Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.05.2024 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 30.05.2025 року представником позивача подано клопотання про стягнення з відповідачів витрат, понесених позивачем [PERSON] на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 48 000,00 грн. та витрат, понесених позивачем [PERSON] на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 62 000,00 грн. Окрім того, представник позивача просить стягнути з відповідачів витрати понесені на оплату судового збору у розмірі 10 035,62 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 536,80 грн. Дослідивши зміст поданих до суду заяв, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі №922/15944/17. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу позивачів суд звертає увагу, що позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі. За таких обставин, витрати [PERSON] на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідачів, а витрати [PERSON] понесені на правову допомогу стягуються з кожного із відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені представником [PERSON] витрати у сумі 48 000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, затраченим часом адвоката на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] частково витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи у розмірі 5 000,00 грн., а з [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , 3000 грн. При цьому, з матеріалів справи та змісту повного тексту рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28.05.2025 року вбачається, що рішенням вирішено питання пов`язані із розподілом та стягненням сплаченого судового збору, тому у задоволенні вимог заяви в цій частині необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial