від позивача і його представника у справі № 459/3984/23 не надходило, також, щодо стягнення розміру понесених судових витрат, матеріальних збитків не подавалось, така підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. 25.11.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 20.12.2024 ухвалою судового засідання було зупинено провадження до прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №335/6977/22 з приводу подібних правовідносин. 24.02.2025 провадження у справі поновлено. 06.05.2025 представник відповідача подав додаткові пояснення по справі, де зазначив, що процесуальні витрати, понесені позивачем під час розгляду справи №459/3984/23 не є шкодою і такі не підлягають стягненню з ГУНП у Львівській області в даній справі. Питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у адміністративному провадженні вирішується, у тій справі, в якій вони були понесені. Якщо ж це питання суд не вирішив, сторона адміністративного провадження має можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі судове рішення в апеляційному та касаційному порядку. А тому, такі витрати не можуть бути стягнуті з ГУНП у Львівській області за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства. У судовому засіданні представник позивача відмовився від позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у зв`язку з висновком Великої Палати Верховного Суду. Позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу та проведення експертизи підтримав. Просив їх задоволити. Зазначив, що працівники поліції неправильно розцінили обставини ДТП, провадження розпочалося з дій останніх, які склали протокол про адміністративне правопорушення. Суд у своєму рішенні про закриття провадження за основу взяв висновок експерта та послався на недоведеність вини позивача. Представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 653577 від 22.11.2023 року, [PERSON] ставилось в провину те, що він 22.11.2023 року о 12 год 15 хв, у м.Червоноград, по пр.Шевченка, 18, керуючи транспортним засобом «Toyota Land Cruiser», д.н.з. [NUMBER] , відчинивши двері не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам руху, що призвело до зіткнення з автомобілем «Toyota Land Cruiser», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, тобто порушив вимоги п.15.13 Правил дорожнього руху України. Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 21.02.2024 справу за вказаним протоколом було закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях позивача. Як зазначено у постанові, при винесенні рішення, суд взяв до уваги обставини зіткнення транспортних засобів в конкретній дорожній ситуації, пояснення учасників, виявлені механічні пошкодження автомобілів, зафіксовані на схемі місця ДТП та прийшов до висновку про відсутність порушень Правил дорожнього руху діями [PERSON] . За заявою [PERSON] експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України проведено судову автотехнічну експертизу по дослідженню обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди. За результатами експертизи винесено висновок, з якого вбачається, що водій автомобля «Toyota Land Cruiser 100» [PERSON] не дотримався безпечного бокового інтервалу при об`їзді припаркованого автомобіля «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. [NUMBER] , з привідкритими задніми лівими дверима, поблизу яких знаходився [PERSON] . При заданих вихідних даних причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія [PERSON] вимогам п.п.1.10 ( в частині значення термінів «безпечний інтервал», «перешкода для руху»); 12.3; 13.1;13.3 ПДР України. За послуги експерта щодо проведення даної експертизи позивачем було сплачено 4543,70 грн, згідно копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №34. В подальшому, [PERSON] було подано апеляційну скаргу, яку постановою Львівського апеляційного суду від 22.03.2024 залишено без задоволення, а вищезазначену постанову Червоноградського міського суду Львівської області без змін. При розгляді справи про адміністративне правопорушення представництво інтересів [PERSON] здійснював адвокат Оліщук В. П., за послуги якого позивач сплатив 6000 грн, що підтверджується копією договору про надання юридичних послуг від 01.12.2023, додатком №1 до зазначеного договору, калькуляцією оплати послуг з надання правової допомоги адвокатом Оліщуком В. П. гр. [PERSON] , актом виконаних робіт щодо надання професійної правової допомоги від 21.02.2024. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у виді арешту чи виправних робіт. З огляду на приписи Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, тому на правовідносини щодо складання протоколів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не поширюються правила статті 1176 ЦК України та Закону\~№ 266/94-ВР. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов):\~неправомірний характер\~\~дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини\~посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди. Відповідно до статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Обов`язок зі збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Такого висновку дійшла \~Велика Палати Верховного Суду в постанові від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18. У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу усіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень та за відсутності ознак свавільності таких дій, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який сам по собі підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2025 у справі №335/6977/22). При розгляді справи про адміністративне правопорушення Червоноградським міським судом Львівської області відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, не було встановлено невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення (за формою чи змістом) вимогам закону, неправомірних дій (бездіяльності) при складанні протоколу поліцейськими, у такому разі факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу. При цьому, суд зазначає, що повноваження поліцейського щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення передбачені ст. 124 КУпАП встановлені ч. 2 п. 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та ст. 255 КУпАП, а тому працівник поліції при складанні протоколу про адміністративні правопорушення діяв в межах своїх повноважень. При невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності. Такого висновку дійшла Велика Палати Верховного Суду в постанові від 22.01.2025 у справі №335/6977/22. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що при розгляді Червоноградським міським судом Львівської області справи про адміністративне правопорушення не було встановлено невідповідності протоколу вимогам закону, ознак свавільності зі сторони працівників поліції, чи інших протиправних дій, вчинених останніми, підстави для відшкодування шкоди державою на користь позивача у даному випадку відсутні. Також суд звертає увагу, що позивачем ставляться вимоги про стягнення процесуальних витрат, які понесені при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Зазначені витрати не є збитками, що можуть бути стягнуті в іншому судовому провадженні, шляхом подання цивільного позову. Такі витрати розподіляються виключно за правилами відповідного судочинства. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 14.04.2020 справа №925/1196/18 у подібних правовідносинах. З постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 21.02.2024 встановлено, що причиною ДТП за участю позивача було невідповідність дій водія [PERSON] . При цьому, суду не подано доказів притягнення до адміністративної відповідальності зазначеної особи. Крім того, позивач не позбавлений можливості звернутися із вимогами до останнього про відшкодування понесених витрат. З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення на користь позивача витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed