Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначає, що сторони уклали шлюб 20.02.2009. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 09.11.2012 шлюб було розірвано, а донька [PERSON] залишилась проживати разом з матір`ю. Починаючи з трирічного віку дитини батько не приймає жодної участі у її вихованні: не цікавиться успіхами дитини в навчанні, її здоров`ям, має заборгованість по сплаті аліментів. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, просить суд позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представниця - адвокат Н.Голісова - в судовому засіданні позов підтримали з з підстав, зазначених у позові. Відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої служба у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідача, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 09.11.2012 шлюб між сторонами, укладений 20.02.2009, розірвано. Згідно свідоцтва [NUMBER] від 20.03.2018 [PERSON] змінила ім 'я на [PERSON] . Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18.08.2019 визначено місце проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання доньки з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі частки усіх видів заробітку. Згідно довідки-розрахунку №14658 від 21.02.2022, наданої Старшим державним виконавцем О.Бацокіним борг [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.02.2022 становить 86997,55 грн. На адвокатський запит ГУНП в Херсонській області Херсонське РУП №1 надало відповідь, що не представилось можливим встановити точне місце знаходження [PERSON] . За наявними базами МВС останній в розшуку не перебуває. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач прожив з позивачкою близько року, потім почав зловживати наркотичними та алкогольними напоями, грати в азартні ігри. Допомогу доньки не надає, її життям не цікавиться. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що з початком повномасштабного вторгнення в Україну російських військ виїхала разом з матір`ю до Туреччини, де навчається в школі. Рідного батька не пам`ятає, оскільки він з нею не спілкується, однак вона підтримує зв`язок з його тіткою - [PERSON] . Не заперечує щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неї. Відповідно до ч.4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Представник третьої служба у справах дітей Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради Бабієнко Н.Ю. надала до суду клопотання про неможливість надати до суду обґрунтований висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки останній не проживає за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується довідкою голови квартального комітету №21. У відповідності зі ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п.п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, враховуючи, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, фінансове утримання, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . буде сприяти забезпеченню прав та законних інтересів останньої, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved