Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

10.01.2025 року [PERSON] , від імені та інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] з урахуванням зміни предмету позову, про поділ в натурі нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Позовна заява з урахуванням зміни предмету позову мотивована тим, що [PERSON] є власником 9/20 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Іншим співвласником житлового будинку є [PERSON] , якій належить 11/20 частки будинку. Відповідно до технічної характеристики на жилий будинок по [ADDRESS] , загальна площа становить 182 м2, в тому числі житлова площа становить 82,7 м2. Позивач наполягає на поділі майна, однак в позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо у зв`язку з відсутністю порозуміння між сторонами необхідності такого поділу. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна по [ADDRESS] може бути поділено за вдома новоутвореними об`єктами, а саме: об`єкт 1 [ADDRESS] власник [PERSON] ; об`єкт 2 [ADDRESS] власник [PERSON] . Згідно з архівною довідкою №839 від 13.11.2024 по [ADDRESS] , за архівними даними КП «ОМБТІ» адреса відсутня. Таким чином, позивач бажає вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому просить поділити спірний будинок в натурі. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.01.2025 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву не надано. Ухвалою суду від 24.03.2025 прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову, закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання без їх участі, позовні вимоги підтримує. Крім цього, з позовною заявою подав клопотання про вирішення питання, щодо розподілу судових витрат після винесення рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії договору дарування частини житлового будинку від 16.09.2015, посвідченого Куліш Л.Г. приватним нотаріусом Олександрійського нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №1363, [PERSON] є власником 9/20 частки житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (а.с.7-9). Відповідно до копії договору дарування частини житлового будинку у праві спільної сумісної власності подружжя від 17.12.2010, посвідченого Куліш Л.Г. приватним нотаріусом Олександрійського нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №3331, а також договору купівлі-продажу частки будинку від 03.12.2008, посвідченого Бендеровим О.В. приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №4402, [PERSON] є власником 11/20 частки житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (а.с.10-15). Згідно з копією архівної довідки №839 від 14.11.2024 по [ADDRESS] , за архівними даними КП «ОМБТІ» адреса не існує (а.с.14). З довідки ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області №2838/290-24 від 11.12.2024, виданої [PERSON] вбачається, що право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.15). Відповідно до Висновку від 11.11.2024 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна по [ADDRESS] , за технічними даними об`єкт нерухомого майна може бути поділено. Об`єкт 1 [ADDRESS] - [PERSON] : житловий будинок літ.«А, а, а2, а3», сарай літ.«Б,пд», гараж літ.«В», вбиральня літ.«Г», сарай літ.«К», навіси літ. «а, в, в», ворота з хвірткою літ.«№1», огорожа літ.«№2-4», водопровід літ.«-в-», каналізація літ.«-к-», мощення літ.«І»; об`єкт 2 [ADDRESS] - [PERSON] : житловий будинок літ.«А, а1, а4», навіс літ. «а», сараю літ.«Б, пд», вбиральня літ.«Г», літня кухня літ.«Д», сарай літ.«Е», літній душ літ.«И», ворота з хвірткою літ.«№1», огорожа літ.«№2-4», водопровід літ.«-в-», каналізація літ.«-к-», мощення літ.«І» (а.с.16-22). Також судом оглянуто технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений 11.11.2024, щодо будинку по [ADDRESS] (а.с.23-26). Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно\~зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.10.2023 у справі №161/23210/21). За приписами 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 липня 2021 року (справа № 310/7011/17), здійснено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року (справа № 495/3521/18) зазначено, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Приймаючи до уваги, що сторони дійсно є співвласниками об`єкта нерухомого майна, позивачка виявила бажання виділити належну їй частку в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна шляхом поділу та є технічна можливість такого поділу, зважаючи на те, що частка позивача складається із окремого будинку, який ізольований від приміщень відповідачки, кожен із співвласників має окремі житлові будинки, з урахуванням наведених норм законодавства, суд вважає, що позов [PERSON] про поділ в натурі нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved