Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

21.03.2025 року представник позивача Руденко К.В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9917 від 06.04.2024 року по нарахованим та несплаченим процентам у розмірі 44 035,00 грн. за період з 06.05.2024 року по 02.03.2025 року, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. Позов обгрунтований таким. 06.04.2024 року ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та відповідач уклали кредитний договір № 9917 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 813025. Відповідно до п. 1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 6 200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в строки, визначені цим договором. Умовами укладеного договору визначено розмір кредиту, дата повернення кредиту, умови і порядок надання кредитодавцем грошових коштів у кредит, права та обов`язки сторін, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору, іншу інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов договору, а саме надання позичальнику кредиту в сумі 6 200,00 грн. на строк 365 днів (до 06.04.2025 року) шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» зі сплатою процентної ставки 2,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (912,5% річних). Акцепт оферти позичальником здійснено шляхом підписання одноразовим ідентифікатором 813025, що підтверджується витягами з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» від 06.04.2024 року, Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ». ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» свої зобов`язання за договором позики виконало та надало позичальнику грошові кошти у сумі 6 200,00 грн. на карту № [NUMBER] , отримувач [PERSON] , що підтверджується довідкою FONDY № 778706471 від 14.03.2025 року, листом АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» від 08.04.2025 року та випискою по рахунку за період з 06.04.2024 року по 11.04.2024 року. Відповідно до детального розрахунку заборгованості, наданих позивачем, станом на 06.04.2024 року у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 235,00 грн., з якої: 6 200,00 грн. заборгованість за сумою кредиту; 44 035,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. Враховуючи зазначене, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 28.03.2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, за клопотанням представника позивача витребувано інформацію з АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ». У судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання, в якому просить дану цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти укладеного ним договору, проте вважає, що нараховані товариством проценти значно перевищують суму самого кредиту, просить їх зменшити, крім того просить суд зменшити суму витрат понесених позивачем на правову допомогу. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Частиною першою ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 06.04.2024 року [PERSON] підписав електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора, кредитний договір № 9917 та додатки до нього, за змістом якого ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» надало [PERSON] кредит в сумі 6 200,00 грн. (а.с. 11-17). Акцепт оферти позичальником здійснено шляхом підписання одноразовим ідентифікатором 813025, що підтверджується витягами з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» від 06.04.2024 року, Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» (а.с. 25-34). ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» свої зобов`язання за договором позики виконало та надало позичальнику грошові кошти у сумі 6 200,00 грн. на карту № [NUMBER] , отримувач [PERSON] , що підтверджується довідкою FONDY № 778706471 від 14.03.2025, листом АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» від 08.04.2025 року та випискою по рахунку за період з 06.04.2024 року по 11.04.2024 року (а.с. 18). Матеріалами справи підтверджено, що без створення позичальником даних по заявці на кредит, без отримання листа смс-повідомлення про погодження кредиту, без підписання позичальником одноразовим ідентифікатором договору та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір, вказаний договір не був би укладений. Тобто відповідачем здійснено ряд активних дій з метою укладання кредитного договору, зокрема надано особисті відомості такі як дані паспорту, номер платіжної картки, правильність яких не спростовано. Довідкою FONDY № 778706471 від 14.03.2025 року, випискою по рахунку за період з 06.04.2024 року по 11.04.2024 року, наданою АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» підтверджується зарахування на платіжну картку суми кредиту. Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій кредитний договір не був би укладений між сторонами, суд приходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача та відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 912,5%) користування кредитом. Відповідно до детального розрахунку заборгованості, наданих позивачем, станом на 06.04.2024 року у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 235,00 грн., з якої: 6 200,00 грн. заборгованість за сумою кредиту; 44 035,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом (а.с. 19-23). Вказаний розрахунок відповідає умовам договору позики, які узгоджені сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У частині першій ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. В кредитному договорі було визначено, що процентна ставка на день становить 2,5% в день, що за весь строк кредитування складає 912,5% річних. Сума заборгованості за кредитом складає: 6 200,00 грн. заборгованість за сумою кредиту; 44 035,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом за період з 06.05.2024 року по 02.03.2025 року. Таким чином, розмір нарахованих процентів навіть не за весь період кредитування перевищує більше ніж в 7 разів розмір основної заборгованості. Суд вважає, що умова договору по нарахуванню процентів є несправедливою, а розмір нарахованих відсотків непропорційно високий, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах № 132/1006/19 від 07.10.2020 року, № 910/719/19 від 19.05.2020 року та № 363/1834/17 від 13.07.2022 року та № 910/12876/19 від 01.06.2021 року. З огляду на вказане, суд вважає, що вимоги ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» про стягнення з відповідача процентів відповідно до п. 1.2 Договору надання грошових коштів у позику підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 3 200,00 грн. Вказана сума буде справедливою та співмірною з огляду на суму основного боргу. Крім того, суд зауважує, що у споживача, підписуючи договір складений фінансовою компанією, та обтяжений великою кількістю умов та юридичних термінів, не могло виникнути іншого висновку про розмір процентів, які підлягають сплаті за користування кредитними коштами, ніж той, що вказаний у п. 1.4 кредитного договору. Аналогічну позицію викладено у постанові Запорізького апеляційного суду від 28.04.2025 року у справі № 333/6863/24 (провадження №22-ц/807/816/25). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що вимоги позову ТОВ ФК «ПРОЦЕНТ» підлягають задоволенню частково у загальній сумі 3 200,00 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплачена за подання позову у розмірі 169 грн. 57 коп. Що стосується витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Так, позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в суді 10 000,00 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial