Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач уклав 2 кредитні договори. Так, 15.08.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №3900526, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А788 (15.08.2023). Умовами кредитного договору передбачено: сума кредиту - 14 000,00грн.; кредит надається строком на 360 днів з 15.08.2023 по 09.08.2024; проценти за користування кредитом - 2% в день за стандартною процентною ставкою, 0,50% в день за зниженою процентною ставкою. На банківську картку позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 14 000,00 грн. 24.05.2024р. між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу №24/05/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №3900526. На момент укладення договору факторингу кредитний договір від 15.08.2023 р. ще продовжував діяти, а тому ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі, передбаченому договором. Так, за 60 днів користування кредитними коштами після отримання права вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу, позивач донарахував відсотки у розмірі 16800 грн. з розрахунку 2% в день від суми 14000 грн. Позивач зазначає, що відповідач станом на 24.05.2024 має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», яка становить 101 080,00 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 14 000,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами - 70280,00 грн., які нараховувалися первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», 16800,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», яку не сплачено у позасудовому порядку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Крім того, позивач зазначає у позовній заяві, що 07.09.2023 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №7044299, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3511 (07.09.2023). Умовами кредитного договору передбачено: сума кредиту - 10 000, 00грн.; кредит надається строком на 360 днів з 07.09.2023 по 01.09.2024; проценти за користування кредитом - 1,99% в день за стандартною процентною ставкою; 0, 896%. На банківську картку позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 10 000,00грн. 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Фінтраст Україна» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №27.05/24-Ф. На момент укладення договору факторингу, кредитний договір від 07.09.2023 р. ще продовжував діяти, а тому ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі, передбаченому договором. Так, за 60 днів користування кредитними коштами після отримання права вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу, позивач донарахував відсотки у розмірі 11940 грн. з розрахунку 1,99% в день від суми 10000 грн. Позивач зазначає, що відповідач станом на 25.07.2024 має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», яка становить 40248,00 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 10 000,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами - 18308,00 грн., які нараховувалися первісним кредитором ТОВ «Авенсус Україна», 11940,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», яку не сплачено у позасудовому порядку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 26.02.2025 заперечував проти витребування доказів з АТ «Універсал Банк» на підтвердження того, що на його картку від кредиторів ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» надходили грошові кошти. Просив надати йому час для подачі відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні 14.04.2025 відповідач вже не заперечував, що отримував кредитні кошти, втім, просив зменшити розмір відсотків. Суд оголосив перерву у судовому розгляді для витребування доказів по справі за клопотанням позивача. У судове засідання 09.06.2025 відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на те, що сторони були належним чином повідомленими про розгляд справи, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, у зв`язку з таким. Судом встановлено, що 15.08.2023 р між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №39005526, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 14 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором (п. 1.1, п.1.2 договору). Відповідно до п. 1.2, 2.1 договору, кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми Кредиту на банківський (картковий) рахунок позичальника. У п.1.4.2 сторони передбачили знижену процентну ставку - 0,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Договір про надання кредиту № 39005526 від 15.08.2023 підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А788 (15.08.2023). ТОВ «Лінеура Україна» перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 14 000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31.05.2024року. 24.05.2024р. між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу №24/05/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №3900526. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором споживчого кредиту надало: кредитний договір №3900526 від 15 серпня 2023 року; паспорт споживчого кредиту; розрахунок заборгованості за кредитним договором №3900526. Також встановлено, що 14.12.2021р між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №7044299, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 10 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором (п. 1.1, п.1.2 договору). Відповідно до п. 1.2, 2.1 договору, кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми Кредиту на банківський (картковий) рахунок позичальника. У п.1.5.2 сторони передбачили процентну ставку на пільгових умовах - 0,896% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Договір про надання кредиту № 7044299 від 14.12.2021 підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3511 (07.09.2023). ТОВ «Авентус Україна» перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 10 000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» від 12.06.2024року. 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Фінтраст Україна» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №27.05/24-Ф. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором споживчого кредиту надало: кредитний договір №7044299 від 07 вересня 2023 року; паспорт споживчого кредиту; розрахунок заборгованості за кредитним договором № 7044299. Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). З наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»» свої зобов`язання за договором виконало. Зокрема, суд ухвалою від 14.04.2025 витребував у АТ «Універсал Банк» відомості на підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів. 29.04.2024 від АТ «Універсал Банк» надійшов лист, згідно якого банком було ініційовано детальну перевірку, в ході якої було підтверджено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . На вищевказану платіжну картку 07.09.2023 року було зараховано платіж у сумі 10 000,00 грн. та 15.08.2023 року платіж у сумі 14 000,00 грн. (т.2, а.с. 73). Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», сума заборгованості за договором №3900526 від 15.08.2023 за період з 15.08.2023 по 24.05.2024 складає 84 280,00грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14 000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 70 280 грн. 24.05.2024р. між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу №24/05/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №3900526. На момент укладення договору факторингу, кредитний договір від 15.08.2023 р. ще продовжував діяти, а тому ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі, передбаченому договором. Так, за 60 днів користування кредитними коштами після отримання права вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу, позивач донарахував відсотки у розмірі 16800 грн. з розрахунку 2% в день від суми 14000 грн. Доказів того, що відповідач здійснив оплату заборгованості матеріали справи не містять. Також з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконало, надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» сума заборгованості за договором №7044299 від 07.09.2023 за період з 07.09.2023 по 26.05.2024 складає 28 308,00грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 18 308,00грн. 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Фінтраст Україна» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №27.05/24-Ф. На момент укладення договору факторингу, кредитний договір від 07.09.2023 р. ще продовжував діяти, а тому ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі, передбаченому договором. Так, за 60 днів користування кредитними коштами після отримання права вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу, позивач донарахував відсотки у розмірі 11940 грн. з розрахунку 1,99% в день від суми 10000 грн. Судом встановлено, що всупереч умов кредитних договорів та норм закону відповідач допустив порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором для погашення його договірних зобов`язань. Так, звертаючись до суду із позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» надало належні та допустимі докази укладення [PERSON] кредитного договору №3900526 від 15.08.2023 року та кредитного договору №7044299. [PERSON] отримав кредитні кошти за двома договорами, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув. Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінтраст Капітал» заборгованості за кредитними договорами. Позивач нарахував суму заборгованості за кредитними договорами у межах строку дії договору. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024року, витяг з акту № 3-П приймання-передачі наданої правничої допомоги. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав КЦС Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №4070 від 19.12.2024.

Outcome: approved