Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що шлюб між сторонами зареєстровано 10 січня 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 16. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось. З 2024 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та спільних інтересів не мають. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе та суперечить його інтересам. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва 07 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено строки для подання відповідних заяв по суті. В судовому засідання 11 червня 2025 року позивач позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, додатково зазначив, що його рішення про розірвання шлюбу є зваженим та остаточним, а підставою подання до суду позову стало зневажливе ставлення відповідача до нього протягом останніх двох років. В судовому засіданні 11 червня 2025 року відповідач заперечувала щодо задоволення позову, у зв`язку із тим, що з ініціативи позивача її знято з місця реєстрації, і до відновлення місця реєстрації [PERSON] на розірвання шлюбу не погодиться. Відповідач додатково вказала про наявний майновий спір з позивачем та неодноразове вчинення [PERSON] домашнього насильства по відношенню до неї. Крім того, 11 червня 2025 року відповідач [PERSON] подала письмові пояснення (відзив на позовну заяву) з додатками, які в подальшому протокольною ухалою суду від 11 червня 2025 року повернуто без розгляду, у зв`язку з недотриманням відповідачем вимог статті 178 ЦПК України, а саме: відсутності доказів надіслання (надання) позивачу. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. 10 січня 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 16 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Судом встановлено, що сторони шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Відповідно до статті 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини другої статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 Сімейного кодексу України). Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За правилом частини другої статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно із статтями 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved