Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив суд, стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінпром Маркет», заборгованість за договором позики №75374494 від в розмірі 16940 гривень 00 копійок, з яких: 5000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу: 11940 гривень сума заборгованості за відсотками; судовий збір в сумі 2422 гривень 40 копійок, та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 гривень. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 січня 2025 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України (оскільки підпадає під ознаки малозначної справи), з повідомленням (викликом) сторін. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі, та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву, заперечень, зустрічного позову. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст. ст. 128, 131 ЦПК України. Одночасно з поданням позову позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просить суд витребувати у АТ «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: інформацю щодо належності [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Універсал Банк» [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за період з 08.08.202 року до 11.08.2021 року. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 січня 2025 року вказане клопотання задоволено частково, витребувано з Акціонерного товариства "Універсал Банк" письмовий доказ, що підтверджує належність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку у АТ "Універсал Банк" за № [NUMBER] ; письмовий доказ - виписку по картковому рахунку [PERSON] , (РНОКПП: [NUMBER] ) в АТ "Універсал Банк" за № [NUMBER] , за період з 08.08.2021 року до 11.08.2021 року, виключно в частині операцій з контрагентом ТОВ «Фінпром Маркет». 22.01.2025 року до суду на виконання вказаної ухвали надійшли від Акціонерного товариства "Універсал Банк" витребувані судом докази, а саме інформація у формі відповіді: банківська картка [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] . За період з 08.08.2021 року по 11.08.2021 року по картці [NUMBER] , що належить [PERSON] , не виявлено операцій з контрагенами ТОВ «Фінпром Маркет», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «ФК Фінекспрес». Банк може припустити, що платежі проведено не по реквізитам, а через платіжну систему, через що у банку відсутня інформація щодо операцій по вищезазначеним контрагентами. Представник позивача просив розглядати справу без його участі та в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення по даній справі. Відповідачу [PERSON] рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання було надіслано поштою копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, позов з додатками та повістка про виклик у судове засідання, однак до судового засідання відповідач не з`явився, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про слухання справи за його відсутності до суду не подавав, правом на подання відзиву не скористався. Згідно зі?ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позов, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи. та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням?ст. 281 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вказаний позов підлягає відмові з огляду на таке. 08.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №75374494, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 гривень, шляхом перерахування на баньківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису g71W7Qnays, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному?ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем надано суду розрахунок заборгованості за Кредитним договором №75374494, відповідно якого розмір складає 24082,51 грн., з яких: 5000 гривень - сума заборгованості за основному боргу; 11940 гривень - сума заборгованості по відсоткам. У частині третій?статті 3 ЦПК України?передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої?статті 207 Цивільного кодексу України?(надалі?ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей?626,?628 ЦК України?договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За частиною першою?статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України?передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього?Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої?статті 1054 ЦК України?за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша?статті 1048 ЦК України). Частиною другою?статті 1054 ЦК України?встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою?статті 633 ЦК України?публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі?ст. 610 ЦК України?порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до?ст. 526 ЦК України?зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього?Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У справах про стягнення кредитної заборгованості?кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4?ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до?статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Водночас, відповідно до пунктів 4,8, 5.5,5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого?Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254), передбачено, що у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій, призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно з пунктами 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого?Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75?(яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 20 жовтня 2020 року у справі №456/3643/17 (провадження №61-9882св20), від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19). Суд зазначає, що до позовної заяви не додано жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував, що позивач надав кредитні кошти [PERSON] . При цьому суд зауважує, що документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, її розмір, дати та суми платежів і списань за кредитним договором, є документи первинної бухгалтерської документації, оформлені з додержанням?статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»?(квитанція про перерахунок коштів, меморіальний ордер). Зважаючи на те, що позивачем, усупереч ст.?12,?81 ЦПК України, що є його обов`язком, за допомогою належних доказів не підтверджено розмір заборгованості, заявлений до стягнення, тому наведене унеможливлює перевірити обґрунтованість позовних вимог у цій частині на предмет їх достовірності, а відтак і встановити розмір цієї заборгованості. З огляду на вказане вище, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитними договорами, оскільки останнім не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог в цій частині, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення інфляційних збитків не заявлялись стороною позивача, тому є підстави для відмови у задоволенні позову. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог?ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed