Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

19.02.2025 позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини. Позов мотивував тим, що [INFO] у нього та [PERSON] народилася донька [PERSON] . Шлюб між позивачем та відповідачкою не був зареєстрований. Коли дочці виповнилося 5 років, її мати [PERSON] , залишила дочку в Україні з батьком, і поїхала на роботу в Польщу. Деякий час після від?їзду мати і дочка підтримували зв?язок, проте зв?язок обірвався, коли мати - [PERSON] , вийшла заміж та народила першу дитину з її теперішнім чоловіком - [PERSON] , має постійне місце проживання в Польщі (Гайнувка), у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх дев?яти років дочка - [PERSON] проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , і повністю перебуває на його утриманні та вихованні. Позивач наголошує, що самостійно виховує дочку, забезпечуючи всі її потреби: харчування, лікування, одяг, навчання та розвиток, створює всі необхідні умови для комфортного проживання та нормального розвитку дочки в атмосфері любові й матеріальної забезпеченості. Активно займається питаннями здоров?я дочки, супроводжує її до лікарів і забезпечує регулярні обстеження та медичні препарати при потребі, контролює її навчання, забезпечує всім необхідним для належного та різностороннього розвитку дитини, регулярно відвідує батьківські збори та виконує рекомендації вчителів. Вказує, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дочки, необхідне йому для можливості пересування з дитиною без документальної згоди матері, зняття дитини з реєстрації місця проживання та реєстрації дитини за новим місцем проживання, отримання належних соціальних виплат. Просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання дитини - [PERSON] батьком - [PERSON] . Ухвалою суду від 24.02.2025 ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами загального позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 19.03.2025 від представника Служби у справах дітей Городищенської сільської ради Луцького району надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Протокольною ухвалою суду від 25.03.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Представниця позивача через ВКЗ адвокатка Ципляк О.І. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені статтями 150, 151 СК України. Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. Судом встановлено, що [INFO] у позивача - [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] (а.с.7). Факт спільного проживання з дитиною підтверджується довідкою, яка видана Городищенською сільською радою Луцького району Волинської області (а.с.8). Позивач [PERSON] працює на посаді охоронця ставка у ФОП [PERSON] та має позитивні характеристики з місця роботи (а.с.9). [PERSON] навчається у 8 класі Колодеженського ліцею Городищенської сільської ради, та час навчання зарекомендувала себе як старання, дисциплінована, працелюбна та уважна учениця (а.с.10). Згідно довідки №8 від 22.01.2025 Комунального підприємства «Берестечківчська міська лікарня», [PERSON] , [INFO] , жителька с. Жабче, Луцького району, перебуває на «Д» обліку (а.с.11). Відповідачка має постійне місце проживання в Польщі (Гайнувка), уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] та у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.13-23). Позивач посилається на те, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дочки, необхідне йому для можливості пересування з дитиною без документальної згоди матері, зняття дитини з реєстрації місця проживання та реєстрації дитини за новим місцем проживання, отримання належних соціальних виплат. Доведення факту одноосібного виховання дітей батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дітей, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, зокрема на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2024 у справі № 363/4834/23. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ч.7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідачка [PERSON] написала заяву від 22.01.2025 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Веремчук А.М., зареєстрована в реєстрі за №17, про те, що вона підтверджує факт проживання, виховання та повне утримання дитини батьком - [PERSON] , [INFO] , за адресою його місця проживання: Волинська область, Луцький район, с. Жабче (а.с.12). 05.02.2025 року Виконавчий комітет Городищенської сільської ради виніс Рішення №25 про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Згідно акту обстеження умов проживання від 22.01.2025 року, виданий Службою у справах дітей Городищенської сільської ради, будинок облаштований необхідними меблями, побутовою технікою, комунальними зручностями. Умови проживання задовільні (а.с.25). Представниця Служби у справах дітей Городищенської сільської ради Луцького району Корольчук І.О. в судовому засіданні 14.05.2025 пояснила, що матір дитини - [PERSON] проживає в Польщі, а дитина проживає та перебуває на утриманні батька [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні 14.05.2025, в присутності представниці Служби у справах дітей Городищенської сільської ради Луцького району Корольчук І.О. була допитана неповнолітня [PERSON] , яка пояснила суду, що її татом є [PERSON] , а мамою - [PERSON] . Мама вже давно проживає в Польщі, а вона проживає з татом в [ADDRESS] . Отже, надані позивачем докази свідчать про проживання дитини разом з батьком, що позивач [PERSON] одноосібно утримує дитину, що сторонами не заперечується, та підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дитини, що остання остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дочки, тобто обставина відсутності участі матері у вихованні дитини є доведеною. Слід зазначити, що не зважаючи на проживання матері окремо від дитини, це не впливає на обов`язок [PERSON] піклуватися про здоров`я доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, а також на її обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, [PERSON] в житті дитини фактично участі не бере, мати не забезпечує дитині своєї присутності тією мірою, яка є необхідною з огляду на вік дитини. Іншого порядку встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини законодавством України не передбачено. Доведення факту одноосібного виховання дітей батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дітей, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, зокрема на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2024 у справі № 363/4834/23. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачем представлено суду належні та беззаперечні докази в обґрунтування своїх вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved