Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 07 жовтня 2024 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач-2, [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач-3, [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач-4, [PERSON] ) про встановлення факту спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна, в якому просить: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] у період з вересня 2016 року по 08 квітня 2024 року; у порядку поділу спільного майна [PERSON] та [PERSON] визнати за [PERSON] право власності на: - 1/2 частку комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 3522587200:51:000:0003 площею 0,2058 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частку автомобіля AUDI Q7, д.н.з. [NUMBER] , 2017 року випуску; - 1/2 частку комбайну NEW HOLLAND СХ - 8080, 2008 року випуску; - 1/2 частку комбайну NEW HOLLAND СХ - 8080, 2008 року випуску; - 1/2 частку комбайну NEW HOLLAND CR - 8080, 2014 року випуску; - 1/2 частку грошових коштів, розміщених на рахунках, відкритих на ім`я [PERSON] у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк»; - 1/2 частку комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 3520810100:02:000:5242 для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, розташованої на території Бобринецької територіальної громади. \~ \~ \~ \~Рух справи Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою суду від 08.11.2024 залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 18.12.2024 в задоволенні заяви представника відповідача-4 - адвоката Сюр Н.В. про відвід судді Квітки О.О. відмовлено. Ухвалою суду від 10.02.2025 залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 05.05.2025 в задоволенні заяви представника відповідача-4 - адвоката Сюр Н.В. про відвід судді Квітки О.О. відмовлено. Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив 21.05.2025 та зазначив, що рішення у справі буде оголошено 02.06.2025. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному рішення проголошено 13.06.2025. \~ \~ \~ \~Позиція позивача В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.09.1998 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Кіровському районному відділі РАЦС м. Кіровограда, про що був зроблений актовий запис № 635. Під час перебування у шлюбі у них народилися дві доньки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 15.07.2016 рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 405/4509/16-ц шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний. Однак, у вересні 2016 року позивач та [PERSON] примирилися і відновили сімейні відносини. Вони продовжили проживати разом із дітьми у будинку, який належить позивачу за адресою: [ADDRESS] , мали спільний бюджет, вели спільне господарство та побут, купували майно за спільні кошти, піклувалися один про одного, виховували своїх дітей, разом відпочивали та мали усталені відносини, притаманні подружжю. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить майно, яке було набуте [PERSON] під час спільного проживання однією сім`єю з позивачем, а також за їх спільні кошти та в інтересах їх сім`ї. [PERSON] заповіт не складав. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, є його доньки - [PERSON] та [PERSON] , а також його мати - [PERSON] . За період спільного проживання позивача та [PERSON] за їх спільні кошти було придбане наступне майно: 1) комплекс будівель за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.2018; 2) земельна ділянка з кадастровим номером 3522587200:51:000:0003, площею 0,2058 га, на якій розташований вищевказаний комплекс будівель; 3)автомобіль AUDI Q7, д.н.з. [NUMBER] , 2017 року випуску, зареєстрований за [PERSON] 17.12.2021; 4) комбайн NEW HOLLAND СХ - 8080, 2008 року випуску, зареєстрований за [PERSON] 14.11.2016; 5) комбайн NEW HOLLAND СХ - 8080, 2008 року випуску, зареєстрований за [PERSON] 19.05.2017; 6) комбайн NEW HOLLAND CR - 8080, 2014 року випуску, зареєстрований за [PERSON] 07.08.2023. Крім цього, на момент смерті [PERSON] мав два депозитних рахунки у АТ «Райффайзенбанк» на суму 5300 та 1400 доларів США. Зазначені грошові кошти також являються об`єктом права спільної сумісної власності відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.07.2020 у справі № 552/5693/18 (провадження № 61-6203св20). Також, під час перебування у шлюбі [PERSON] купував частки у статутному капіталі ТОВ «Автотехдіагностика КС». У 2014 році [PERSON] набув право власності на 100% статутного капіталу вказаного товариства. Після розірвання шлюбу, у період спільного проживання з позивачем, [PERSON] вийшов зі складу учасників вказаного товариства і мав право на отримання грошової компенсації вартості своєї частки. Однак, відповідно до рішення № 8 єдиного учасника ТОВ «Автотехдіагностика КС» [PERSON] , була погоджена заміна зобов`язання зі сплати грошових коштів вартості частки на зобов`язання з передачі нерухомого майна, а саме комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] згідно з актом приймання-передачі майна, що передається у власність фізичної особи, що вийшла зі складу учасників ТОВ «Автотехдіагностика КС» від 26.05.2023. Таким чином, [PERSON] набув право власності на вищевказаний комплекс під час спільного проживання однією сім`єю з позивачем, корпоративні права набувались ним ще під час шлюбу, а отже за спільні кошти з позивачем, тому до моменту виходу [PERSON] зі складу учасників, позивач мала право на компенсацію половини вартості частки у статутному капіталі товариства. У такому випадку компенсації підлягає не сума коштів, за які була придбана частка, а саме вартість цієї частки на момент виплати компенсації (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 760/20948/16-ц; постанова Верховного Суду від 01.05.2024 у справі №334/9558/15). Крім цього, якби не відбулось заміни зобов`язання при виході [PERSON] зі складу учасників, то отримані ним кошти були б спільною сумісною власністю із позивачем, оскільки являлися його доходом (ч. 2 ст. 61 СК України). А тому після заміни зобов`язання зі сплати коштів на зобов`язання з передачі нерухомого майна, [PERSON] набув комплекс будівель у спільну сумісну власність із позивачем. Також, 24.02.2011 [PERSON] набув право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, кадастровий номер 3520810100:02:000:5242, розташованої на території Бобринецької територіальної громади на підставі державного акту серії ЯЛ № 100845 від 24.02.2011. Редакція статті 61 СК України, яка діяла у період набуття [PERSON] права власності, передбачала, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є, зокрема, і земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Також Верховний Суд у постанові від 12.08.2020 у справі № 626/4/17 зазначив, «відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року статтю СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка № 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації. Із урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі №753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18)». Крім цього, відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, у редакції, яка діяла на момент набуття права власності [PERSON] 24.02.2011, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 3520810100:02:000:5242 також є об`єктом права спільної сумісної власності позивача і [PERSON] і підлягає поділу між ними. Представник позивача адвокат Федоров З.Ф. у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позиція відповідача-1 \~ \~ \~ \~ \~Відповідач-1 - [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Калінка-Бондар О.Б., в поданій до суду заяві від 04.11.2024, яка надійшла до суду 07.11.2024, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення (а.с.171-172 т. 1). Позиція відповідача-2 \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач-2 - [PERSON] в поданій до суду заяві від 31.10.2024, яка надійшла до суду 05.11.2024, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення ( а.с.170, т. 1). \~ \~ \~ \~Позиція відповідача-3 \~ \~ \~ \~ \~08.11.2024 від представника відповідача-3 - адвоката Деревінської Л.В. надійшла заява про визнання позову, в якій, зокрема, зазначено, що протягом всього свого життя [PERSON] проживала разом зі своєю сім`єю: матір`ю [PERSON] , батьком [PERSON] , який помер [INFO] , та сестрою [PERSON] . Батько та матір проживали разом за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, купували їжу, одяг всім членам сім`ї, різноманітну оргтехніку та техніку побутового вжитку (пральну машину, кавоварку, холодильник), вуличний басейн та інше, якими користувалася вся сім`я. Батько зранку відвозив свою дружину - [PERSON] на роботу, а доньок до школи та по різних справах. Разом святкувала дні народження кожного члена сім`ї. Між мамою та татом була щира любов, піклування один про одного, своїх дітей та своїх батьків. Кожен рік вся сім`я їздила відпочивати на море або в санаторій. Батько вів підприємницьку діяльність з надання послуг по обробці землі, збирання урожаю новітньою сільськогосподарською технікою. Хвороба батька потребувала дороговартісного лікування, на що витрачено весь сімейний бюджет, кошти сестри [PERSON] , яка здійснює підприємницьку діяльність. З огляду на обставини та докази, зазначені в позові, вважає доведеним факт проживання однією сім`єю батьків, як подружжя, до моменту смерті її батька [PERSON] (а.с.176-179 т. 1). 31.01.2025, 05.05.2025 та 06.05.2025 представником відповідача-3 адвокатом Деревінською Л.В. подані письмові пояснення, в яких викладена аналогічна позиція відповідача-3 стосовно заявленого позову, з посиланням на норми закону та правової висновки Верховного Суду та додатково зазначено, що у відповідних повноважних органів зауважень до декларації про майновий стан позивачки, яка є у відкритому доступі з дотриманням вимог конфіденційності, відсутні. Тому відомості, опубліковані на сайті «Без купюр» не можуть бути належним та допустимим доказом про спростування обставин, викладених позивачем у позові. Крім того, зазначення відповідачем-4 про те, що в позовній заяві не вказано майно по [ADDRESS] , та не надані правовстановлюючі документи на це майно, взагалі не стосується предмету спору у цій справі. Оскільки позивачкою сплачено максимальний розмір судового збору щодо вимог майнового характеру, вартість якого підтверджено наданими позивачем доказами, то твердження відповідача-4, що до позову не надано оцінку майна відповідних установ, є надуманими та такими, що протирічать ст.176 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір». Крім того, з врахуванням презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, встановленої ст.ст.60, 74 СК України, правових висновків, викладених у постановах Верховного суду у справі № 334/5528/22 від 18.03.2023, № 339/116/16-ц від 11.04.2019, твердження відповідача-4 щодо необхідності дослідження доказів та джерел походження коштів, за які купувалося майно, що є предметом спору, і майна, що не є предметом спору (будинку по [ADDRESS] , інше рухоме майно - яке зазначено у відзиві [PERSON] ) є необґрунтованим. Крім того, посилання представника відповідача-4 на те, що спірне майно може бути використаним лише для ведення підприємницької діяльності, а позивачка в силу свого статусу, не може здійснювати таку підприємницьку діяльність, не свідчить про те, що позивачка не може мати у власності таке майно, яким може розпоряджатися у встановленому законом порядку (а.с.16-19, 193-199, 209-216 т. 2). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідача-3 адвокат Деревінська Л.В. зазначила, що позивачем доведено належними доказами заявлені позовні вимоги, а тому сторона відповідача-3 позов визнає в повному обсязі та не заперечує щодо його задоволення. Позиція відповідача-4 \~ \~ \~ \~14.01.2025 від представника відповідача-4 адвоката Сюр Н.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] .. Зокрема, зазначає, що [INFO] помер батько її довірителя [PERSON] [PERSON] . Відповідач [PERSON] зі своєю родиною знаходиться за межами України із січня 2022 року та ним була направлена заява органам нотаріату від 30 серпня 2024 року про прийняття спадщини померлого батька [PERSON] (Королівство Нідерландів, місто Тільбург), прийняту приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу 10 вересня 2024 року № 30/02-14 та приєднану до Спадкової справи № 7/2024. 15 липня 2016 року рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі №\~405/4509/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. [PERSON] після розлучення з позивачкою не продовжував вести з нею спільний бюджет, не вів спільне господарство. Наведені докази [PERSON] у вигляді платіжних інструкцій переказу грошових коштів на ім`я [PERSON] не є доказом наявності та ведення спільного бюджету. Не зрозуміло - з якою метою також перераховувалися такі суми на рахунок [PERSON] , а також куди він їх витрачав. Не підтверджено, що кошти були призначені на забезпечення сумісного побуту. На сайті «Без купюр» розміщено інтерв`ю [PERSON] щодо доходів її чоловіка [PERSON] , в якому вона зазначила, що чоловік відмовився надати їй відомості про дохід, а в податковій такі дані їй не повідомляють. Дружині надає лиш ідентифікаційний код, за яким правоохоронні органи можуть перевірити його фінансовий стан. Також у декларації відсутні відомості про частку [PERSON] в підприємстві, де він працював. [PERSON] не вказаний весь обсяг майна у позовній заяві, а саме в позовній заяві не зазначений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 431,9 кв.м). Вказана [PERSON] у позовній заяві ціна позову у розмірі 4\~548\~900,44 грн ґрунтується виключно на припущеннях. Позивачкою не була зроблена оцінка стану та ринкової вартості майна, адже ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи), а не оголошеннями з офіційної онлайн платформи ОЛХ, як це зроблено позивачкою. Додані до позовної заяви додатки є неякісними, з деякими документами неможливо ознайомитися, відсутні правовстановлюючі документи на майно, що підтверджують право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та технічні паспорти на транспортні засоби AUDI Q7, д.н.з. [NUMBER] , 2017 року випуску; комбайну NEW HOLLAND CX 8080, 2008 року випуску; комбайну NEW HOLLAND CX 8080, 2008 року випуску; комбайну NEW HOLLAND CR 8080, 2014 року випуску, декларація не містить повної інформації, є закритою для сторін та суду. Також в спадковій справі № 7/2024 (с. 17) наявний Договір позики від 28 червня 2022 року укладений між [PERSON] та [PERSON] . За умовою цього Договору Позикодавець надає Позичальнику позику, розмір позики до 20 000 (двадцять тисяч) доларів США. Відповідно до пункту 1.3 Договору позики Позичальник зобов`язується повернути позику та відсотки у розмірі 12% річних Позикодавцю в строк до 31 листопада 2022 року. В Спадковій справі на ст. 18 знаходиться Розписка від 31 липня 2023 року укладена між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якої батько взяв у борг кошти у розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США під 12% річних. Цю суму зобов`язаний був повернути до 01 вересня 2023 року. Не зрозуміло - яку саме суму в борг отримав батько за Договором позики, адже у Договорі зазначено «до 20 000 тисяч доларів США», на що були витрачені ці кошти та чи були повернуті Позикодавцю. Також не відомо - з якою метою бралися кошти в борг за розпискою та чи були повернуті. Вважає, що [PERSON] не надані докази, що підтверджують наявність у неї з [PERSON] спільного бюджету після розірвання шлюбу до дня смерті [PERSON] , не надані також докази щодо джерела походження коштів, за які купувалося майно, в тому числі транспортні засоби, не вказаний весь обсяг майна, в тому числі житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 431,9 кв.м), адже, як повідомляв батько в телефонних розмовах (останній раз зв`язувався з ним у березні 2024 року): він добудовує будинок та гараж, мав бізнес з сонячними станціями, станцію технічного обслуговування, займався агробізнесом, обробляв землю. Крім того, занижена вартість майна у позовній заяві [PERSON] , не вказані обладнання, меблі та все інше рухоме майно, не надана до суду також оцінка вартості та технічного стану всього майна. Вважає, що надані позивачем докази не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю. В силу статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частини 2 статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають, тому враховуючи вищезазначене, просить відмовити у задоволенні позову (а.с.1-7 т. 2). В поданих до суду додаткових поясненнях від 21.05.2025 адвокат Сюр Н.В., зокрема, вказала, що відповідач-4 не визнає позов. Батько її довірителя [PERSON] після розлучення не продовжував вести спільний бюджет, не вів спільне господарство з позивачем, був присутній лише на святах та відпочинках, оскільки мав з позивачем спільних дітей, яких утримував. Позивачкою не була підтверджена у судовому порядку вартість майна, не подано до суду правовстановлюючих документів на майно та транспортні засоби, не була зроблена оцінка майна, не вказано - на які саме кошти набуте таке майно, не підтверджено, що ці кошти були спільними з [PERSON] .. Докази про те, що позивачкою приймалась участь у введені бізнесу, вкладення коштів у бізнес, купівля майна відсутні. Позивачка, як суддя, не має права здійснювати підприємницьку діяльність, а коштів на купівлю такої техніки як комбайн, транспортні засоби та інше майно не мала. [PERSON] мав частку в підприємстві, де працював. Проте й цих відомостей в декларації позивачки немає. Наведені докази позивачкою у вигляді платіжних інструкцій переказу грошових коштів на ім`я [PERSON] не є доказом наявності та ведення спільного бюджету між ними. Позивачкою не вказано - з якою метою перераховувалися такі кошти та на чиї рахунки, а також куди та як вони витрачалися. Не підтверджено також, що кошти були призначені на забезпечення сумісного побуту. Зазначені позивачкою та іншими відповідачами факти про те, що батько після розлучення був присутній на сімейних святах та купував побутову техніку, не є підтвердженням факту введення спільного господарства та фактом проживання однією сім`єю. Адже [PERSON] та [PERSON] мали дітей, а тому батько підтримував нормальні дружні стосунки з колишньою дружиною та приймав участь у вихованні дітей. Враховуючи висновки Верховного Суду у справі №\~588/350/15 перебування осіб на спільному святі чи купівля речей для дітей, спільних відпочинках не є доказом спільного проживання однією сім`єю. Для визначення факту спільного проживання необхідно надати докази, які підтверджують ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, що позивачкою не було надано. Пояснення свідків не є обґрунтованими та є сумнівними, адже свідки мають тісний зв`язок з позивачкою, є колегами, друзями та родичами. Крім того, в судовому засіданні з приводу купівлі майна свідки категорично зазначили, що їм нічого про це не відомо. Також у справі не бере належної участі орган опіки та піклування, який відповідно до чинного законодавства представляє інтереси неповнолітніх дітей. У разі задоволення позовних вимог частка у спадковому майні буде зменшена з частки на 1/10 зменшення спадкової маси неповнолітньої [PERSON] , а отже, на порушення прав неповнолітнього дитини. Управління не надало суду підтвердження щодо своїх повноважень, не надали рішення щодо задоволення позовних вимог. Непредставлення інтересів дитини, коли її права обмежуються, є порушенням принципу змагальності сторін та права на справедливий суд. Таким чином, розгляд справи без участі Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради порушує права дитини на спадкове майно. Такі дії суперечать найкращим інтересам дитини. В період шлюбу [PERSON] з позивачкою був придбаний та добудований будинок за адресою: [ADDRESS] , на який [PERSON] мав право на частку, отже будинок повинен бути внесений до позовної заяви, як спадкове майно, що не було зроблено позивачкою. В декларації позивачки за 2023 рік зазначено, що вона володіє 80% цього будинку, а 20 % належать іншій особі. У вересні 2022 придбала квартиру в Києві для обох дочок. В декларації за 2022 вперше з`явився автомобіль AUDI Q7, який належить [PERSON] .. Отже, [PERSON] не надані докази, що підтверджують наявність у неї з [PERSON] спільного бюджету після розірвання шлюбу до дня його смерті, не надані також докази щодо джерела походження коштів, на які купувалося майно, яке є предметом спору, не вказаний весь обсяг майна, який є спадковим майном, та не надані докази фінансової участі в придбанні та утримані цього майна, в тому числі житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Крім того, стороною відповідача-4 неодноразово заявлявся відвід головуючому судді у справі, в задоволенні якого було відмовлено. Також подано заяву про реальний конфлікт інтересів з проханням повідомити Раду суддів України про наявний реальний конфлікт інтересів у цій справі з метою зміни територіальної підсудності в іншій суд іншої області, оскільки позивачка є суддею та заступником голови Кропивницького апеляційного суду, яка також не була задоволена судом. Цей судовий спір, коли суддя вищої інстанції є позивачем у справі, яку розглядає суддя нижчої інстанції в одній області, викликає сумніви в неупередженості рішення суду по цій справі. В судовому засіданні представник відповідача-4 адвокат Сюр Н.В. підтримала викладені письмові заперечення щодо позову та просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Позиції третіх осіб Представник третьої особи Управління з питань захисту прав дітей подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі (а.с. 78-82, 192 т. 2). В клопотанні поданому до суду 08.11.2024 представником управління з питань захисту прав дітей М. Селівановим зазначено, що у 2019 році громадяни [PERSON] та [PERSON] звертались до управління для надання дозволу на укладання договору купівлі - продажу від імені малолітньої дитини. Відповідно до заяви та доданих до неї документів вказані громадяни проживали разом за адресою: [ADDRESS] (а.с.180 т. 1). \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 06.03.2025 пояснив, що дійсно давав гроші у борг [PERSON] , про що він написав розписку. Взагалі у них був укладений письмовий договір. Щоразу коли [PERSON] необхідна була якась сума коштів для бізнесу, то він писав йому відповідну розписку. [PERSON] знає з 2005 року та у них склалися дружні відносини. На його думку [PERSON] був сімейною людиною, піклувався про своїх доньок, сім`ю. В поданій до суду заяві від 07.03.2025 просив подальший розгляд справи проводити без його участі (а.с.96, том 2). \~ \~ \~ \~Показання свідків \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні 26.03.2025 пояснила, що є племінницею [PERSON] та має дружні відносини з позивачкою, яку знає з 90-х років. Знає, що [PERSON] та [PERSON] жили разом, а потім в 1998 році одружились. У них в шлюбі народилося дві доньки. Спочатку вони проживали у [PERSON] , а потім придбали будинок по [ADDRESS] , зробили там ремонт та в 2005 році і почали проживати там. Про розірвання шлюбу між ними дізналася лише після смерті [PERSON] .. Вони завжди були разом, у них була дуже дружна сім`я і навіть подумати не могла, що вони розірвали шлюб. В 2016 році не бачила ніяких змін в їх стосунках. Про майно, що є предметом спору та кошти, за які було придбане це майно, їй нічого не відомо. У [PERSON] є син [PERSON] від першого шлюбу. Знає, що [PERSON] займався підприємницькою діяльність, пов`язаною з сільським господарством. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 26.03.2025 пояснила, що [PERSON] її двоюрідний брат по матері. [PERSON] та [PERSON] жили разом, а потім в 1998 році одружились. В 2003 році придбали будинок, робили ремонт, в 2005 році почали жити на вул. Карусельній до 2024. Постійно ходила до них у гості. У них були дуже хороші відносини, хороша сім`я, діти, вони завжди були разом, жили разом та вели спільне господарство. По їх розлучення дізналася тільки після смерті [PERSON] .. При спілкуванні кошти та сімейний бюджет не обговорювали. [PERSON] займалася організацією похорон. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні 05.05.2025 пояснила, що навчалася разом з [PERSON] .. Із 1994 року підтримує із [PERSON] дружні відносини. В цей час позивач познайомилася з [PERSON] та вони почали проживати разом, потім в 1998 році одружилися. У [PERSON] та [PERSON] була дуже дружна сім`я, вони завжди були разом до дня його смерті. В 2016 році була у них в гостях і ніяких змін в їх відносинах не помітила, жили разом. Не знає - чому вони розірвали шлюб та взагалі про розірвання шлюбу вони їй не казали. Знає, що у [PERSON] є син від першого шлюбу, який також був присутній на їх сімейних святах в 2017 та в 2019 році. Про їх спільне майно та про доходи [PERSON] їй нічого не відомо. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Обставини справи, зміст спірних правовідносин Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1998 року, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.07.2016 розірвано (а.с.19 т. 1). \~ \~ \~ \~Під час перебування у шлюбі у них народилися дві доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15, 16 т. 1). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.17 т. 1). Згідно з довідкою № 59 від 30.09.2024, виданою головою квартального комітету № 15, [PERSON] , 1971 р.н., проживає по [ADDRESS] разом з доньками: [PERSON] , 1999 р.н., та [PERSON] , 2010 р.н., з 2005 року по сьогоднішній день. Разом з ними з 2005 року проживав чоловік та батько [PERSON] , 1968 р.н., до моменту смерті [INFO] (а.с.20 т. 1). З копій паспортів для виїзду за кордон [PERSON] , [PERSON] та їх доньки [PERSON] вбачається, що у період з 15.05.2019 по 25.05.2019 вони спільно перебували у м. Анталія, Туреччина (а.с.21-23 т. 1). Згідно з банківськими квитанціями №242255058, № 242266667 від 29.11.2023, № 242815977, № 242820152 від 01.12.2023, № 242913600, № 242893082, № 242913600 від 02.12.2023, № 244706535 від 11.12.2023, № 245124222 від 14.12.2023 [PERSON] перераховувала [PERSON] грошові кошти в сумі 100000 грн, 97530 грн, 130000 грн, 67531 грн, 67531 грн 130000 грн, 67531 грн, 3100 грн, 112320 грн відповідно (а.с.24-32 т. 1). Згідно з квитанціями № 245422436 від 15.12.2023, № 254733401 від 07.02.2024 [PERSON] перераховано на рахунок [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] , 112320 грн та 48971 грн відповідно (а.с.33-34 т. 1). З дублікатів квитанцій за 2019-2020 роки про сплату комунальних платежів, платіжних інструкцій за 2020-2022 роки (а.с.35-53 т.1) вбачається, що [PERSON] зі свого рахунку у АТ КБ «Приватбанк» сплачував комунальні платежі за електроенергію та газ за буд. [ADDRESS] . Відповідно до щорічної декларації [PERSON] за 2016 рік [PERSON] вказаний як чоловік у розділі 2.2. «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування», в деклараціях [PERSON] за 2017-2023 роки, у розділі 2.2. «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» [PERSON] вказаний як «особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі» (а.с.54-69 т. 1). В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 250550 від 30.04.2018, складеної на ім`я [PERSON] , адреса місця проживання [PERSON] зазначена: [ADDRESS] ( а.с.70 т. 1 ). Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця [PERSON] 18.05.2010 зареєстрований як фізична особа - підприємець (а.с.71 т. 1). У витягу з реєстру платників єдиного податку від 06.04.2017 № 1711233401187; витягу з реєстру платників єдиного податку від 16.03.2021 № 2111233400470, станом на дату видачі зазначена податкова адреса [PERSON] : [ADDRESS] (а.с.72, 73 т. 1). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців від 22.06.2023 [PERSON] як фізична особа - підприємець зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.74 т. 1). Згідно з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] № 1688 від 08.03.2024 КНП «ЦМЛ КМР», виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1688 від 11.03.2024, посмертного епікризу № 1494 від 08.04.2024 адреса місця проживання [PERSON] зазначена: [ADDRESS] . Крім цього, вказано відомості про контактну особу - [PERSON] із зазначенням мобільного номеру телефону [NUMBER] (а.с.75, 76 на звороті, 78 т. 1). Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого № 3738 від 11.03.2024, адреса місця проживання [PERSON] зазначена: [ADDRESS] , та на звороті вказані контактні особи, серед яких є запис «дружина 0679682117» (а.с.77 т. 1). Із заяви [PERSON] на ім`я генерального директора КНП «КОЛ КОР» від 09.04.2024 слідує, що вона просила видати тіло її чоловіка [PERSON] без розтину (а.с.79 том 1). Також судом досліджено видаткові накладні № 1070 від 10.04.2024, № 454 від 10.04.2024, № 1069 від 10.04.2024 та акт прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 11.04.2024, з яких слідує, що [PERSON] придбала у ФОП [PERSON] ритуальну атрибутику, оплатила ритуальні послуги, оплатила ФОП [PERSON] копання та оформлення могили та оплатила ФОП [PERSON] поминальний обід у кафе «Апельсин» (а.с. 80-83 т. 1). \~ \~ \~ \~Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.04.2018 [PERSON] придбав у власність комплекс будівель за адресою: [ADDRESS] , вартість якого становить 119292,00 грн згідно зі звітом про оцінку нерухомого майна від 26.04.2018, як зазначено в договорі. Право власності на комплекс будівель зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 25934485; форма власності: приватна; власник: [PERSON] (а.с.84-86, 87 т. 1). За договором купівлі-продажу від 27.04.2018 [PERSON] придбав у власність земельну ділянку площею 0,2058 га з кадастровим номером 3522587200:51:000:0003, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , вартість якої становить 4116 грн згідно зі звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 24.04.2028, як зазначено в договорі. Право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 25932170; форма власності: приватна; власник: [PERSON] (а.с.88-91 т. 1). Згідно з витягом № НВ-3500644832024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок станом на 07.10.2024 нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 145\~869,89 грн (а.с.92 т. 1). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія №100845 від 24.02.2011 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,000 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, Бобринецька міська рада за межами населеного пункту, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3520810100:02:000:5242. Згідно з витягом № НВ-9950067262024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок станом на 06.10.2024 нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 13\~964,99 грн (а.с.93-94 т. 1). Відповідно до квитанції № _274/авт від 04.06.2009 платником: ТОВ «Автотехдіагностика КС» ч/з [PERSON] внесено готівку в сумі 4 341 грн (поповнення статутного фонду) отримувач: ТОВ «Автотехдіагностика КС» (а.с.95 т.1). Згідно з договором купівлі-продажу часток у статутному капіталі від 23.09.2014 [PERSON] придбав у власність 50 часток статутного капіталу ТОВ «Автотехдіагностіка КС» вартістю 31\~250,00 грн, що дорівнює 50 % статутного капіталу ТОВ «Автотехдіагностіка КС» (а.с.96-97 т. 1). Згідно з квитанції № FJB1320742000219 від 26.07.2013 та заяви від 06.09.2013 платником ТОВ «Автотехдіагностика КС» ч/з [PERSON] внесено готівку в сумі 26 909 грн призначення платежу: поповнення статутного фонду засновником [PERSON] , отримувач: ТОВ «Автотехдіагностика КС» (а.с.98, 99 т. 1). Зі статуту ТОВ «Автотехдіагностика КС» в редакції від 23.09.2014 слідує, що засновником товариства та єдиним учасником є [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . В утворені статутного капіталу бере участь [PERSON] розмір внеску 62 500 грн, частка у процентах - 100 (а.с. 100-105 т. 1). Відповідно до рішення № 8 єдиного учасника ТОВ «Автотехдіагностика КС» [PERSON] від 25.05.2023 (посвідченого нотаріально) у зв`язку з виходом [PERSON] зі складу учасників товариства погоджено заміна зобов`язання зі сплати грошових коштів вартості частки на зобов`язання з передачі нерухомого майна, а саме комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] згідно з актом приймання-передачі майна, що передається у власність фізичної особи, що вийшла зі складу учасників ТОВ «Автотехдіагностика КС» від 26.05.2023 (а.с.106 -107 т. 1). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав від 31.05.2023 власник комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , номер відомостей про речове право 50454586, підстава рішення про передачу майна у власність фізичній особі, що вийшла зі складу засновників (учасників) юридичної особи ТОВ «Автотехдіагностіка КС» від 25.05.2023, акт приймання-передачі від 26.03.2023 (а.с.108 т. 1). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля AUDI Q7, д.н.з. [NUMBER] , 2017 року випуску, дата реєстрації 17.12.2021, вартість якого приблизно становить 1 281 471 грн згідно з скріншоту з сайту «ОЛХ» щодо вартості автомобіля (а.с.109-110 т.1). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію машини серія [NUMBER] від 14.11.2016 комбайн NEW HOLLAND СХ - 8080, 2008 року випуску, зареєстрований за [PERSON] 14.11.2016 (а.с.112 т. 1). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серія [NUMBER] від 19.05.2017 комбайн NEW HOLLAND СХ - 8080, 2008 року випуску, зареєстрований за [PERSON] 19.05.2017 (а.с.111 т. 1) Комбайн NEW HOLLAND CR - 8080, 2014 року випуску, зареєстрований за [PERSON] 07.08.2023 (свідоцтво про реєстрацію машини серія [NUMBER] (а.с.113 т. 1), вартість якого приблизно становить 2 439\~007 грн згідно зі скріншотом із сайту «ОЛХ» (а.с.114 т. 1). З копії спадкової справи № 7/2024, отриманої на виконання ухвали суду від 11.10.2024, вбачається, що після смерті [PERSON] заяви про прийняти спадщини подані: донькою [PERSON] , сином [PERSON] , матір`ю померлого [PERSON] . Крім того, спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого неповнолітня [PERSON] , яка прийняла спадщину, відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України. Крім того, матеріали спадкової справи містять договір позики від 28.06.2022, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розписку [PERSON] про отримання в борг коштів в сумі 2000 доларів США та заяву-претензію кредитора [PERSON] , з якої вбачається, що між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір позики від 28.06.2022 та [PERSON] 31.07.2023 власноруч написано розписку про отримання коштів в сумі 2000 доларів США. Станом на 08.04.2024 сума боргу становить 2 160 доларів США (а.с.126-164 т. 1). \~ \~ \~ \~Згідно з інформації АТ «Райффайзен Банк» отриманої на виконання ухвали суду від 11.10.2024 на ім`я [PERSON] станом на 05.11.2024 відкрито 7 рахунків, зокрема 21.11.2023 залишок на рахунку 1400,10 та 01.12.2023 залишок на рахунку 5300, 10, Код валюти 840 - цифрова ідентифікація долара США (а.с.189 т. 1). Відповідно до витягу з Єдиного порталу державних послуг ''Дія'' [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.223-224, 227-228 т. 1). Також судом досліджено долучені до матеріалів справи стороною позивача світлини з електронного кабінету інтернет-магазину «Комфі», з яких вбачається, що 28.03.2019 [PERSON] оформлюється замовлення пральної машини Bosh WAY32741EU, адреса доставки: [ADDRESS] . Отримувач «Николай Голоцван +380675202044»; 24.11.2020 оформлюється замовлення грилю-барбекю Tefal OptiGrill + GC712D34, адреса доставки: м. Кропивницький, вул. Карусельна, 11. Отримувач «Николай Голоцван +380675202044»; 23.12.2017 [PERSON] оформлювалося замовлення на мультипіч Philips (самовивіз), 09.11.2021 оформлювалося замовлення на фен Jimmy (самовивіз), 27.09.2023 [PERSON] оформлювалося замовлення на робот-пилосос Dreame( самовивіз), 17.09.2023 [PERSON] оформлювалося замовлення на робот-пилосос Dreame (самовивіз); копію гарантійного талону пральної машини Bosh WAY32741EU, копію заявки на доставку, копію інструкції грилю-барбекю Tefal OptiGrill + GC712D34, копію інструкції робота-пилососа Dreame, копію інструкції фен Jimmy, копія інструкції на мультипіч Philips; копія рахунку-фактури № 004136 від 06.06.2023 платник Олексієнко І.С., копія квитанції про оплату від 08.06.2023 платник [PERSON] - призначення платежу за послуги FB у сімейний двокімнатний з 13.08.2023 по 17.08.2023; копія підтвердження на бронювання санаторій «Гірська Тиса» у с. Кваси Рахівського району Закарпатської області», де у графі «Інформація про гостей» зазначено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.31-51 т. 2). \~ \~ \~ \~Судом також досліджено витяги з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, із деклараціями, які подані [PERSON] за 2023 та 2024 рік, які надані представником відповідача-4 на підтвердження викладених заперечень до позову стосовно спадкового майна та заява про конфлікт інтересів та відвід судді (а.с.139-158 т. 2). Релевантні джерела права Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. За загальним правилом справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження, для якого характерна безспірність розгляду справ. Відповідно до статті 293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У пункті 5 частини першої статті 315\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Можливість встановлення такого факту пов`язана з тим, що із прийняттям Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) законодавець закріпив рівні права чоловіка та жінки, які проживають у незареєстрованому шлюбі, зокрема на придбане майно в період цього шлюбу. Згідно із частиною другою статті 3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.\~\~ Тобто і для «фактичного подружжя» повинні бути характерними всі ознаки сім`ї, передбачені статтею 3 СК України, а саме: спільне проживання, спільний побут і наявність взаємних прав та обов`язків. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Саме лише встановлення судом факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу без вирішення питання виникнення, зміни або припинення юридичних наслідків чинним законодавством не передбачено. Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачкою висунута з певною правовою метою - визначення правового статусу нерухомого майна, набутого сторонами у період спільного проживання, як такого, що є спільним майном сторін. Правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74\~СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №\~554/8023/15-ц звернуто увагу судів на те, що відповідно до вимог статті 74\~СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 14 липня 2020 року у справі № 552/5693/18 окреслив основні критерії надання такому майну статусу спільного сумісного. Зокрема, Верховний Суд зазначив таке: \~ \~ \~ \~1) при наданні майну статусу спільного сумісного (якщо особи проживають сім`єю без укладення шлюбу) враховується, що майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї - якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Тобто суд має встановити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. А спільною працею осіб вважаються їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття такого майна, або ж ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету; \~ \~ \~ \~2) при застосуванні статті 74\~СК України важливо врахувати, щоб особи не перебували у будь-якому іншому шлюбі на цей час та що між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Для визнання осіб такими, що проживають однією сім`єю, крім факту спільного проживання, важливі також: наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування; участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільного побуту; взаємних прав та обов`язків (статті\~3,\~74 СК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (частини третя та четверта статті 368 ЦК України). Частиною першою статті 15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 125,\~126 ЗК України (в редакції станом на 24.02.2011 )\~передбачено,\~що право\~власності на\~земельну ділянку,\~а також\~право постійного\~користування та\~право оренди\~земельної ділянки\~виникають з\~моменту державної\~реєстрації цих\~прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Редакція статті 61 СК України, яка діяла у період набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку 24.02.2011, передбачала, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року статтю 61\~СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» № 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57\~СК України доповнено пунктом 5 частини, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації. Отже, з урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. \~ \~ \~ \~Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений в постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 1311/832/12 та від 12 листопада 2018 року у справі № 753/6139/14-ц. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 13 Закону України «Про господарські товариства»). Аналогічна норма передбачена частиною другою статті 115 ЦК України. Товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом (частина перша статті 12\~Закону України\~«Про господарські\~товариства» у вказаній редакції). Аналогічна норма передбачена частиною першою статті 115 ЦК України. Учасники товариства мають право, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом (пункти «б» та «д» частини першої статті 10 Закону України «Про господарські товариства»). У разі внесення одним із подружжя як вкладу у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства набуває право на частку учасника цього товариства. Інший з подружжя, який був співвласником майна, внесеного у статутний капітал товариства з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна набуває право вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Водночас як учасник товариства, який вносить спільне сумісне майно у статутний капітал цього товариства, так інші його учасники мають розуміти наслідки у випадку ухвалення рішення про виплату вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред`явлення вимог кредиторами (частина перша статті 149\~ЦК України у вказаній редакції). Тому помилковим є висновок судів попередніх інстанцій про можливість задоволення вимоги про виплату частини вартості внесеного одним з подружжя вкладу у статутний капітал товариства. Позивачка може вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі визначену на дату пред`явлення позовних вимог. Такий висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, які були враховані судами попередніх інстанцій, викладених у постанові від 03 липня 2013 року у справі № 6-61цс13, від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15 та зазначила, що у разі внесення одним із подружжя як вкладу у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства набуває право на частку учасника цього товариства. Інший з подружжя, який був співвласником коштів, внесених у статутний капітал товариства з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна набуває право вимагати виплати половини вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Суд виходить з презумпції про те, що вартість частки у статутному капіталі відповідає розміру внеску, якщо тільки сторона, яка стверджує про зміну цієї вартості на час розгляду справи, не доведе, що вартість частки змінилась (зросла або внаслідок звичайної діяльності товариства зменшилась). Оцінка доказів та висновки суду На підтвердження обставин проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з вересня 2016 року до 08 квітня 2024 року [PERSON] надала суду докази їх фактичного місця проживання за однією адресою: [ADDRESS] , спільного відпочинку, у тому числі за кордоном, здійснення ними побутових витрат, а також докази на підтвердження здійснення нею поховання та оплату ритуальних послуг після смерті [PERSON] .. При цьому зміст наявних доказів свідчить про усталені відносини між ними, що притаманні подружжю. Зі справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за період з вересня 2016 року до 08 квітня 2024 року в зареєстрованому шлюбі з іншими особами не перебували. Зі змісту медичної документації вбачається, що під час перебування в лікарні в березні 2024 року [PERSON] зазначив відомості про контактну особу - «дружина [PERSON] ». У електронних деклараціях [PERSON] , як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік [PERSON] у розділі 2.2. «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» вказаний як чоловік, після розірвання шлюбу у кожній декларації за 2017-2023 роки, у розділі 2.2. «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» [PERSON] вказаний як «особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі»; що є беззаперечним доказом проживання спільно однією сім`єю та перебування у фактичних шлюбних відносинах. Із доказів, наданих стороною позивача, вбачається, що саме [PERSON] був замовником і платником різної побутової техніки в спірний період. В окремих документах адреса: [ADDRESS] , де [PERSON] та [PERSON] проживали в той час, вказана як адреса доставки замовлених товарів. Також [PERSON] оплачувалися комунальні послуги зі свого рахунку за цією ж адресою. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у період спільного проживання позивачки та [PERSON] однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрацію шлюбу, вони обоє працювали, одержували заробітну плату, дохід від підприємницької діяльності, мали депозитні вклади. Позивачка протягом 2023-2024 років переказувала [PERSON] значні суми грошових коштів. Проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю також підтверджується показаннями допитаних свідків. Аналізуючи сукупність доказів, суд вважає, що вони підтверджують факт спільного проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки у період із вересня 2016 року по [INFO] , оскільки протягом вказаного періоду вони вели спільне господарство, мали спільний побут та сімейний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Натомість сторона відповідача-4 не спростувала належними та допустимими доказами обставини, які вказують на наявність у період з вересня 2016 року до 08 квітня 2024 року встановлених між [PERSON] та [PERSON] відносин, притаманних подружжю, та їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У такому випадку, суд вбачає за можливе встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 2016 року до [INFO] . Потребу у встановленні вказаного факту позивачка пов`язує з необхідністю вирішення питання щодо правового режиму майна, набутого ними за час спільного проживання з вересня 2016 року до 08 квітня 2024 року в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти, а саме - визнання майна спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а також поділу цього майна. Така вимога є основною вимогою, а вимога про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, є похідною та залежить від обґрунтованості та доведеності факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка та жінки. Встановлення цього факту лише в мотивувальній частині призведе до неодноразового встановлення такого факту і в інших спорах, зокрема у спорі щодо спадкування. Вирішуючи питання щодо правового режиму заявленого до поділу майна, суд з урахуванням досліджених доказів, приходить до висновку, що позивачка [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та в цей період придбали майно внаслідок спільної праці з метою спільного використання, вели спільне господарство, мали спільний побут, виконували взаємні права та обов`язки щодо догляду, підтримки, утримання один одного, спільних дітей та майна. Отже, комплекс будівель за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка з кадастровим номером 3522587200:51:000:0003 площею 0,2058 га за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль AUDI Q7, д.н.з. [NUMBER] , 2017 року випуску; комбайн NEW HOLLAND СХ - 8080, 2008 року випуску; комбайн NEW HOLLAND СХ - 8080, 2008 року випуску; комбайн NEW HOLLAND CR - 8080, 2014 року випуску; грошові кошти на суму 5300 та 1400 доларів США, мають правовий статус спільної сумісної власності, відповідно до ст.74 СК України, та позивач має право на половину цього майна. Зазначені висновки щодо спільності майна не спростовуються записом у п.9 договору купівлі-продажу від 27.04.2018 комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] , та у п.4.3 договору купівлі-продажу від 27.04.2018 земельної ділянки з кадастровим номером 3522587200:51:000:0003 площею 0,2058 га за адресою: [ADDRESS] , згідно з якими покупець ( [PERSON] ) стверджує, що ці об`єкти набуваються ним за власні кошти в особисту приватну власність, оскільки на момент укладення договору він у зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах, які витікають із спільного проживання та ведення господарства, не перебуває (а.с.85 т.1, на звороті, а.с.89 т.1, на звороті). Вказаний запис спростовується встановленим фактом спільного проживання покупця [PERSON] із [PERSON] , як чоловіка та дружини однією сім`єю без реєстрації шлюбу в цей період, а також запис зроблений нотаріусом зі слів покупця та на виконання вимоги ч.3 ст.65\~СК України щодо необхідності обов`язкової згоди другого з подружжя на укладення договору. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набуто право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3520810100:02:000:5242 24.02.2011 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, коли земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному із подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; тому вказана земельна ділянка є об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] та пілягає поділу між ними. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом в становлено, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] , [PERSON] купував частки у статутному капіталі ТОВ «Автотехдіагностика КС». У 2014 році [PERSON] набув право власності на 100% статутного капіталу вказаного товариства. Після розірвання шлюбу, у період спільного проживання з позивачем, [PERSON] вийшов зі складу учасників вказаного товариства і мав право на отримання грошової компенсації вартості своєї частки. Відповідно до рішення № 8 єдиного учасника ТОВ «Автотехдіагностика КС» [PERSON] була погоджена заміна зобов`язання зі сплати грошових коштів вартості частки на зобов`язання з передачі нерухомого майна, а саме - комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] , згідно із актом приймання-передачі майна, що передається у власність фізичної особи, яка вийшла зі складу учасників ТОВ «Автотехдіагностика КС» від 26.05.2023. Таким чином, [PERSON] набув право власності на вищевказаний комплекс під час спільного проживання однією сім`єю з позивачем, корпоративні права набувались ним ще під час шлюбу, а отже за спільні кошти з позивачем, тому до моменту виходу [PERSON] зі складу учасників, [PERSON] мала право на компенсацію половини вартості частки у статутному капіталі товариства. Крім цього, якби не відбулось заміни зобов`язання при виході [PERSON] зі складу учасників, то отримані ним кошти були б спільною сумісною власністю із позивачем, оскільки являлися його доходом (ч. 2 ст. 61 СК України). А тому після заміни зобов`язання зі сплати коштів на зобов`язання з передачі нерухомого майна, [PERSON] набув комплекс будівель у спільну сумісну власність із позивачем. Відповідач-4 не довів факту придбання спірного майна за особисті кошти свого батька та не спростував презумпцію спільної сумісної власності на ці об`єкти. Таким чином, суд приходить до висновку, що доказами дослідженими в судовому засіданні, підтверджується факт спільного проживання померлого [PERSON] та позивачки [PERSON] однією сім`єю з вересня 2016 року по [INFO] , також підтверджується факт їх спільного побуту, взаємних прав та обов`язків. Отже, позов піллягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved