Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРТЕКС», третя особа Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради про встановлення факту припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити реєстраційні дії, в якій просила суд ухвалити рішення, яким трудові відносини [PERSON] з Товариством з обмеженою відповідальністю «КОРТЕКС» визнати припиненими з 31 грудня 2024 року у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади директора, за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Зобов`язати державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внести зміни до відомостей про юридичну особу ТОВ «КОРТЕКС», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, про звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ «КОРТЕКС» з 31 грудня 2024 року. Стягнути з ТОВ «КОРТЕКС» на користь [PERSON] сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. [PERSON] просила суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного судового рішення не заперечує. Представник Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «КОРТЕКС» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим листом відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відзив на позов не подано, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Представник Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1\~ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] протоколом Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРТЕКС» від 02 квітня 2024 року була обрана директором Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРТЕКС» з «13» квітня 2024 р. На підставі та на виконання наказу №4-к від 12.04.2024 р. [PERSON] приступила до виконання обов`язків директора ТОВ «КОРТЕКС» за сумісництвом з «13» квітня 2024 р. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» Вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» директор - як виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників та організовує виконання їхніх рішень. Тобто, загальні збори учасників здійснюють управління товариством та реалізують право уповноваженого органу товариства усунути особу від виконання обов`язків члена виконавчого органу в будь який час і з будь яких підстав. 29 листопада 2024 року [PERSON] звернулась із письмовою заявою про звільнення за власним бажанням до учасників Товариства: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відправивши вказану заяву на електронні адреси учасників (засновників), а також поштою з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення за адресою ТОВ «КОРТЕКС» та учасників (засновників) - [PERSON] та [PERSON] , який володіє часткою в статутному капіталі, яка складає 87,50 % статутного капіталу ТОВ «КОРТЕКС» та є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи - ТОВ «КОРТЕКС», що вказані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У заяві про звільнення [PERSON] просила звільнити її з посади директора ТОВ «КОРТЕКС» за власним бажанням з 31 грудня 2024 року. Дата бажаного звільнення була обрана з урахуванням двотижневого строку, передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП України. До того ж, в якості додатків до заяви було направлено повідомлення про скликання Загальних зборів учасників ТОВ «КОРТЕКС», чим повідомила про скликання Загальних зборів учасників ТОВ «КОРТЕКС» 30 грудня 2024 року о 13 год 00 хв за місцезнаходженням ТОВ «КОРТЕКС» задля розгляду та вирішення наступних питань порядку денного: про звільнення з посади Директора Товариства [PERSON] ; про призначення директора ТОВ «КОРТЕКС»; Про вирішення питання щодо надання повноважень на вчинення дій для державної реєстрації змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань. За даними, що містяться на офіційному веб-сайті Укрпошти, відправлення не були вручені адресатам (повернення Відправнику Закінчення встановленого терміну зберігання) та з 06.01.2025 передані на зберігання Закінчення встановленого терміну зберігання (копія роздруківки додається). Враховуючи викладене вище, незважаючи на відправлені [PERSON] документи, 30 грудня 2024 року загальні збори учасників ТОВ «КОРТЕКС» не відбулися у зв`язку із неявкою усіх учасників Товариства, про що [PERSON] складено відповідний Протокол . У зв`язку з неявкою учасників ТОВ «КОРТЕКС» на загальні збори [PERSON] позбавлена можливості реалізувати передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Учасниками ТОВ «КОРТЕКС» було проігнороване прохання [PERSON] , щодо скликання загальних зборів учасників для розгляду на них питань звільнення її з посади директора та обрання нового директора Товариства, - про скликання/проведення Загальних зборів учасників ТОВ «КОРТЕКС» [PERSON] ніхто не повідомляв. Відповідні дії для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу - Товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань з боку учасників - власників ТОВ «КОРТЕКС» не були здійснені. Позивач у своєму позові наголошує, що на даний час, учасники - власники Товариства не займаються та не опікуються своїм підприємством, ТОВ «КОРТЕКС» найманих працівників не має (крім директора [PERSON] ), а також ТОВ «КОРТЕКС» не виконуються поставлені економічні завдання. На даний момент діяльність ТОВ «КОРТЕКС» не ведеться. Як наслідок, [PERSON] втратила матеріальну (економічну) та будь яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді Директора в ТОВ «КОРТЕКС» та бажає змінити місце роботи й сферу діяльності. Крім того, належного зв`язку із засновниками (учасниками) ТОВ «КОРТЕКС» не має, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні [PERSON] з посади директора за власним бажанням (відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю), та є причиною звернення до суду. На думку [PERSON] , учасники ТОВ «КОРТЕКС» своєю бездіяльністю, яка полягає у не розгляді та у невжитті заходів для прийняття рішення про її звільнення, в межах статутної діяльності підприємства, були порушені її трудові права. Право [PERSON] , як найманого працівника закріплене Кодексом законів про працю. Відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Враховуючи вказане вище, загальні збори учасників ТОВ «КОРТЕКС» порушили право на працю [PERSON] , а саме право на припинення трудових відносин, як його невід`ємну складову частину. Трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, та/або районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору (ст. 221 Кодексу законів про працю). Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 КзПП й ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням. За змістом положень ст. 38 КзПП України, ст.29, 3О, 31, 37, 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ст. 58, 60, 62 ЗУ «Про господарські товариства» права директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчим орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Конституційний Суд України у Рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» вільно обрана зайнятість - реалізація права громадянина вільно обирати вид діяльності, не заборонений законом (зокрема такий, що не пов`язаний з виконанням оплачуваної роботи), а також професію та місце роботи відповідно до своїх здібностей і потреб. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на вільно обрану зайнятість. Примушування до праці у будь-якій формі забороняється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про зайнятість населення» держава гарантує у сфері зайнятості, зокрема, вільне обрання місця застосування праці та виду діяльності, вільний вибір або зміну професії. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на вільний вибір місця, виду діяльності та роду занять, яке забезпечується державою шляхом створення правових, організаційних та економічних умов для такого вибору. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Кодексу законів про працю України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Відповідно до ст. 21 КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. Зі змісту ст. 21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Відповідно до п. 4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до ч. З ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц, у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року, у справі № 758/1861/18). [PERSON] доклала усіх зусиль задля реалізації свого права на припинення трудових відносин, - виконала вимоги КЗпП України та ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» щодо порядку припинення трудових відносин з ініціативи працівника, однак внаслідок бездіяльності ТОВ «КОРТЕКС» - [PERSON] не може припинити трудові відносини з ним та повною мірою реалізувати своє право на працю. Уповноважений на звільнення директора орган ТОВ «КОРТЕКС» проігнорував повідомлення [PERSON] про її звільнення і не розглянув по суті заяву [PERSON] про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього Статутом обов`язків по створенню нового виконавчого органу. З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення [PERSON] в межах статутної діяльності Товариства, ТОВ «КОРТЕКС» були порушені трудові права [PERSON] , зокрема її право бути звільненою із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд. Судова практика\~однозначно кваліфікує\~таку ситуацію\~як порушення\~вимог трудового\~законодавства.\~Так,\~Верховний Суд\~під час\~розгляду аналогічної\~справи у\~Постанові Верховного\~Суду від\~03.07.2019\~у справі\~№ 520/11437/16-ц\~зазначив:\~«Звертаючись до\~суду з\~указаним позовом,\~ОСОБА 1\~посилався на\~те,\~що у\~зв`язку\~з неявкою\~учасника ТОВ\~"Укркеш"\~-\~КОВ "Алгетус\~Холдінгз Лімітед"\~на загальні\~збори він\~позбавлений можливості\~реалізувати передбачене\~частиною першою\~статті 38\~КЗпП України\~право розірвати\~трудовий договір,\~укладений на\~невизначений строк,\~попередивши про\~це власника\~або уповноважений\~ним орган\~письмово за\~два тижні.\~Посилаючись на\~передбачену статтею\~22\~КЗпП України\~заборону будь-якого\~прямого або\~непрямого обмеження\~прав при\~укладенні,\~зміні та\~припиненні трудового\~договору,\~просив у\~судовому порядку\~припинити його\~трудові відносини\~з ТОВ\~"Укркеш"\~на підставі\~частини першої\~статті 38\~КЗпП України.\~Судом установлено,\~що ТОВ\~"Укркеш"\~не виконало\~вимоги трудового\~законодавства,\~не здійснило\~будь-яких\~дій,\~спрямованих на\~вирішення питання\~про звільнення\~ОСОБА 1\~з посади\~директора товариства.\~Тобто існує\~порушення права\~позивача на\~припинення трудових\~відносин.»\~Таким чином,\~

Outcome: approved