Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивувала тим, що 28.08.1997 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , 2002 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що відповідач вважає, що ї довге перебування за межами України стало причиною їх розривуу у сімейному житті. А тому відповідач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. Після реєстрації шлюбу вона, проживаючи разом з відповідачем, спочатку виїхали разом за кордон на заробітки, а потім починаючи з 2007р. розпочали будівництво житлового будинку в [ADDRESS] . Будівництво даного житлового будинку та господарських споруд здійснювалося напротязі п`яти років, починаючи із 2007 року і закінчили у кінці 2011 року. 27.12.2011р. рішенням Підвисоцької сільської ради Снятинського району було надано право на отримання на даний житловий будинок свідоцтва про право власності і 29.12.2011р. на відповідача по справі було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 20.01.2012 даний житловий будинок був зареєстрований Коломийським МБТІ на відповідача. 06.09.2024р. представник позивачки звернулася до суду із заявою про зміну предмету позову, в якій вказала, що експертом запропоновано два варіанти поділу житлового будинку. Ознайомившись з обома варіантами, що запропоновні експертом у висновку експерта № 232, позивач вважає за потрібне обрати саме перший варіант розподілу житлового будинку. А тому просить: провести поділ об`єкта спільної сумісної власності - садибного (індивідуального) жилового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , виділивши [PERSON] 49% (49/100) частку житлового будинку, до складу якого входять: - 1 - гараж площею 29,20 кв.м; 1-1 - коридор площею 3,00 кв.м; 1-2 - коридор площею 11,30 кв.м; 1-3 - кухня площею 20,20 кв.м; 1-4 - санвузол площею 5,20 кв.м; 1-5-1 - кімната 1-5 (частина) площею 19,60 кв.м, що складає всього по будинку 88,50 кв.м., загальною вартістю 556 981,00 грн. та визнати за [PERSON] право власності на зазначені 49% (49/100) частки садибного (індивідуального) житлового будинку. Присвоїти частині житлового будинку [PERSON] окрему адресу (адресний номер): по [ADDRESS] . Виділити [PERSON] 51% (51/100) частки садибного (індивідуального) житлового будинку, до складу якого входить: 1-5-2 - кімната 1-5 (частина) площею 16,20 кв.м; ІІ - сходова площею 6,40 кв.м; 1-6 - коридор площею 5,70 кв.м; 1-7 - коридор площею 11,00 кв.м; 1-8 - гардеробна площею 6,10 кв.м; 1-9 - кімната площею 18,60 кв.м; 1-10 - санвузол площею 5,20 кв.м; 1-11 - кімната площею 12,00 кв.м; 1-12 - кімната площею 10,70 кв.м.. Присвоїти частині житлового будинку [PERSON] окрему адресу (адресний номер): по [ADDRESS] . Зобов`язати спільно співвласників демонтувати віконне заповнення в приміщенні поз.1-5, на місці існуючої віконної пройми влаштувати дверну пройму, частково розібравши підвіконну частину стіни, розділити приміщення житлової кімнати поз. 1-5 на два приміщення житлових кімнат, приміщення житлової кімнати поз. 1-5-1 площею 19,60 кв.м. та інше приміщення житлової кімнати зі сходовою кліткою поз. 1-5-2 площею 16,20 кв.м, влаштувавши перегородку; відділити новостворене приміщення поз.1-5-2 від приміщення поз. 1-2, влаштувавши перегородку; демонтувати існуюче дверне заповнення та закласти дверну пройму між приміщенням поз. І та територією двору; розділити мережі енергоносіїв та їх облік, а також, систему опалення: привести віконні пройми, а також утеплення стін у відповідність до державних будівельних норм. Залишити колодязь, вигріб, огорожу з воротами та хвірткою в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] .. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за відхилення часток у розмірі 10698,50 грн.. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на сплату судового збору у розмірі 5676,80 грн., 12873 грн. витрат, пов`язаних із проведенням судової інженерно-технічної експертизи та 407 763,25 грн. витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. Представники позивачки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю. Пояснили, що позивачка та відповідач до розлучення підтримували стосунки, вели спільне господарство, будували житловий будинок. В 2002 році у них народилася донька. У 2003 році сторони виїхали за межі України на заробітки. [PERSON] з 2004 року через стан здоров`я не працював, перебував на утриманні [PERSON] , через перелом п`яти. У 2007 р. вони повернулися додому в Україну. Після чого позивачка повернулася за кордон, однак, систематично приїжджала додому. Відповідач за кошти позивачки привозив з Італії транспортні засоби та матеріали, які продавав. Кошти передавалися готівкою. Будівництво житлового будинку тривало з 2007 по 2011 р., потім тривав ремонт. Зазначила, що в 2019р. на момент святкування Дня народження доньки позивачка з відповідачем були в добрих сімейних відносинах. Сім`я існувала до вересня 2019р.. Щодо договору позики відповідача з його матір`ю, то цьому договору дана судом правова оцінка у справі №351/31/23, так як рішенням Івано-Франківського апеляційного суду від 11.10.2023 рішення Снятинського районного суду від 20.07.2023 року про задоволення позову [PERSON] скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про повернення позики та стягнення у солідарному порядку з [PERSON] судового збору у сумі 8466 грн. відмовлено. Відповідач не надав жодних доказів того, що житловий будинок є його індивідуальною власністю. Експертиза показала можливість реального поділу, позивачці підходить перший варіант розподілу, а також, вона просить залишити їй перший поверх у житловому будинку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що у 2019р. він повернувся із-за кордону в Україну через те, що подружні стосунки із позивачкою розладилися. В житловому будинку провів опалення. Вказав, що в будинку є два джерела опалення, він поміняв котел та насоси. Також, у його власності є окремий гараж, який знаходиться на прилеглій до господарства території. Він його збудував після припинення спільного проживання з позивачкою. Зазначив, що гараж є його особистою власністю. Відповідач та його представник, адвокат Петричка О.Є., в судовому засіданні визнали, що вказаний житловий будинок є спільною власністю подружжя. Просить залишити відповідачу у власності перший поверх житлового будинку, оскільки він обжитий відповідачем та ним обмебльований. На першому поверсі знаходиться гараж, який відповідач використовує, а також встановлені сонячні панелі, від яких кабелі заведені в гараж. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Так, [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та визнанням майна особистою приватною власністю. Як позивач за первісним позовом [PERSON] , так і позивач за зустрічним позовом [PERSON] доводили свою позицію та обставини справи. В матеріалах справи сторонами надано достатню кількість доказів, які підтверджують факт належності їм майна на праві спільної сумісної власності подружжя, що призвело до тривалого розгляду справи. В ході розгляду справи позивач за зустрічним позовом [PERSON] відмовився від зустрічного позову та визнав первісний позов [PERSON] про поділ майна подружжя частково. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга ст. 364 Цивільного кодексу України. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Згідно пояснень свідка [PERSON] , який є рідним братом позивачка, наданих ним в судовому засіданні, вбачається, що його сестра [PERSON] з 1997р. перебувала у шлюбі з відповідачем. Їхні батьки придбали їм житло, яке сестра з чоловіком продали та почали будівництво нового житлового будинку. Коштів не вистачало і вони виїхали за кордон, в Італію на заробітки. [PERSON] повернувся в Україну, а [PERSON] передавала кошти. Зазначив, що він та їхні родичі допомогали будувати житловий будинок. У житловому будинку влаштована майстерня, в якій тримаються інструменти, є підйомник, а також сонячні панелі, меблі та сантехніка. Відповідач замовляв техніку в майстерню. Однак, кошти на будівництво, ремонт, придбання меблів та інструментів передавала позивачка. Згідно пояснень свідка [PERSON] , який є товаришем відповідача, наданих ним в судовому засіданні, вбачається, що він працював в Італії разом із відповідачем, який працював зварювальником та добре заробляв. Коли повернулися з в Україну, він продовжував спілкуватися з відповідачем і йому відомо, що сонячні батареї були встановлені відповідачем після розірвання шлюбу. Всі комунікації проходять під землею. Вказав, що у гаражі він не бачив устаткування для ремонту транспортних засобів. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28.08.1997 року, який рішенням Снятинського районного суду від 17.02.2022 року, справа № 351/1542/21, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від даного шлюбу у сторін є донька [PERSON] , 2002 року народження. За час перебування у шлюбі, за спільні кошти сім`ї, про що не заперечує відповідач, сторони по справі побудували житловий будинок, загальною площею -180,6 кв. м., житловою площею- 77,1 кв. м та господарські будівлі, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 29.12.2011р., виданим виконавчим комітетом Підвисоцької сільської ради на власника [PERSON] . Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав від 20.01.2017р. житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] . Даний житловий будинок, відповідно до ст.60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє спільний житловий будинок на дві частини, з з віхиленням від рівності часток, із виплатою компенсації. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Відповідачем визнано позовні вимоги частково, що стосується варіанту розподілу житлового будинку, а саме, відповідач просив залишити йому у власності перший поверх спірного житлового будинку. Згідно з висновком експерта №232 від 22.11.2023р., складеним за результатами проведення судової інженерно-технічної (оціночно-будівельної і будівельно-технічної) експертизи у цивільній справі №351/1935/21, враховуючи технічні характеристики житлового будинку, поділити в натурі приміщення житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами на дві рівні ідеальні частини технічно можливо. При цьому існує два технічно можливі варіанти поділу в натурі приміщень житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] з незначними відхиленнями від розміру ідеальних часток та площ приміщень окремих приміщень будинку. Варіанти розподілу житлового будинку, господарських будівель та споруд описані в дослідницькій частині висновку та зображені на Схемах земельної ділянки та садиби житлового будинку [ADDRESS] , житловий будинок літ.А. Суд звертає увагу, до кожен із запропонованих експертом варіантів поділу передбачає відступ від ідеальної частки співвласника та виплату грошової компенсації, а також проведення ремонтно-будівельних робіт, пов`язаних з переплануванням приміщень будинку за адресою: [ADDRESS] для забезпечення ізольованого користування приміщеннями співвласниками. Так, згідно з дослідницькою частиною висновку поділ вказаного домоволодіння (будинку, господарських будівель і споруд) можливий з незначним відхиленням від розміру ідеальних часток та площ приміщень окремих приміщень будинку: за варіантом № 1 частки співвласників після поділу становитимуть 49 % та 51 % відповідно; за варіантом поділу № 2 частки співвласників становитимуть 51 % та 49% відповідно. Обома сторонами визнано, що поділ будинку, господарських будівель та споруд має відбуватися за варіантом №1, який має мінімальне відхилення від ідеальних часток співвласників, зокрема, передбачає найменшу за розміром суму компенсації одному із співвласників в грошовому еквіваленті 10698,50 грн., та потребує певної перебудови та переобладнання (проведення ремонтно-будівельних робіт) спільно співвласниками, а саме: - демонтувати віконне заповнення в приміщенні поз. 1-5, на місці існуючої віконної пройми влаштувати дверну пройму, частково розібравши підвіконну частину стіни; - розділити приміщення житлової кімнати поз. 1-5 на два приміщення житлових кімнат, приміщення житлової кімнати поз. 1-5' площею 19,60 м.кв. та інше приміщення житлової кімнати зі сходовою клітиною поз. 1-5-2 площею 16,20м. кв., влаштувавши перегородку; - відділити новостворене приміщення поз. 1-5-2 від приміщення поз. 1-2, влаштувавши перегородку; - демонтувати існуюче дверне заповнення та закласти дверну пройму між приміщенням поз. І та територією двору; - розділити мережі енергоносіїв та їх облік, а також систему опалення; - привести віконні пройми, а також утеплення стін, у відповідність до державних будівельних норм. Колодязь, вигріб, огорожа з воротами та хвірткою залишаються в спільному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] . Однак, як позивач, так і відповідач бажають, щоб їм кожному був виділений перший поверх у житловому будинку. Позивачка посилається на те, що має хронічні захворювання, які перешкоджатимуть їй підніматися на другий поверх, а також, вона приймала непосильну участь у будівництві житлового будинку, надаючи кошти на його будівництво та ремонт. Відповідач посилається на те, що він облаштував перший поверх, обмеблював на свій смак, а також, на першому поверсі знаходяться кабелі від сонячних панелей, гараж, та ним особисто, після розлучення з позивачкою, встановлено систему опалення. З урахуванням позиції сторін суд вважає можливим і допустимим здійснити поділ будинку в натурі з відступом від ідеальних часток та відповідно до запропонованого у висновку експерта Варіанту №1, який передбачає: Виділити першому співвласнику в натурі наступні приміщення по житловому будинку: - 1 - гараж площею 29,20 кв.м; - 1-1 - коридор площею 3,00 кв.м; - 1-2 - коридор площею 11,30 кв.м; - 1-3 - кухня площею 20,20 кв.м; - 1-4 - санвузол площею 5,20 кв.м; - 1-5-1 - кімната 1-5 (частина) площею 19,60 кв.м. Виділити другому співвласнику в натурі наступні приміщення по житловому будинку: - 1-5-2 - кімната 1-5 (частина) площею 16,20 кв.м; - ІІ - сходова площею 6,40 кв.м; - 1-6 - коридор площею 5,70 кв.м; - 1-7 - коридор площею 11,00 кв.м; - 1-8 - гардеробна площею 6,10 кв.м; - 1-9 - кімната площею 18,60 кв.м; - 1-10 - санвузол площею 5,20 кв.м; - 1-11 - кімната площею 12,00 кв.м; - 1-12 - кімната площею 10,70 кв.м. Водночас, враховуючи, що кожна із сторін у вказаному варіанті поділу обрала приміщення, що підлягають виділенню 1-му співвласнику, суд враховує наступне. Суд критично оцінює доводи відповідача про необхідність виділення саме йому визначених ним приміщень як 1-му співвласнику, з урахуванням того, що у нього окрім збудованого гаража на першому повесі житлового будинку, є ще гаражний бокс на прилеглій до господарства території, який розміщений окремо від будинку. Позивачка ж, за варіантом, запропонованим відповідачем, буде позбавлена можливості користуватися гаражем. Окрім того, у позивачки наявні патології: антелістез хребців шийного відділу, міжхребцева грижа, остеофітоз з постійним лікуванням за допомогою протизапальних та знеболювальних препаратів, головний біль напруги з лікуванням за допомогою антидепресантів та анальгетиків, ендометріоз з лікуванням за допомогою естро-прогестагенів, що підтверджується Технічним звітом судмедексперта для визнання станку інвалідності [PERSON] , апостильованим з італійської мови на українську мову. Відповідно до даного Технічного звіту враховуючи вищенаведені захворювання можливо визначити інвалідність, яка більш ніж на 2/3 заважає виконанню будь-якої професійної діяльності, що відповідає персональним здібностям; професійна робоча діяльність становить шкоду для здоров`я та може призвести до погіршення захворювання хребта, що суд розцінює, як перешкоди позивачці займати другий поверх у житловому будинку.

Outcome: approved