Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить звільнити квартиру [ADDRESS] з- під арешту, накладеного на підставі постанови АА№168775, 20.05.2010, Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, В-8/522, [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 9849892. Звільнити квартиру [ADDRESS] з- під арешту, накладеного на підставі постанови, 7375566 від 30.10.2013 року Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 3136484. Вимоги обґрунтовує тим, що на підставі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів, 26.03.1998 року, зареєстрованого за № 3-11750 видно, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності. На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси, №2-1566/08 від 10 червня 2008 року за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , що раніше належала [PERSON] , в порядку спадкування за законом. На теперішній час позивач - [PERSON] є власником 1/3 квартири [ADDRESS] . Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою, АА№168775, 20.05.2010, Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, В-8/522. [PERSON] реєстраційний номер обтяження 9849892 накладено арешт. Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою, № 7375566 від 30.10.2013 року Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 3136484 накладено арешт. Підстави обтяження - 9001778 та 3136484 невідомі, на запит до Першого відділу державної виконавчої служби Малиновського району м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області було роз`яснено, що відомостей про обтяження майна [PERSON] в базі виконавчої служби відсутні, також було запропоновано зробити запит до Автоматизованої системи виконавчих проваджень (https://asvpweb.minjust.gov.ua/) та Єдиного реєстру боржників (https://erb.minjust.gov.ua/), де також відсутні данні про не закриті виконавчі провадження відносно [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер - свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 23.03.2021 року позивачка звернулась до начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про звільнення квартири [ADDRESS] з-під арешту. 05.04.2021 року [PERSON] отримала відповідь, що згідно з п. 2 частини XI наказу від 07.06.2017 № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Матеріали виконавчого провадження, по якому був накладений арешт на майно боржника [PERSON] , знищені із закінченням терміну зберігання. Вирішити питання про зняття арешту з нерухомого майна не представляється можливим. Згідно даних АСВП відомості щодо сплати боргу відсутні. У разі сплати боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, просимо надати до Відділу відповідні підтвердження. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволені позовної заяви відмовити в повному обсязі. При цьому зазначає, що порядок зняття арешту по завершеним виконавчим провадженням чітко визначено Законом № 1404 VІІІ та п. 16 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються\~Цивільним кодексом України, тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що на підставі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів, 26.03.1998 року, зареєстрованого за № 3-11750 видно, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності. На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси, №2-1566/08 від 10 червня 2008 року за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , що раніше належала [PERSON] , в порядку спадкування за законом. На теперішній час позивач - [PERSON] є власником 1/3 квартири [ADDRESS] . Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою, АА№168775, 20.05.2010, Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, В-8/522. [PERSON] реєстраційний номер обтяження 9849892 накладено арешт. Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою, № 7375566 від 30.10.2013 року Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 3136484 накладено арешт. Підстави обтяження - 9001778 та 3136484 невідомі, на запит до Першого відділу державної виконавчої служби Малиновського району м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області було роз`яснено, що відомостей про обтяження майна [PERSON] в базі виконавчої служби відсутні, також було запропоновано зробити запит до Автоматизованої системи виконавчих проваджень (https://asvpweb.minjust.gov.ua/) та Єдиного реєстру боржників (https://erb.minjust.gov.ua/), де також відсутні данні про не закриті виконавчі провадження відносно [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер - свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 23.03.2021 року позивачка звернулась до начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про звільнення квартири [ADDRESS] з-під арешту. 05.04.2021 року [PERSON] отримала відповідь, що згідно з п. 2 частини XI наказу від 07.06.2017 № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Матеріали виконавчого провадження, по якому був накладений арешт на майно боржника [PERSON] , знищені із закінченням терміну зберігання. Вирішити питання про зняття арешту з нерухомого майна не представляється можливим. Оскільки матеріали виконавчого провадження в рамках якого було накладено арешт на майно знищені, то у позивачки не має можливості реалізувати свої права власника. Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до\~ст. 319 цього Кодексу\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, тому вказаним арештом порушуються права позивачки, як власника належного їй майна на розпорядження цим майном. Отже, внаслідок накладення арешту (заборони) на нерухоме майно позивачка на сьогоднішній день позбавлена можливості реалізувати свої права власника. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення. Згідно\~ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Outcome: approved