Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

11 березня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява адвоката Климович Тетяни Дмитрівни в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 12.09.1987 року сільською радою с. Вишнів Любомльського району Волинської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 11. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося, понад 20 років проживають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Таким чином, адвокат Климович Т.Д. прохала суд розірвати шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 12.09.1987 року сільською радою с. Вишнів Любомльського району Волинської області за актовим записом № 11; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.11-12). Представник позивача [PERSON] - адвокат Климович Т.Д. прохала проводити розгляд справи в їх відсутність. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом установлено, що 12 вересня 1987 року сільською радою с. Вишнів Любомльського району Волинської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 11 (а.с.3). Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Щодо розподілу судових витрат. У статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений в розмірі 3028,00 гривень. Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, що станом на 2025 рік становить 1211,20 гривень (3028,00 х 0,4). Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Дана позовна заява сформована в системі «Електронний суд», тому розмір судового збору становить 968,96 гривень (1211,20 х 0,8), який сплачений позивачем. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 968,96 гривень.

Outcome: approved