Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі «Позивач») до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення боргу за кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 26 березня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2245628, за яким відповідачу були надані кредитні кошти. В подальшому заборгованість позивача за цим договором була передана новому кредитору позивачу у даній справі. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 17\~191,00 грн., з яких: 9\~650,00 гривень заборгованість за кредитом; 2 541,00 гривень заборгованість за відсотками; 5\~000,00 гривень заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою. Крім того, 21 червня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 79348795, за яким відповідачу були надані кредитні кошти. В подальшому заборгованість позивача за цим договором була передана новому кредитору позивачу у даній справі. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 8\~620,00 грн., з яких: 2 500,00 гривень заборгованість за кредитом; 1\~125,00 гривень заборгованість за відсотками; 4\~995,00 гривень заборгованість за пенею. Загальна сума позовних вимог в даній справі становить 25 811,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представником відповідача [PERSON] , адвокатом Говоровим А.В. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому наведені наступні заперечення. Позивачем до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження факту отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів від первісного кредитора. Представником відповідача наведені посилання на норми діючого законодавства України та на судову практику Верховного Суду з цих питань. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переходу прав вимоги до [PERSON] за договорами № 2245628 від 26.03.2024 та № 79348795 від 21.06.2024 від ТОВ «1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Зокрема, не надано доказів оплати за договором факторингу та доказів щодо обсягу прав вимоги, які передаються від первісного кредитора до нового. Також відповідачем необґрунтовано включено до обсягу позовних вимог пеню за договорами позики, оскільки нормами п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що під час дії воєнного стану пеня за договорами позики (кредиту) не нараховується. Представником позивача до суду подана відповідь на відзив, в якій містяться заперечення позивача проти доводів відзиву відповідача. Всі зазначені документи детально проаналізовані судом на стадії ухвалення рішення. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , адвокат Говоров А.В. підтримав доводи відзиву на позовну заяву, детально їх висловивши в судовому засіданні, та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія договору позики № 2245628 від 26.03.2024, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . За умовами договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] позику в розмірі 10\~000 гривень строком на 30 днів до 25.04.2024. Вказаний договір з додатками підписано в електронній формі за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «2E25qp». Наданою позивачем в судовому засіданні довідкою № КД-000023632/ТНПП від 28.04.2025, яка складена оператором фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» та надана первісному кредитору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено факт перерахування 26 березня 2024 року (тобто в день укладення договору № 2245628) ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» отримувачу [PERSON] грошових коштів в сумі 10\~000 гривень. Довідка підписана директором ТОВ «ФК «Фінекспрес» Губіною О.Ю. шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису. Таким чином, суд вважає підтвердженим отримання відповідачем [PERSON] від ТОВ «1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 10\~000 гривень на підставі договору позики № 2245628 від 26.03.2024. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 9\~650 гривень 00 копійок за цим кредитним договором. Окрім суми основного боргу, позивачем за договором від 26.03.2024 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 2\~541 гривня 00 копійок. Згідно до п. 2.3 Договору від 26.03.2024 сторони погодились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься за визначеною процентною ставкою у 0,75 % від суми позики на день протягом строку кредитування (30 днів). Як вбачається з наданої позивачем «Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» (Додаток\~№ 1 до Договору від 26.03.2024), сторонами на строк кредитування узгоджені проценти в розмірі 2 250,00 гривень, виходячи зі строку користування кредитом до 25 квітня 2024 року включно. Ця сума вираховується виходячи з визначеної договором процентної ставки (0,75 % на день), строку кредитування (30 днів) та суми позики (10\~000 гривень): 10\~000 грн. * 0,75 %/день * 30 днів = 2 250,00 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо частини позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою за вказаним договором, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.\~ У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору строк кредитування встановлений до 25 квітня 2024 року включно. Зі спливом цього строку, тобто з 26 квітня 2024 року, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю його заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі. Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі. Таким чином, нарахування процентів за договором № 2245628 від 26 березня 2024 року за період після 25 квітня 2024 року є необґрунтованим, оскільки здійснене поза межами строку кредитування. Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів за понадстрокове користування позикою за договором від 26.03.2024 задоволенню не підлягають. Судом також досліджено копію договору позики № 79348795 від 21.06.2024, за яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] позику на суму 2\~500 гривень зі строком кредитування 30 днів та зі сплатою відсотків у розмірі 1,5 % на день. В даному випадку суд повністю погоджується з доводами представника відповідача щодо відсутності будь-яких доказів на підтвердження факту отримання [PERSON] коштів за вказаним договором. Враховуючи сталу судову практику Верховного Суду щодо необхідності підтвердження факту видачі грошових коштів позичальнику за договором позики (кредиту) відповідними доказами, суд констатує відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Додатково слід зазначити, що на стадії ухвалення рішення судом було досліджено докази підтвердження переходу прав вимоги до відповідача [PERSON] за договором від 26.03.2024 №\~2245628 до позивача. Вказаних доказів, на думку суду, достатньо для констатації такого факту, а доводи представника відповідача таких висновків суду не спростовують. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial