Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що сторони починаючи з серпня 2015 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання однією сім`єю в них [INFO] народився син [PERSON] . З березня 2021 року позивач почав проживати окремо від відповідача, та взагалі не підтримував жодних стосунків із останньою. Відповідач з вересня 2024 року не приймає участь у вихованні сина, матеріально не забезпечує, не цікавиться його життям, не спілкується з сином. Дитина весь час проживає із батьком, мати повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Поведінка відповідача свідчить про відсутність в неї наміру та бажання виховувати дитину та виконувати свої батьківські обов`язки. Перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, позивач не чинить. Факт умисного ухилення відповідача від участі у вихованні свого сина фактично визнає по суті і сам відповідач. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити, справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій визнала позовні вимоги, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина, просить проводити розгляд справи без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши докази та інші матеріали справи, встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , про що 22 листопада 2016 року Знам`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис № 193. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою про склад сім`ї №250-М від 29.04.2025, виданою виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] разом із сином Данилом проживають та зареєстровані в [ADDRESS] . Відповідно до характеристики №251-М від 29.04.2025, виданої виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] за час проживання на території с. Мошорине негативу не проявляв, компрометуючі матеріали на нього відсутні. Відповідно до акту обстеження соціальних та житлово-побутових умов проживання від 22 травня 2025 року, [PERSON] проживає разом із батьком в [ADDRESS] . Разом з ними також проживає баба дитини [PERSON] . Стосунки в родині доброзичливі. Зі слів батька мати дитини [PERSON] з вересня 2024 року з сином не бачилась, по телефону не спілкується, матеріально не утримує, життям сина не цікавиться. Для дитини в будинку створені задовільні умови проживання, навчання та проведення відпочинку. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 21 травня 2025 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом зі своїм молодшим сином [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Умови проживання задовільні. Зі слів [PERSON] , її старший син [PERSON] проживає разом батьком в [ADDRESS] . Згідно з довідкою Мошоринського ліцею Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області [PERSON] навчається у другому класі ліцею. Батько хлопчика приділяє належну увагу вихованню дитини, забезпечує всім необхідним для його повноцінного розвитку, підтримує постійний контакт з класним керівником, відвідує батьківські збори і допомагає дитині долати труднощі. Мати дитини участі у вихованні сина не приймає. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, мати дитини участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає, життям, навчанням та здоров`ям сина не цікавиться, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток, що свідчить про ухилення від своїх батьківських обов`язків. Службою у справах дітей вжито всіх доступних заходів впливу на [PERSON] , які не дали позитивного результату та не змінили рішення та бажання [PERSON] . Враховуючи викладене виконавчий комітет в особі органу опіки та піклування дійшов висновку, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також санкція за протиправну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «З та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). У п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав /тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше/, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності батьків. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по піклуванню за здоров`ям своєї дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток не турбується, не забезпечує необхідне харчування, медичний огляд, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, враховуючи, що дитина знаходиться на повному утриманні та вихованні батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved