Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 01.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75995256. 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» укладено Договір факторингу №2112, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №75995256 від 01.08.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами». 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу №310323-ФМ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №75995256 від 01.08.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінпром Маркет». Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №310323-ФМ ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №75995256. ТОВ «Фінпром\~Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16\~946,09 грн, з яких: 5\~050 грн сума заборгованості за основним боргом; 11\~896,09 грн сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінпром Маркет» за договором позики №75995256 в розмірі 16\~946,09 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій до суду заяві представник позивача просив розгляд справи провести за його відсутності. Проти постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання, однак в судове засідання не з`явився. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.13\~ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.08.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75995256, за умовами якого Товариство надало позичальнику [PERSON] позику на суму 5\~050 грн, строком на 30 днів, із процентною ставкою (базова), яка становить 1,99 %. У Додатку 1 до договору позики №75995256 від 01.08.2021 визначено дату видачі та дату повернення позики, згідно якого позичальник зобов`язаний сплатити місячний платіж на погашення позики до 31.08.2021, що складається з погашення суми позики та процентів за користування позикою. Згідно з пунктами 1 та 2.1 договору позики №75995256\~від 01.08.2021\~Товариство надало позичальнику грошові кошти, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача коштів в сумі 5\~050 грн. Дана обставина не заперечується відповідачем. З відповіді АТ «Універсалбанк» №БТ/Е-3476 від 06.05.2025 на запит суду та виписки з особового рахунку відповідача вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 01.08.2021 здійснено переказ коштів на суму 5\~050 грн. Проте, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики в повному обсязі не виконав, не сплачував кошти на погашення суми позики і відсотки за користування позикою згідно договору позики №75995256 від 01.08.2021. В зв`язку з цим, станом на 31.03.2023 (дата відступлення права вимоги за договором Факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023)\~у [PERSON] \~виникла заборгованість\~перед Товариством\~за договором\~позики №75995256\~від 01.08.2021.\~ 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» укладено Договір факторингу №2112, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №75995256 від 01.08.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами». 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу №310323-ФМ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №75995256 від 01.08.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінпром Маркет». Згідно умов Договору Факторингу права вимоги, які ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» відступає ТОВ «Фінпром Маркет» за цим Договором, відступаються в розмірі Портфеля Заборгованості Боржників перед ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та визначені в Реєстрі Заборгованостей. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги та є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №310323-ФМ ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №75995256 в сумі 16\~946,09 грн, з яких: 5\~050 грн сума заборгованості за основним боргом; 11\~896,09 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі\~ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.\~629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3цього Закону визначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Як видно з матеріалів справи договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору встановлено, що позичальник при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, місце проживання, електронну адресу. Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови позики, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього\~Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516\~ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Встановлено, що ТОВ «Фінпром Маркет» має право вимоги до [PERSON] на підставі укладеного Договору позики №75995256 від 01.08.2021. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, то кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Розрахунок заборгованості за договором позики №75995256 від 01.08.2021 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом лише стосовно заборгованості відповідача за неповерненою сумою позики у розмірі 5\~050 грн. У той же час, щодо розміру заборгованості відповідача за нарахованими відсотками в сумі 16\~946,09 грн даний розрахунок не може вважатися належним доказом заборгованості відповідача в такій сумі. З договору позики №75995256 від 01.08.2021 та Додатку №1 до нього вбачається, що сторони погодили строк дії позики у 30 днів та нарахування відсотків на залишок суми позики до 31.08.2021. Тобто, відсотки на залишок суми позики позивачем мали нараховуватися протягом місяця, починаючи з 01.08.2021 і до 31.08.2021. При цьому, позивачем відповідно до розрахунку заборгованості відсотки були нараховані до 28.11.2022. Тому суд\~вважає обґрунтованими\~доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №75995256 в частині боргу за неповерненою сумою позики в розмірі 5\~050 грн. При цьому розмір заборгованості за відсотками в сумі 11\~796,19 грн позивачем в повній мірі не доведено. В цій частині, стягненню підлягає заборгованість відповідача за відсотками у розмірі 3\~015 грн (5\~050 х 1,99% х 30 днів). Так, пунктом 2.2 договору позики передбачено, що строк кредиту складає 30 днів. Відтак,\~судом\~встановлено,\~що\~згідно\~ умов\~договору позики,\~станом на\~31.08.2021\~розмір заборгованості\~за процентами,\~що підлягає\~стягненню з\~відповідача становить\~3\~015\~грн.,\~що відповідає\~наданому позивачем\~розрахунку,\~тобто за\~30\~днів користування\~позикою. До того ж, позивачем не доведено, що відповідач ініціював продовження строку користування позикою, ініціював зміну дати погашення позикою, не доведено, що сторони домовились про продовження строку позики понад строк, вказаний в п. 2.2 Договору. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК\~України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по даній справі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку як кредитодавцю, так і фактору не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики підлягають задоволенню в розмірі 8\~065 грн, що складається з 5 050 грн основної суми боргу та 3\~015 грн заборгованості за процентами. В іншій частині позов задоволенню не підлягає в зв`язку з недоведеністю. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн та понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3\~500 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, актом приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу мають бути присуджені позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив\~ позов на\~ загальну суму 16\~846,19 грн. Позов задоволено\~на суму\~8\~065 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 2\~835,31 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial