Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

05 травня 2025 року ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та внесків, що сукупно складає 46 692,37 грн, та заборгованість за інфляційну складову боргу, три відсотки річних і судові витрати. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ». Оскільки в будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то нарахування за послугу здійснювалися згідно п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відповідно до якого, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послугу здійснювалося згідно п.40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відповідно до яких, у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища, відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018. У квартирі [ADDRESS] не встановлено квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показів вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалювальній площі приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. Також позивач у позові зазначає, що за послуги гарячого водопостачання по квартирі [ADDRESS] оплата не нараховується. Крім того, у позові позивач зазначає, що типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно постанов Кабінету Міністрів України №830 та 1182 опубліковані на офіційному веб-сайті позивача за посиланням: https://khimvolokno.com.ua/dogovir-na-poslugu. Фактом приєднання споживачів до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачами будь-яких дій, які свідчать про їх бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка на надання послуги, факт отримання послуги. З огляду на викладене, позивач робить висновок, що з відповідачами укладено договір про надання послуг централізованого опалення шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст.642 ЦК України. Відповідачі своєчасно з грудня 2013 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), а також не здійснювали оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії (згідно положень ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та рішення Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019), внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, станом на 01.02.2025, складає 46 692 грн 37 коп, що підтверджується листом-розрахунком по ОР №11212053. З огляду на викладене позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), а також внесків, що сукупно складає 46692 грн 37 коп. Також позивач у позовній заяві просить суд солідарно стягнути із відповідачів інфляційну складову боргу в сумі 11428,13 грн, та 3% річних з простроченої суми в сумі 3237,11 грн. Означені позовні вимоги обгрунтовує положеннями ч.2 ст.625 ЦК України. Крім того, сплачений розмір судового збору позивач просить стягнути із відповідачів у солідарному порядку. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2025 року, з урахуванням ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.06.2025 про виправлення описки, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 14 год 10 хв 12 червня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси. Представник позивача за довіреністю Поліщук А.Б., 11.06.2025 через підсистему «Електронний суд», подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечив (вхідний №23177/25 від 11.06.2025). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання 12 червня 2025 року о 14 год 10 хв не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без їх участі до суду не подали, відзиву до суду не направили (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку із цим 12 червня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», на підставі ліцензії №374 від 30.11.2012, що видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с.19), та рішень Черкаської міської ради «Про забезпечення населення гарячим водопостачанням та центральним опаленням державним підприємством «Черкаська ТЕЦ» № 520 від 24.05.2000 (а.с.14-15), і «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» № 1480 від 31.10.2007 (а.с.16), забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.05.2018 судом встановлено, що основним видом економічної діяльності Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» є виробництво електроенергії (а.с.18). На підставі витягу з Положення про Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (далі - Положення) суд встановив, що Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» заснований на приватній власності ПрАТ «Черкаське хімволокно» (а.с.20). Крім того, відповідно до п.2.6 Положення, суд встановив, що Відокремлений підрозділ має право бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судових органах, від імені засновника вступати у встановлені законом правовідносини з іншими юридичними та фізичними особами. Із листа-розрахунку по ОР №40024021 суд встановив, що надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) до квартири [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповіді Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №3807/5416-01-10 від 24.02.2025 за адресою: квартира [ADDRESS] , за якою рахується заборгованість перед позивачем, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані відповідно з 02.06.2017, 05.04.2006, 27.04.2012, 05.11.1999 та 27.04.2012 і дотепер (а.с.9-10). Вказаний юридичний факт також підтверджується і довідками Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №9094/13479-01-10, 9159/13480-01-10 та 9197/13481-01-10, від 07 та 08.05.2025, що витребувані судом (а.с. 30-32). Таким чином, із досліджених у судовому засідання матеріалів справи, суд встановив, що відповідачі є споживачами послуги з централізованого опалення, яку їм надає Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ». З листа-розрахунку по ОР №40024021 суд встановив, що за період із грудня 2013 року до січня 2025 року включно відповідачі мають заборгованість перед Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» за надану їм послугу з централізованого опалення та внесків у загальному розмірі 46 692 грн 37 коп, оскільки оплата послуг відповідачами проводилась періодично та не у повному розмірі. Крім того, із розрахунків 3% річних та інфляційних втрат по о/р [NUMBER] суд встановив, що позивачем нараховано відповідачам, за період з 21.01.2014 до 31.01.2022, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що складає 3237,11 грн (а.с.9-10), та інфляційні втрати за період із лютого 2014 року до січня 2022 року, що становить 11 428,13 грн (а.с.8). Також, в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) від оплати таких послуг. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 15.03.2018 в справі №401/710/15-ц. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон №2189), до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Серед основних зобов`язань споживача Закон №2189 визначає оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189). Частиною 3 ст.9 Закону №2189 встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Означеним положенням Закону №2189 кореспондуються положення кодифікованого закону, а саме: ст. 67, 68 ЖК України, якими передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, відповідачі є споживачами комунальної послуги з централізованого опалення в розумінні положень Закону №2189 та ЖК України, що їм надає ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», за вказаною вище адресою. Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 1 ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які, станом на момент виникнення заборгованості, а відповідач [PERSON] , починаючи з 02.06.2017, були і продовжують бути зареєстрованими, станом на день розгляду справи, за адресою: [ADDRESS] , мали право на проживання у цьому об`єкті нерухомості, були споживачами комунальної послуги, що надається позивачем до вказаної квартири, проте своєчасно та у повному розмірі не вносили плату за надану комунальну послугу з централізованого опалення, а також внесків, тому, згідно з розрахунком ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», зобов`язані сплатити заборгованість по оплаті вказаної послуги та внесків у розмірі 46692,37 грн (а.с.6-7). Водночас суд звертає увагу учасників судового розгляду, що відповідач [PERSON] , [INFO] , у період часу із грудня 2013 року до 10 липня 2019 року, не мав повної цивільної дієздатності, оскільки лише [INFO] досяг повноліття. Крім того, відповідач [PERSON] лише 02.06.2017 зареєстрував місце свого проживання у вказаному вище об`єкті нерухомості. Отже, у період із грудня 2013 року (початок нарахування позивачем боргу) і до 10.07.2019 (день досягнення відповідачем [PERSON] повноліття), відповідач [PERSON] був малолітньою/неповнолітньою особою. Частинами 1,2 ст.32 ЦК України передбачено, що крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку); 5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг. Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] , у період часу із грудня 2013 року до 10.07.2015 був малолітньою особою, а з 11.07.2015 до 10.07.2019, мав статус неповнолітньої особи, а відповідно і не мав повної цивільної дієздатності, тому правочин щодо нерухомого майна, зокрема, щодо укладення із позивачем договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг до квартири [ADDRESS] , мав право укласти за умови попередньої письмової нотаріально посвідченої згоди його батьків і відповідного дозволу органу опіки та піклування на вчинення таких дій. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду жодних доказів тому юридичному факту, що відповідач [PERSON] уклав із позивачем договір на надання відповідних житлово-комунальних послуг до вказаної вище квартири, зокрема, попередньої письмової нотаріально посвідченої згоди його батьків і відповідного дозволу органу опіки та піклування на вчинення таких дій. Водночас суд оцінює критично твердження позивача, викладене у мотивувальній частині позовної заяви, в частині того, що, зокрема, відповідач [PERSON] як споживач уклав договір про надання послуги з централізованого опалення із позивачем шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст.642 ЦК України, оскільки чинним цивільним законодавством не передбачено виключення щодо укладення фізичною особою, яка не має повної цивільної дієздатності, правочину щодо нерухомого майна без попередньої письмової нотаріально посвідченої згоди його батьків і відповідного дозволу органу опіки та піклування. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача [PERSON] боргу за житлово-комунальні послуги, що виник у період часу із грудня 2013 року до червня 2019 року включно, є такими, що недоведені належними і допустимими доказами, а відповідно у їх задоволенні слід відмовити. У зв`язку із цим, позовна вимога про стягнення солідарно із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послугу з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та внесків в сумі 46 692,37 грн, підлягає задоволенню частково, а саме: солідарному стягненню із відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягнення боргу за послугу з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та внесків, за період із грудня 2013 року до червня 2019 року включно в сумі 16542,04 грн (підтверджується стовбцями «Рік» (2019), «Місяць» (06, тобто червень, оскільки із даних стовбця «Сальдо на кінець» розмір боргу на кінець червня 2019 року становить 16542,04 грн) листа-розрахунку по ОР №40024021)); водночас солідарному стягненню із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягає заборгованість за комунальну послугу з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та внесків, за період із липня 2019 року до січня 2025 року включно в сумі 30 150,33 грн (46692,37 грн (вартість означених послуг станом на 01.02.2025 (підтверджується стовбцем «Сальдо на кінець місяця» листа-розрахунку по ОР №40024021) - 16542,04 грн (вартість означених послуг станом на останній день червня 2019 року (підтверджується стовбцем «Сальдо на кінець місяця» листа-розрахунку по ОР №40024021)). Водночас, якщо підсумувати суми коштів, що підлягають стягненню солідарно із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача за період із грудня 2013 року до червня 2019 року включно (16542,04 грн) та солідарно із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за період із липня 2019 року до січня 2025 року включно (30150,33 грн), то сукупно розмір боргу становитиме 46692,37 грн (16542,04 грн + 30150,33 грн), який і просить суд позивач стягнути із відповідачів у солідарному порядку. Також суд звертає увагу учасників цивільного процесу на той факт, що відповідачами, всупереч положенням ч.1 ст.81 ЦПК України, не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, що виникла у період із грудня 2013 року до січня 2025 року включно, а також своїх контррозрахунків заборгованості за цей період часу, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ними зобов`язань з оплати за отримані послуги. Крім того, відповідачами не доведено наявності розбіжності між здійсненими сплатами та тими сплатами, що відображені позивачем у листі-розрахунку по ОР №40024021 у період із грудня 2013 року до січня 2025 року включно. Також у матеріалах справи відсутні докази, що позивач неналежно надавав послуги, або відповідачі відмовилися від отримання вказаних послуг в означений вище період в часі. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення із відповідачів солідарно 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд зазначає про таке. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 11428,13 грн та 3% річних в сумі 3237,11 грн у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг. Суд перевірив означені розрахунки на предмет їх відповідності положенням ч.2 ст.625 ЦК України та встановив, що позивачем вони виконані у чіткій відповідності до означеної норми матеріального права, а також з врахуванням суми боргу відповідачів за надані послуги із постачання теплової енергії. Водночас матеріали справи не містять будь-яких контррозрахунків відповідачів щодо помилковості або неправильності їх проведення позивачем. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, суд звертає увагу учасників цивільного процесу, що 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем розраховані як до 10.07.2019, так і після цієї дати, тобто як до часу досягнення відповідачем [PERSON] повноліття, так і після. У зв`язку із цим, позовна вимога про стягнення солідарно із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі відповідно 3237,11 грн та 11428,13 грн підлягає задоволенню частково. Що стосується 3% річних, то солідарному стягненню із відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає означена складова боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання, за період виникнення боргу, починаючи із грудня 2013 року до червня 2019 року включно, тобто в сумі 2 721,51 грн (підтверджується стовбцями «Період боргу» (12.2013 та 04.2019), а також стовбцем «Сума річних» розрахунку 3% річних по о/р [NUMBER] )); водночас солідарному стягненню із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягає означена складова боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання, починаючи із липня 2019 року до грудня 2021 року включно, тобто в сумі 515,60 грн (3237,11 грн (3% річних за період із грудня 2013 року до грудня 2021 року) - 2721,51 грн (3% річних за період із грудня 2013 року до червня 2019 року)). Водночас, якщо підсумувати суми коштів, що підлягають стягненню солідарно із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача за період із грудня 2013 року до червня 2019 року включно (2721,51 грн) та солідарно із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за період із липня 2019 року до грудня 2021 року включно (515,60 грн), то сукупно розмір 3% річних становитиме 3237,11 грн (2721,51 грн + 515,60 грн), який і просить суд позивач стягнути із відповідачів у солідарному порядку. Що стосується інфляційних втрат, то солідарному стягненню із відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає означена складова боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання, за період виникнення боргу, починаючи із лютого 2014 року до червня 2019 року включно, тобто в сумі 10002,68 грн (підтверджується стовбцями «Період боргу» (12.2013 та 04.2019), а також стовбцем «Сума річних» розрахунку інфляційних по о/р [NUMBER] )); водночас солідарному стягненню із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягає означена складова боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання, починаючи із липня 2019 року до січня 2022 року включно, тобто в сумі 1425,45 грн (11428,13 грн (інфляційні втрати за період із грудня 2013 року до січня 2022 року) - 10002,68 грн (інфляційні втрати за період із грудня 2013 року до червня 2019 року включно)). Водночас, якщо підсумувати суми коштів, що підлягають стягненню солідарно із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача за період із грудня 2013 року до червня 2019 року включно (10002,68 грн) та солідарно із відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за період із липня 2019 року до січня 2022 року включно (1425,45 грн), то сукупно розмір інфляційних втрат становитиме 11428,13 грн (10002,68 грн + 1425,45 грн), який і просить суд позивач стягнути із відповідачів у солідарному порядку. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Із дослідженої платіжної інструкції №225 від 26.03.2025 (а.с.1) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках.

Outcome: partial