Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . Указує,\~що [PERSON] \~(до\~реєстрації шлюбу\~ [PERSON] )\~та матір\~позивачки [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON] ) є рідними сестрами, а тому позивач має право на спадщину за законом та є єдиною спадкоємицею померлої, інші родичі та особи з якими б вона проживала відсутні. У березні 2022 року вона зверталася до приватного нотаріуса з метою прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила у заведенні спадкової справи, оскільки на той час всі нотаріальні реєстри були відключені з мотивів захисту національної безпеки та їй було запропоновано дочекатися закінчення війни. 13 лютого 2024 року вона звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса з наміром вступити у спадщину, яка залишилася після смерті її тітки, та прийняти її, за її зверненням заведено спадкову справу № 82с/2024. Однак, Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Вважає, що вона фактично через війну була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. Указує, що з початку військової агресії російської федерації проти України 24 лютого 2022 року реалізація права громадян України на спадкування ускладнилася через масову евакуацію громадян, відключення державних реєстрів, відсутність нотаріусів на робочих місцях, проблеми зі зв`язком та транспортом, електроенергією, тощо. Зазначене обмежило її у реалізації своїх прав у встановлений законом строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у тому числі із тих причин, що вона боялася переміщуватися через об`єктивну, реальну та дійсну загрозу для свого життя та здоров`я, через бойові дії, спричинені збройною агресією російської федерації. Починаючи з моменту вторгнення збройні сили російської федерації вели активні бойові дії на території України та майже кожного дня здійснювали постійні обстріли, зокрема і по м. Одесі. Посилається на те, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видання відповідних сертифікатів, ТПП України 28 лютого 2022 року видала лист за № 2024/02.0-7.1, в якому засвідчила, що військова агресія рф проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Крім того указує, що внаслідок оголошення з 24.02.2022 Президентом України воєнного стану, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 12.03.2022 № 263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану», листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 про засвідчення форс-мажорних обставин, Підприємство, задля забезпечення цілісності інформації та недопущення несанкціонованого доступу до відомостей, що містяться в державних інформаційних ресурсах, що адмініструються ДП «НАІС», 24.02.2022 тимчасово було обмежено роботу Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України, зокрема, Спадкового реєстру. Посилається на те, що війна сама по собі є форс-мажорною обставиною, при якій можливий пропуск строку прийняття спадщини. На підставі наведеного, посилаючись на те, що нею пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, позивач просила визначити їй додатковий строк тривалістю у три місяці після набрання рішенням суду законної сили для прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат Хижняк А. В. позов просили задовольнити. Представник Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 25.03.1985, [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00044800091 від 01 травня 2024 року слідує, що 19 лютого 1974 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00044841893 від 03 травня 2024 року слідує, що 12 лютого 1993 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.03.1976 Київським відділом ЗАГС м. Одеса, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 31.01.2022. 13.02.2024 на підставі заяви [PERSON] від 13.02.2024 Приморською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 82с/2024 до майна померлої [PERSON] . З матеріалів спадкової справи слідує, що згідно інформації зі Спадкового реєстру відсутні відомості про складення померлою заповіту. Позивач на час відкриття спадщини зареєстрованою за однією адресою зі спадкодавцем не була. Листом від 02.04.2024 №772с/02-14 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пенчевим К. повідомлено [PERSON] , що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] нею подано з пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в судовому засіданні. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19; від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19). Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як на поважні причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач посилається зокрема на те, що вона у березні 2022 року зверталася до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , проте нотаріус відмовила у заведенні спадкової справи, оскільки на той час всі нотаріальні реєстри були відключені з мотивів захисту національної безпеки та їй було запропоновано дочекатися закінчення війни. Однак, позивачем не надано жодних доказів про те, що вона у березні 2022 року зверталася до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та їй нотаріусом було відмовлено у прийнятті такої заяви, в тому числі з підстав відключення реєстрів під час дії воєнного стану. При цьому доводи позивача про відключення у зв`язку з введенням на території України воєнного стану державних реєстрів, зокрема держателем яких є Міністерство юстиції України, не свідчать про неможливість подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Також не свідчать про поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини і посилання позивача на введення з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану у зв`язку військовою агресією російської федерації проти України, оскільки позивач не зазначає та не надає жодних доказів існування обставин, пов`язаних з введенням на території України воєнного стану, які перешкоджали їй звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Саме\~по собі\~посилання на\~введення воєнного\~стану в\~Україні не\~свідчить про\~поважність причин\~пропуску позивачем\~строку на\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини тане є достатньою підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, що унеможливили подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини протягом установленого законом строку. Позивач не зазначила та не довела обставин, що унеможливили своєчасне подання нею заяви про прийняття спадщини протягом установленого законом строку зокрема зумовлених введенням воєнного стану в Україні. Також позивач не була позбавлена можливості подання такої заяви і засобами поштового зв`язку. Крім того,\~посилання позивача\~на те,\~що Торгово-промислова\~палата України\~28\~лютого 2022\~року видала\~лист за\~№ 2024/02.0-7.1,\~в якому\~засвідчила,\~що військова\~агресія рф\~проти України\~є форс-мажорною\~обставиною (обставиною\~непереборної сили)\~в даному\~випадку є\~безпідставним,\~оскільки Торгово-промисловою\~палатою України\~та уповноваженими\~нею регіональними\~торгово-промисловими\~палатами шляхом видання відповідних сертифікатів засвідчуються форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які можуть звільнити від відповідальності саме за невиконання зобов`язань за договорами, а посилання на це у справі, предметом якої є вимога про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, є необґрунтованим. Також не підтверджує поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини й посилання позивача у судовому засіданні на те, що вона у зв`язку з введенням на території України воєнного стану виїжджала за межі України, оскільки жодних доказів на підтвердження цих обставин (виїзду за межі України та терміну перебування за кордоном) позивач не надала та не посилалася на це у позовній заяві. Відтак, наведені [PERSON] обставини не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений ЦК України строк. Інших обставин, які є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини понад 2 роки, позивачем не зазначено. Отже, встановивши, що [PERSON] померла [INFO] , а позивач звернулась до нотаріуса з метою прийняття спадщини після її смерті лише 13 лютого 2024 року, тобто із значним пропуском встановленого статтею 1270 ЦК України строку (більш ніж через два роки), надавши правову оцінку зазначеним позивачем у позовній заяві причинам пропуску строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. З урахуванням обізнаності позивача про смерть [PERSON] , відсутності складеного нею заповіту, а також усвідомлення позивачем права на спадкування за законом, вона повинна була вчинити активні дії для прийняття спадщини - подати заяву про прийняття спадщини у встановлений ЦК України строк. Такий висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23. \~ \~ \~ \~Крім того, суд ураховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, відповідно до якого суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. За таких обставин, правові підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору слід залишити за нею.

Outcome: dismissed