Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

14.08.2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та зняття з нього арешту, у якій позивачка просить визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину кв. [ADDRESS] та зняти арешт з зазначеного майна, який був накладений в межах виконавчих проваджень. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] і позивачка є єдиною спадкоємицею майна її померлого батька. Позивачка зазначає, що у встановлений законом строк нею було подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька, однак постановою нотаріуса від 18.04.2024 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через перебування спадкового майна під арештом накладеним Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Виконавчі провадження, у яких був накладений арешт, закінчені та знищені, при цьому позивачка не може реалізувати своїх спадкових прав через наявні арешти. Позивачка не є стороною виконавчих проваджень, а тому її права підлягають захисту в порядку позовного провадження і відповідні арешти мають бути зняті зі спадкового майна за відсутності підстав для їх подальшого існування. Ухвалою суду від 24.08.2024 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 08.10.2024 року задоволене клопотання сторони позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 10.01.2025 року задоволене клопотання сторони позивача про витребування доказів, а також за заявою представника позивача залучено до участі у справі, в якості співвідповідача АТ «Правекс Банк». Ухвалою суду від 27.02.2025 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 29.05.2024 року до суду надійшли пояснення третьої особи у справі, у яких вказано, що на виконанні у відділі перебувало кілька виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON] і арешти на майно боржника були накладені правомірно та правомірно не зняті при поверненні виконавчих документів стягувачам. 20.01.2025 року до суду надійшла заява відповідача АТ «Правекс Банк» про розгляд справи за відсутності представника, у якій також зазначено, що вимоги за кредитним договором 2-0650-747-6 відступлені ТОВ «Кредит Колекшн Груп». Разом з цим, до відповідної заяви не було долучено жодних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги, а згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стан ТОВ «Кредит Колекшн Груп» - припинено. До початку проведення судового засідання представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги представник підтримує в повному обсязі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Позивачка є рідною донькою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 10). За змістом свідоцтва про право власності на житло від 07.03.2000 року, кв. [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних долях (а.с. 12). Відповідно до інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 20.12.2023 року, згідно з даними реєстрових [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] [INFO] (а.с. 13). Із матеріалів витребуваної судом копії спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що 20.11.2023 року батько померлого - [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті його сина на користь доньки померлого - [PERSON] , а позивачка 04.12.2023 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. 04.12.2023 року мати померлого - [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті її сина на користь доньки померлого - [PERSON] . 04.12.2023 року дружина померлого - [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті її чоловіка на користь доньки померлого - [PERSON] . Також убачається, що станом на час смерті [PERSON] , позивачка та її батько були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки нотаріуса від 15.05.2024 року, спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є дочка померлого - [PERSON] , інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались (а.с. 143-171). Постановою державного нотаріуса від 18.04.2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно 1/3 частини зазначеної вище квартири після смерті її батька із тих підстав, що майно знаходиться під арештом, а саме: номер обтяження 7615066 (постанова ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва №2333/7 від 14.07.2008 року; все нерухоме майно в межах суми 3061,87 грн.); номер обтяження 9120293 (постанова ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва АА №800966 від 05.10.2009 року; ВП №1909/7; арешт в межах суми 2031,20 грн.) (а.с. 14). Згідно наявної в матеріалах справи інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.04.2024 року щодо суб`єкта: - 23.07.2008 року проведено державну реєстрацію арешту нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 7615066 на підставі постанови №2333/7 ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, заборона №176. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, в межах суми 3061,87 грн. Власник: [PERSON] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] ; - 05.10.2009 року проведено державну реєстрацію арешту нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 91220293 на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві АА №800966 від 05.10.2009, вик/пров № [NUMBER] /7. Об`єкт обтяження: 1/3 частина кв. [ADDRESS] , в межах суми 2031,20 грн.; Власник: [PERSON] , дата народження - [INFO] , код - [ADDRESS] (а.с. 165-168). За змістом відповіді Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 20.03.2024 року на адресу позивачки, на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання постанови №2333/7 від 14.07.2008 року та виконавче провадження №1909/1 з примусового виконання постанови №800966 від 05.10.2009 року відносно [PERSON] (а.с. 14а). Зі змісту постанови №2333/7 про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2008 року вбачається, що виконавче провадження було відкрите ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва за заявою ЗАТ «Альфа-Банк» про примусове виконання судового наказу №2н-192/08 виданого 16.04.2008 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Альфа-Банк» боргу в сумі 3061,87 грн. Цією ж постановою накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми 3061,87 грн. (а.с. 15). Згідно відповіді Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 15.10.2024 року, перевіркою АСВП встановлено, що на виконанні у відділі перебувало ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №6-5087 від 24.10.2008 року щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АКБ «Правекс-Банк» у розмірі 2031,20 грн. 17.06.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в старій редакції). Перевірною АСВП встановлено, що на виконання у відділі перебувало ВП [NUMBER] з примусового виконання судового наказу №2н-192 від 16.04.2008 року щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ЗАТ «Альфа-Банк» у розмірі 3061,87 грн. 17.06.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в старій редакції). Перевірною АСВП встановлено, що на виконання у відділі перебувало ВП [NUMBER] з примусового виконання постанови №02004879 від 27.09.2012 року щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Держави у розмірі 255,00 грн. Зазначені виконавчі провадження знищені за терміном зберігання (а.с. 68). Згідно відомостей ВП-спецрозділ: - номер ВП [NUMBER]; стан ВП - завершено; виконавчий документ - виконавчий лист від 24.10.2008 №6-5087; суб`єкт, що видав ВД - Печерський районний суд м. Києва; дата надходження ВД - 25.03.2009; орган ДВС - Дніпровський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві; категорія ВД - виконання рішень загальних судів; боржник - [PERSON] ; стягувач - АКБ «Правекс-Банк»; резолютивна частина ВД - стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Правекс-Банк» боргу в розмірі 2031,20 грн.; відкриття ВП - 25.03.2009; назва та дата виконавчої дії - 17.06.2011 повернення ВД стягувачеві п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна); строк повторного пред`явлення - 17.06.2012 (а.с. 69); - номер ВП [NUMBER]; стан ВП - завершено; виконавчий документ - судовий наказ від 16.04.2008 №2н-192; суб`єкт, що видав ВД - Шевченківський районний суд м. Києва; дата надходження ВД - 14.07.2008; орган ДВС - Дніпровський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві; категорія ВД - виконання рішень загальних судів; боржник - [PERSON] ; стягувач - ЗАТ «Альфа-Банк»; резолютивна частина ВД - стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Альфа-Банк» боргу в розмірі 3061,87 грн.; відкриття ВП - 14.07.2008; назва та дата виконавчої дії - 17.06.2011 повернення ВД стягувачеві п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна); строк повторного пред`явлення - 17.06.2012 (а.с. 70); - номер ВП [NUMBER]; стан ВП - завершено; виконавчий документ - постанова від 27.09.2012 №02004879; суб`єкт, що видав ВД - ДАІ; дата надходження ВД - 24.10.2012; орган ДВС - Дніпровський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві; категорія ВД - постанова про адміністративне правопорушення, винесена органами ДАІ; боржник - [PERSON] ; стягувач - Держава; резолютивна частина ВД - стягнення штрафу в сумі 255 грн. на користь держави; відкриття ВП - 26.10.2012; назва та дата виконавчої дії - 29.12.2012 повернення ВД стягувачеві п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна); строк повторного пред`явлення - 29.03.2013 (а.с. 71). Згідно відповіді Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 29.10.2024 року, перевіркою АСВП встановлено, що неможливо ідентифікувати постанову від 14.07.2008 №2333/7 та постанову від 05.10.2009 №800966 відносно [PERSON] . Зазначені виконавчі провадження знищені за закінченням терміну зберігання (а.с. 73). Згідно відповіді Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 15.10.2024 року, на виконанні у відділі перебувало ВП (ВП-Спецпідрозділ) [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №6-5087 від 24.10.2008, де боржником міг виступати [PERSON] . На виконанні у відділі перебувало ВП (ВП-Спецпідрозділ) [NUMBER] з примусового виконання судового наказу №2н-192 від 16.04.2012 відносно [PERSON] . На виконанні у відділі перебувало ВП (ВП-Спецпідрозділ) [NUMBER] з примусового виконання постанови №02004879 від 27.09.2012 відносно [PERSON] . Зазначені виконавчі провадження знищені за закінченням строків зберігання (а.с. 83-84). Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За положеннями ст. 1268 ЦК України , спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1269-1270 ЦК України). За змістом ст.ст. 1273, 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ст.ст. 1296, 1297 ЦК України). Із матеріалів справи встановлено, що позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги майна свого померлого батька, а інші спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини на користь позивачки. Належність 1/3 частини квартири [ADDRESS] померлому [PERSON] підтверджується належними доказами, які наявні в матеріалах справи. За життя померлий [PERSON] заповіту не складав. Позивачка у встановлений законом спосіб прийняла спадщину, адже на час смерті свого батька вона була неповнолітньою, була зареєстрована із батьком за однією адресою та в межах шестимісячного строку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Разом з цим, позивачка позбавлена можливості набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у двох виконавчих провадженнях, за якими відповідачі є стягувачами, а померлий боржником, накладений арешт на нерухоме майно померлого батька позивачки. Статтею 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Із матеріалів справи, у тому числі матеріалів спадкової справи, вбачається, що відповідачі, як кредитори померлого, не пред`являли вимог до позивачки, як спадкоємиці померлого боржника - [PERSON] . Також судом не встановлено жодних даних, які б свідчили про дії стягувачів спрямовані на здійснення заміни боржника його спадкоємцем та поновлення строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання. Одночасно судом встановлено, що виконавчі провадження, у яких на майно [PERSON] був накладений арешт, знищені за закінченням строків їх зберігання, а в межах здійснення цих виконавчих проваджень, виконавчі документи були повернуті стягувачам через відсутність у боржника майна за рахунок якого можуть бути виконані рішення судів. Матеріали справи не містять жодних даних, які б свідчили про те, що стягувачі повторно звертали виконавчі документи до виконання, і відповідно арешти за завершеними виконавчими провадженнями тривають більше 16 років по виконавчих документах, за якими на теперішній час примусове виконання неможливе. Положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України). Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ст. 386 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що арешт з майна померлого [PERSON] має бути знятий через безпідставність подальшого тривання таких арештів, а за позивачкою має бути визнане право власності на спадкове майно, оскільки вона є єдиною спадкоємицею майна свого померлого батька, але через наявні арешти була позбавлена можливості оформити спадкові права у органах нотаріату. На підставі викладеного,

Outcome: approved