Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до суду в якому просила визначити місце проживання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з нею. В обґрунтування вимог зазначала, що від шлюбу з відповідачем у них народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В травні 2022 року відповідач виїхав до Швейцарії та більш до України не повернувся. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.02.2023 року, шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач участі в житті дітей не приймає, але намагається чинити перешкоди в різних питаннях стосовно їх спільних дітей. Вирішити дане питання в позасудовому порядку не можливо, а тому змушена звернутися до суду з цивільними позовом. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти визначення місця проживання синів з матір`ю не заперечує (а.с.47) Представник третьої особи Конотопський ВДРАЦС в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без участі представника, покладаються на розсуд суду(а.с.29). Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Конотопського міської ради в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала, крім того надала висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9) Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 24.02.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.18-19). Діти були зареєстровані та проживали разом з матір`ю в [ADDRESS] , а 28.02.2025 року зняті з реєстрації (а.с.10,11,12) Відповідно довідки Конотопського закладу дошкільної освіти (ясла-сад) №8 «Волошка» № 01-10/23 від 07.03.2025 року, [PERSON] , [INFO] є вихованцем старшої групи. Мати сама виховує дитину, батько не відвідує батьківські збори , не цікавиться успіхами дитини, не підтримує зв`язок з вихователями (а.с.13) Згідно довідки КНП Конотопської міської ради «Конотопська ЦРЛ ім. академіка М.Давидова» № 695 від 13.03.2025 року [PERSON] особисто турбується про стан здоров`я дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , супроводжує їх на медичний огляд та обстеження (а.с.14). Позивачка [PERSON] працевлаштована в КНП Конотопської міської ради «Конотопська ЦРЛ ім. академіка М.Давидова» , працює на посаді сестри медичної відділення анестезіологія, має стабільний заробіток (а.с.15,16) З характеристики на [PERSON] № 651 від 07.03.2025 року вбачається, що вона в лікарні проявила себе як досвідчений, кваліфікований, дисциплінований працівник, відповідальна, у відносинах з лікарями дотримується субординації, стягнень не має (а.с.17). Згідно характеристики Конотопського ліцею № 1 № 126 від 20.05.2025 року [PERSON] , [INFO] навчається в Конотопському ліцею № 1 з 01.09.2022 року. Зарекомендував себе як дисциплінований учень, має гарні відносини з однокласниками, відвідує позашкільні заклади освіти міста. Досягненнями та іншими питаннями, що стосуються дитини цікавиться мати. Батько дитини батьківські збори не відвідує, шкільним життям дитини гне цікавиться, за навчальними досягненнями не слідкує. (а.с.57). Відповідно до інформації наданої Конотопський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 8 «Волошко» повідомляє, що [PERSON] , [INFO] є вихованцем закладу з вересня 2020 року. Мати дитину виховує сама, приділяє достатньо уваги, цікавиться успіхами дитини, відвідує батьківські збори. Хлопчик забезпечений всім необхідним. Батько зв`язок з дошкільним закладом не підтримує, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами, не підтримує зв`язок з вихователями. (а.с.58). Актом обстеження умов проживання від 07.05.2025 року підтверджується, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Будинок оснащений необхідними меблями та технікою. Для дітей облаштована окрема кімната, обладнана місця для відпочинку, в наявності шафа для речей, одяг, в достатній кількості (а.с.59) Згідно відповіді Конотопський центр соціальних служб № 01-03/372 від 08.05.2025 року оцінку потреб [PERSON] не здійснено, за вказаною адресою він не проживає, у телефонній розмові повідомив, що наразі він проживає за кордоном (а.с.61). Відповідно до договору дарування від 23.08.2024 року [PERSON] , яка на підставі довіреності від [PERSON] подарувала [PERSON] , [INFO] ? частину будинку по [ADDRESS] (а.с.62-63,64,65). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу 04.06.2005 року [PERSON] одружився з [PERSON] .. Шлюб було розірвано 02.02.2010 року (а.с.66,68). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу вбачається, що 09.06.2011 року [PERSON] одружився з [PERSON] .. Шлюб було розірвано на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду 24.02.2023 року (а.с.67). Як вбачається із заяви від 07.05.2025 року [PERSON] не заперечує проти визначення його місця проживання разом з мамою [PERSON] (а.с.69). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] ,пояснили, що [PERSON] проживає разом з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] . Батька дитини не бачили, оскільки він проживає за кордоном. У зв`язку із тим, що сторони разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У відповідності до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Органом опіки та піклування Конотопської міської ради надано висновок від 23.05.2025 року №01-14/284 про доцільність визначити місце проживання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] і це відповідає інтересам дітей, найкраще відповідає збереженню зв`язків дітей з сім`єю. (а.с.54-56). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов`язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним ("Neulinger and Shuruk v. Switzerland" від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, "Mamchur v. Ukraine" від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічний висновок щодо застосування частини першої статті 161 СК України зроблений в постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 754/5128/16-ц, від 02 серпня 2018 року у справі № 459/1640/17 та від 22 серпня 2018 року у справі № 539/1406/17. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідає інтересам дітей, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі ст.ст.19, 141, 142, 160, 161 СК України, суд

Outcome: approved