Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

05.05.2025 до суду надійшла заява [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою, в якій заявник просить оголосити померлим його сина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянина України, уродженця міста Києва, в результаті виконання бойового завдання в умовах воєнного стану, що пов`язано із виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини, встановити дату смерті [INFO] та місце смерті населений пункт Єлизаветівка Донецької області. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в країні введено воєнний стан та оголошено мобілізацію у зв`язку з чим [PERSON] був призваний на військову службу. Під час виконання бойового завдання відповідно до БР командира 79 одшбр №3591 від 28.09.2024, перебуваючи у повному спорядженні та зі штатним озброєнням, в районі НП Єлизаветівка поблизу ПВ "Липень" отримав поранення несумісні з життям стрілець 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти ВЧ [NUMBER] солдат [PERSON] , про що стало відомо із доповіді командира 2 штурмової роти ВЧ [NUMBER] молодшого лейтенанта [PERSON] , також зазначено про неможливість евакуювати тіло через щільні штурмові дії та артилерійські обстріли. За ознаками вчиненого правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за фактом безвісного зникнення військовослужбовця [PERSON] порушено кримінальне провадження № 12024100090003057 від 30.10.2024. Як зазначила представник заявника, адвокат Бордунова Н.О. інформація про перебування [PERSON] в полоні відсутня, відтак з моменту зникнення останнього минуло більше шести місяців, його досі не знайдено, відомості про його місце перебування відсутні, отже існують обставини, які дають підстави вважати [PERSON] таким, що загинув, проте заявник не може отримати свідоцтво про смерть сина, оскільки відсутня довідка про смерть. 13.05.2025 ухвалою суду у справі відкрито провадження. 29.05.2025 до суду через систему «Електронний суд» представник заінтересованої особи - [INFO] подав заяву про розгляд справи без участі представника. 03.06.2025 до суду через систему «Електронний суд» представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України подав письмові пояснення. У судовому засіданні представник заявника адвокат Бордунова Н.О., вимоги заяви підтримала з підстав викладених у заяві, просила заяву задовольнити у повному обсязі. У наданих в письмових поясненнях представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України просив розгляд справи проводити за відсутності представника та наголошував, що [PERSON] зник безвісти на території населеного пункту Єлизаветівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району Донецької області, яка була окупована 06.11.2024, відтак з об`єктивних причин на ній не проводяться евакуаційні та оперативно-розшукові заходи, а також слідчі дії правоохоронних органів України. Таким чином, після закінчення воєнних дій сторони повертатимуть одна одній військовополонених, нададуть доступ до місць бойових дій для проведення пошукових робіт тощо. І якщо протягом шести місяців від дати закінчення бойових дій полонений не повернувся та інші відомості про особу відсутні, лише тоді є підстави звертатись до суду відповідно до другого речення частини другої статті 46 ЦК України. Інші учасники процесу були повідомлені належним чином до суду не з`явились, причини неявки суду не повідомляли. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, доводи учасників процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан та оголошено мобілізацію. 26.08.2024 наказом командира військової частини [NUMBER] № 243 рядовий [PERSON] призваний [INFO] . 10.10.2024 наказом командира військової частини [NUMBER] № 307 рядового [PERSON] зараховано до списків особового складу та слід вважати таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов?язків на посаді стрільця-снайпера 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] . 19.10.2024 згідно наказу командира військової частини [NUMBER] № 317 солдат [PERSON] прибув в район виконання бойових (спеціальних) дій щодо здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, визначеного відповідно до бойового розпорядження командира 79 одшбр № 3591 від 28.09.2024. Згідно витягу з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] зазначено, що [INFO] під час виконання бойового завдання, а саме під час оборони ПВ "Липень" втрати: безвісти 1 (солдат [PERSON] ), реєстраційний номер №68-83дск/1 від 01.06.2024, арк 434. Рапортом оперативного чергового ОКП військової частини [NUMBER] надано доповідь про те, що 24.10.2024 під час виконання бойового завдання відповідно до БР командира 79 одшбр №3591 від 28.09.2024, перебуваючи у повному спорядженні та зі штатним озброєнням, в районі НП Єлизаветівка поблизу ПВ "Липень" отримав поранення несумісні з життям стрілець 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти ВЧ [NUMBER] солдат [PERSON] , про що стало відомоі з доповіді командира 2 штурмової роти ВЧ [NUMBER] молодшого лейтенанта [PERSON] . Також в рапорті зазначено про неможливість евакуювати тіло військовослужбовця через щільні штурмові дії та артилерійські обстріли. 31.10.2024 наказом командира військової частини [NUMBER] №774 для з`ясування причин і умов зникнення зникнення безвісти солдата [PERSON] призначено проведення службового розслідування. Відповідно до Акту службового розслідування від 12.11.2024 встановлено, що солдат [PERSON] прибув в район виконання бойових (спеціальних) дій щодо здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, визначеного відповідно до бойового розпорядження № 3591 від 28.09.2024 та залучений до виконання таких дій з 19.10.2024. З пояснення старшого стрільця-оператора 3 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] старшого солдата [PERSON] стало відомо, що [INFO] солдат [PERSON] вконував бойове завдання на позиції відділення "ЛИПЕНЬ" поблизу населеного пункту Єлизаветівка Донецької області в складі підрозділу 2 штурмової роти військової частини [NUMBER] разом з ним були молодший сержант [PERSON] , а також солдат [PERSON] . Під час несення служби, орієнтовно о 14.30 год, позиція підрозділу зазнала інтенсивного артилерійського обстрілу з боку противника, внаслідок чого солдат [PERSON] отримав осколкові поранення різного ступеня тяжкості. Розуміючи небезпеку повторних ударів, був вимушеним переміститись до бліндажа, та очікувати на евакуацію. Невдовзі від командування надійшло повідомлення про наближення евакуаційного транспорту. Було віддано наказ готуватися до евакуації та висунутись назустріч евакуаційній групі. Однак коли машина вже наближалася, противник розпочав штурмові дії, застосовуючи стрілецьку зброю та гранатомети. У хаотичних бойових умовах солдат [PERSON] , імовірно, охоплений панікою, покинув укриття та побіг у протилежному напрямку вздовж лісосмуги. Незабаром почулись його крики, після чого голос обірвався. Як стало відомо пізніше, він отримав смертельне поранення. Попри складну обстановку, евакуація поранених тривала. Однак через щільний ворожий вогонь забрати тіло солдата [PERSON] не вдалося. Противник продовжував атакувати, змушуючи підрозділ відступити. Аналогічні пояснення надано молодшим сержантом [PERSON] . За результатами проведеного акту службового розслідування щодо з`ясування причин і умов зникнення безвісти солдата [PERSON] вважається завершеним, а факт зникнення за особливих обставин встановленим. 27.10.2024 згідно наказу командира військової частини [NUMBER] № 325 солдат [PERSON] вважається таким, що припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області у зв`язку зі зникненням безвісти. 14.11.2025 наказом командира військової частини [NUMBER] № 910 службове розслідування щодо з`ясування причин і умов зникнення безвісти солдата [PERSON] вважати завершеним, а факт зникнення безвісти за особливих обставин встановленим. 28.10.2024 заінтересована особа [PERSON] отримала сповіщення сім`ї про те, що солдат військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] зник безвісти 24.10.2024 під час виконання службових обов`язків поблизу н.п. Єлизаветівка Мар`їнської громади Покровського району Донецької області. 30.10.2024 Солом?янським УП НПУ у м.Києві внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] за ч. 1 ст. 115 КК України провадження № 12024100090003057. 04.12.2024 отримано витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин Міністерства внутрішніх справ України № 20241204-332, згідно якого вбачається, що станом на 09:16 04.12.2024 відомості про [PERSON] , [INFO] внесено до вказаного реєстру, з 03.12.2024 він набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин. 21.04.2025 від Державного підприємства "Український національний центр розбудови миру" отримано виписку з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора в якій значиться, що станом на 21.04.2025 відомості про [PERSON] , [INFO] внесені до реєстру НІБ, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні. 29.04.2024 Об?єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України зазначено, що відомості про місцезнаходження [PERSON] , перебування його у полоні держави-агресора не отримувались. 03.05.2025 отримано відповідь від Солом?янського УП НПУ у м.Києві про те, що в провадженні СВ Солом`янського УП ГУНП у м.Києві та СУ ГУНП у м.Києві перебуває кримінальне провадження №12024100090003057 від 30.10.2024 за фактом зникнення безвісті [PERSON] , [INFO] , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. На теперішній час місцезнаходження [PERSON] не встановлено, інформація про його загибель або полон відсутня. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України Встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до ч.4 ст.46 ЦК України порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Приписами п.3 ч.2 та ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Чинний ЦПК України визначає чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: -встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); -встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); -встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); -визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. За приписами ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 у справі №755/11021/22 зробила висновок, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісно відсутністю. У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Згідно Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року N 5-р (II)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): "закон пізніший має перевагу над давнішим" (lex posterior derogat priori); "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lex specialis derogat generali); "закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим" (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії російської федерації проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 Цивільного кодексу України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 Цивільного кодексу України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року N389-VIII "Про правовий режим воєнного стану"). За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 Цивільного кодексу України, не обмежуються лише бойовими діями. Статтею 47 Цивільного кодексу України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Указаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справ № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може посилатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого). Велика Палата Верховного Суду вказує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Також Велика Палата Верховного Суду зазначає, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України (п. 82-84 постанови). Відповідно до обставин цієї справи ймовірна загибель [PERSON] відбулася під час виконання ним бойового завдання у районі населеного пункту Єлизаветівка Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області, де він отримав поранення несумісні з життям. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався і який триває дотепер. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» від 07 травня 2022 №562, абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 №457 викладено в такій редакції: «Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року №562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.» Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004 (надалі по тексту наказ № 309). Згідно Наказу № 309 територія Покровської міської територіальної громади Покровського району Донецької області належить переліку територій можливих бойових дій із датою виникнення можливості бойових дій 24.02.2022 та датою припинення можливості бойових дій 22.08.2024, а територія Мар`їнської міської територіальної громади за винятком с. Бажане Друге, с. Бажане Перше, с. Зоряне, м. Красногорівка, с. Новомихайлівка, с. Олександропіль, с. Парасковіївка, с. Славне із датою виникнення можливості бойових дій 24.02.2022 та без зазначення дати припинення можливості бойових дій. За висновками Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), поняття "якість закону" означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі правила поведінки, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах "C. G. та інші проти Болгарії" від 24 квітня 2008 року (C. G. and Others v. Bulgaria, заява N 1365/07, параграф 39), "Олександр Волков проти України" від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява N 21722/11, параграф 170)). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах "Кантоні проти Франції" від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява N 17862/91, параграфи 3132), "Вєренцов проти України" від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява N 20372/11, параграф 65)). Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України. З урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою саме від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. Згідно акту службового розслідування зазначено, що [INFO] під час виконання бойових завдань, а саме під час оборони ПВ "ЛИПЕНЬ", під час стрілецького бою поблизу населеного пункту Єлизаветівка Донецької області, отримав поранення несумісне з життям стрілець-санітар 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 2 штурмової роти ВЧ [NUMBER] солдат [PERSON] . В даному випадку шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, слід обраховувати з моменту настання відповідної події, яка відбулась 24.10.2024. Суд наголошує, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 Цивільного кодексу України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.. Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що вимоги заяви [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою підлягають задоволенню. Разом з тим, суд роз`яснює, що відповідно до норм частини першої статті 309 Цивільного процесуального кодексу України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 46, 47 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved