Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

11.11.2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся представник позивача [PERSON] адвокат Гуйван Н.І. з позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження доньки Серії [NUMBER] від 11.12.2008 року. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 04.11.2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 700,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 29.09.2014 року, і до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07.11.2018 року розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини було збільшено, та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки у розмірі 1 400,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку. Позивач працює та всіляко намагається забезпечити дитині нормальний рівень життя, але її заробіток не дозволяє повноцінно її забезпечити. Раніше встановлений розмір аліментів на утримання доньки у сумі 1400. гривень щомісячно не покриває навіть десятої частини базових матеріальних витрат, які необхідні дитині. З часу стягнення аліментів розмір витрат на утримання дочки значно зріс, як зріс прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Верховна Рада України 09 листопада 2023 року прийняла Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким збільшено прожитковий мінімум: на дітей до 6 років 2563 грн; на дітей від 6 до 18 років - 3196 грн. Так, згідно Договору про навчання № 049/24 від 06 серпня 2024 року, донька сторін [PERSON] зарахована та навчається на 1 курсі відокремленого підрозділу Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» «Фаховий коледж Київського міжнародного університету» строком до 01.07.2028 року за спеціальністю «стоматологія». Вартість навчання згідно п. 3 Договору про надання платних послуг від 06.08.2024 року за один навчальний рік складає 35 700 гривень. Згідно платіжної інструкції 0.0.3861747247.1 від 04.09.2024 року позивач здійснила оплату навчання доньки за вересень місяць у сумі 3 570 грн. Згідно платіжної інструкції 0.0.3925482887.1 від 06.10.20024 року позивач здійснила оплату навчання доньки за жовтень місяць у сумі 3 570 грн. Таким чином, тільки витрати на оплату навчання доньки щомісячно складають 3 570 грн. Враховуючи вартість одягу, взуття, побутових речей необхідних для нормального життя і розвитку доньки, якій на сьогодні 16 років, вартість ліків, обстежень, програм реабілітації, продуктів харчування, вартість проїзду до середній розмір витрат з навчального закладу де навчається дитина врахуванням оплати за навчання складає близько 15 000 грн. на місяць. Позивачка вважає, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти на доньку у розмірі 7000 гривень щомісячно, оскільки його матеріальний стан значно покращився за останні роки, що підтверджується наступним. Згідно копій Декларацій про доходи та майно боржника фізичної особи за 2020-2023 роки, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження за АСВП: 62443193 виконавчий лист № 368/1476/19 від 24.06.2020 року (Кагарлицький ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ)) і яка була отримана під час ознайомлення з матеріалами даного провадження, [PERSON] [INFO] є власником наступних транспортних засобів: Peugeot, Boxer днз [NUMBER] ; Volkswagen, LT31 днз [NUMBER] ; Iveco, Eurocargo днз [NUMBER] ; Volvo, [NUMBER] днз [NUMBER] ; Renaut, Zoe днз [NUMBER] . Крім того, згідно виписки за договором №б/н АТ КБ «Приватбанк про рух коштів боржника за період з 04.06.2020 по 31.10.2023 року, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження надходження по картковому рахунку відповідача складає 838 190 грн. 99 коп. Таким, чином, з огляду на суму коштів, яка надійшла на картковий рахунок відповідача за період з 04.06.2020 року по 31.10.2023 року та наявність автомобілів, які перебувають у власності відповідача його матеріальний стан покращився за останні роки і він має можливість сплачувати аліменти на спільну дитину сторін в більшому розмірі. Донька сторін це дитина з особливими потребами, яка має інвалідність, що підтверджується копією медичного висновку та копією Індивідуальної програми реабілітації інваліда. Тому дитина потребує підвищеної уваги та належного забезпечення. Окрім цього, відповідач взагалі ніяким чином не приймає участі у вихованні дитини, та не бере участі у додаткових витратах на дитину. Всі речі, необхідні для дитини позивачка купує самостійно, оплачує рахунки за комунальні послуги, рахунки за навчання та ін. Тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом про збільшення розміру аліментів на дитину. На підставі зазначеного позивачка [PERSON] просила суд збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Кагарлицького районного суду Києвської області від 07.11.2018 у цивільній справі 368/1359/18 та стягувати із [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , останнє відоме зареєстроване [PERSON] проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , паспорт Серії [NUMBER] , виданий Кагарлицьким РС УДМС України в Київській області 17 січня 2013 року, РНОКПП [NUMBER] яка проживає за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі по 7000,00 (сім тисяч гривень) щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2024 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.01.2025 року від відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву в якому він зазначив наступне. Наведене у позовній заяві. На думку відповідача, не в повній мірі відповідає дійсності, оскільки не усі вказані Позивачем транспортні засоби одночасно знаходяться у володінні Відповідача. Зокрема, з Декларації про доходи Відповідача за 2023 рік вбачається, що автомобіль Volkswagen LT31 д.н.з. [NUMBER] було передано на потреби Збройних Сил України. Отже, хоч вказаний автомобіль і зареєстрований за Відповідачем, проте в дійсності ним не використовується, з вказаного автомобіля не отримується дохід та Відповідач не може ним розпорядитися. За таких обставин, автомобіль Volkswagen LT31 д.н.з. [NUMBER] лише номінально перебуває у власності Відповідача та не повинен враховуватися судом як майно, з якого можуть сплачуватися аліменти. Окрім того, частина транспортних засобів уже не належить Відповідачу, тобто надана Позивачем інформація не є актуальною на сьогоднішній день. Згідно з поданими Позивачем деклараціями, будь-яке нерухоме майно у власності Відповідача відсутнє. Тобто Відповідач не має власного житла (будинку, квартири), або навіть частки у спільному житлі, а також не має у власності нежитлових приміщень. За таких обставин, наявність у власності Відповідача декількох транспортних засобів автоматично не свідчить про те, що його матеріальне становище є високим, таким, що дає можливість сплачувати аліменти у розмірі значно більшому розмірі 7 000 грн щомісячно. У той же час, Відповідач сплачує аліменти на користь Позивача на утримання дитини у розмірі, не меншому, ніж гарантований розмір аліментів на дитину. Так, розмір аліментів, які стягуються з Відповідача за рішенням суду, не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір законодавець визначив як мінімальний гарантований розмір аліментів. Щорічне збільшення прожиткового мінімуму не є підставою для збільшення розміру аліментів за рішенням суду. Сума аліментів, яку одержує Позивач збільшується пропорційно з тим, як збільшується прожитковий мінімум для дитини. Відповідач сплачує аліменти в розмірі, визначеному законодавцем та відповідно до рішення суду, у той час як наявність декількох транспортних засобів при відсутності будь-якого іншого нерухомого майна не свідчить про істотне покращення матеріального стану Відповідача. Окрім того, Відповідач має іншу сім`ю на утриманні (дружину, дитину), яких також повинен забезпечувати, що має бути враховано судом. Вказана обставина була встановлена рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07.11.2018 року. На підставі зазначеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 17.04.2025 року до суду позивачем [PERSON] надано заява про долучення доказів, а саме виписки по рахунках відповідача. Протокольною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.05.2025 року до матеріалів справи прийнято відзив відповідача, та відмовлено у прийнятті письмових доказів наданих позивачем 17.04.2025 року у зв`язку з пропуском позивачем процесуального строку на подання таких доказів на підставі я. 10 ст. 83 ЦПК України. У судовому засіданні 30.05.2025 року позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. У судовому засіданні 30.05.2025 року представник відповідача [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Суд, вислухавши вступне слово представника позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 11.12.2008 року, [PERSON] народилася [INFO] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області 11.12.2008 року складено відповідний актовий запис № 177. Батьками особи зазначеного: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до листа Кагарлицього відділу державної виконавчої служби в Обухівському районні Київської області від 05.12.2023 року № 28521, судом встановлено, що в Кагарлицькому відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконанні перебуває виконавчий лист №368/1476/19 від 24.06.2020 року Кагарлицького районного суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2020 року і до повноліття дитини (АСВП № 62443193). Позивачка, яка на підставу задоволення позову посилається покращення матеріального становища відповідача після ухвалення рішення Кагарлицького районного суду № 368/1476/19 та наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на доньку у розмір 7\~000,00 грн, наявність необхідності в оплаті навчання дитини у приватному закладі вищої освіти, зростання розміру витрат на утримання дочки, зростання прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, проходження дитиною реабілітації. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першої\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої\~статті 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. За положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Щодо посилання позивача про покращення матеріального становища відповідача після ухвалення рішення Кагарлицького районного суду № 368/1476/19 та наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на доньку у розмір 7\~000,00 грн, суд зазначає наступне. Так, позивачем на підтвердження покращення фінансового стану відповідача суду надані виписки по картковим рахункам відповідача та декларації про доходи та майно боржника фізичної особи за 2020-2023 року. Суд зазначає, що у виписці по картковим рахункам відповідача йдеться про сумарні надходження на картковий рахунок Відповідача, тобто про рух коштів на рахунку, а не про його безпосередній дохід. У той же час, для визначення можливості Відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, необхідно брати до уваги саме доходи Відповідача, оскільки розмір аліментів залежить від заробітної плати та інших доходів платника аліментів. Згідно із Сімейним кодексом України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника, зокрема, його заробіток, інші доходи, а також стан здоров`я та працездатність.\~Крім того, законодавець передбачає можливість встановлення аліментів у твердій грошовій сумі, якщо у платника нерегулярний або мінливий дохід.\~ Тому, при розгляді справи про збільшення розміру аліментів, суд вивчає саме фінансовий стан відповідача, щоб визначити його можливості щодо сплати більшої суми на утримання дитини.\~ Отже, суд не приймає до уваги надані позивачем виписки по картковим рахункам відповідача, оскільки вони не підтверджують дохід відповідача та покращення його матеріального становища. Згідно декларації про доходи та майно боржника фізичної особи за 2020 рік [PERSON] станом на 2020 рік та станом на день розгляду цивільної справи про стягнення аліментів та видачу виконавчого листа №368/1476/19 від 24.06.2020 року Кагарлицького районного суду, мав у власності такі транспортні засоби: Peugeot, Boxer днз [NUMBER] ; Volkswagen, LT31 днз [NUMBER] ; Iveco, Eurocargo днз [NUMBER] . Таким чином, суд приходить до висновку, що про наявність транспортних засобів було відомо на час ухвалення Кагарлицьким районним судом відповідного рішення про стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів, а відтак вказане не є доказом покращення матеріального стану відповідача. Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неподанням позивачем до суду копій відповідних рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04.11.2014 року та рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07.11.2018 року, суд не має можливості перевірити про яке майно було відомо Кагарлицькому районному суду Київської області та позивачу станом на день винесення рішень про стягнення аліментів та про збільшення розміру аліментів. Крім того, суд зазначає, що у деклараціях про доходи та майно боржника фізичної особи за 2020-2021 рік відсутні відомості про дохід [PERSON] . Згідно до декларації про доходи та майно боржника фізичної особи за 2022 рік до майна [PERSON] додано такий транспортний засіб як Renaut, Zoe днз [NUMBER] . А у графі відомості про дохід наявна заробітна плата від БЦ НАУ у розмірі 1 694,79 грн (період виплати щомісяця). Згідно до декларації про доходи та майно боржника фізичної особи за 2023 рік до майна [PERSON] додано такий транспортний засіб як Volvo, FM 12380 днз [NUMBER] . А у графі відомості про дохід наявна заробітна плата від БЦ НАУ у розмірі 40\~200,00 грн (період виплати щомісяця). Як зазначено відповідачем у відзиві не усі вказані Позивачем транспортні засоби одночасно знаходяться у володінні Відповідача. Зокрема, з Декларації про доходи Відповідача за 2023 рік вбачається, що автомобіль Volkswagen LT31 д.н.з. [NUMBER] було передано на потреби Збройних Сил України. Отже, хоч вказаний автомобіль і зареєстрований за Відповідачем, проте в дійсності ним не використовується, з вказаного автомобіля не отримується дохід та Відповідач не може ним розпорядитися. За таких обставин, автомобіль Volkswagen LT31 д.н.з. [NUMBER] лише номінально перебуває у власності Відповідача та не повинен враховуватися судом як майно, з якого можуть сплачуватися аліменти. Окрім того, частина транспортних засобів уже не належить Відповідачу, тобто надана Позивачем інформація, на думку відповідача, не є актуальною на сьогоднішній день. Суд погоджується з доводами відповідача в частині передання на потреби Збройних Сил України відповідачем автомобілю Volkswagen LT31 д.н.з. [NUMBER] , а отже, таке рухоме майно відповідача не може слугувати підтвердженням збільшення матеріального стану відповідача, якщо на день винесення рішення про стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів не було відомо про таке наявне у відповідача майно. Щодо отримання відповідачем у власність у 2022 році транспортний засіб Volvo, [NUMBER] днз [NUMBER] , та у 2023 році транспортний засіб Volvo, [NUMBER] днз [NUMBER] , суд зазначає, що суду не надано відомостей та письмових доказів, яким чином було придбано відповідні транспортні засоби та за які кошти, не є зрозумілим чи було придбано зазначене рухоме майно за особисті кошти відповідача, чи воно було отримано у спадок чи подаровано відповідачу. Зазначені обставини та відсутність розуміння яким чином було придбано відповідачем рухоме майно уможливлює робити висновки та стверджувати, що зазначене майно може слугувати показником покращення матеріального становища відповідача. Щодо доводів позивача про наявність необхідності в оплаті навчання дитини у приватному закладі вищої освіти, зростання розміру витрат на утримання дочки, суд зазначає наступне. Стороною позивача на підтвердження перебування дитини на навчанні та сплати позивачем суми вартості навчання надані: - Договір про навчання № 049/24 від 06 серпня 2024 року, відповідно до якого [PERSON] зарахована та навчається на 1 курсі відокремленого підрозділу Приватного закладу вищої освіти «Київський міжнародний університет» «Фаховий коледж Київського міжнародного університету» строком до 01.07.2028 року за спеціальністю «стоматологія». Вартість навчання згідно п. 3 Договору про надання платних послуг від 06.08.2024 року за один навчальний рік складає 35 700 гривень. - платіжна інструкція 0.0.3861747247.1 від 04.09.2024 року позивач здійснила оплату навчання доньки за вересень місяць у сумі 3 570 грн.; - платіжна інструкція 0.0.3925482887.1 від 06.10.20024 року позивач здійснила оплату навчання доньки за жовтень місяць у сумі 3 570 грн. Однак,\~суд зазначає,\~що вимоги\~про стягнення\~вартості навчання\~з одного\~з батьків\~не є\~збільшенням аліментів,\~а є\~підставою для\~подання позову\~про стягнення\~додаткових витрат\~на дитину.\~ Тобто, вимоги щодо вартості навчання не можуть розцінюватися як збільшення аліментів, а виступають підставою для окремого позову про додаткові витрати на дитину, оскільки мають мінливий характер та відповідний менший період у співвідношенні до розміру аліментів який стягується до повноліття дитини. Щодо доводів позивача про зростання прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку як підставу для збільшення розміру аліментів суд зазначає наступне. Дійсно, Верховна Рада України 09 листопада 2023 року прийняла Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким збільшено прожитковий мінімум: на дітей до 6 років 2563 грн; на дітей від 6 до 18 років - 3196 грн. Однак, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3 зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Щодо посилання позивача на проходження дитиною реабілітації, суд зазначає, що витрати, які можуть бути зумовлені проходженням дитиною реабілітації також не є збільшенням аліментів, а є підставою для подання позову про стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки такі витрати є мінливими та періодичними. Крім того, суд зазначає, що позивачем надані медичний висновок № 514/14-27 від 19.06.2019 року, тобто зазначені відомості та документи були наявні у позивача під час ухвалення рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04.11.2014 року та рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07.11.2018 року, що дає змогу вважати, що вони були враховані іншим судом під час ухвалення відповідних рішень. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову через його недоведеність та необґрунтованість. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Згідно ч. 7\~ст. 141 ЦПК України\~та враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, позивачка є особою яка звільнена від сплати судового збору згідно п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed