Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У травні 2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якої він зазначив, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 травня 2025 року позов [PERSON] було задоволено: змінено спосіб стягнення аліментів, що стягувалися з [PERSON] на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до дня досягнення дитиною повноліття; в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини відмовлено. Позивач на підставі укладеного з АО «Справжні адвокати» договору про надання правничої допомоги №10/11/2024-Х від 10 листопада 2024 року поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень 00 копійок. Тому представник позивача [PERSON] просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з [PERSON] понесені [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень 00 копійок. Представник позивача [PERSON] не з`явився в судове засідання та подав заяву (а.с.46 т.2), в якій підтримав заяву та просив її задовольнити. [PERSON] також не з`явився в судове засідання та подав клопотання (а.с.36-38 т.2), в якому просив розглянути заяву в його відсутності та посилався на те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, визначений в першій заяві по суті становив лише 6000 гривень 00 копійок. Крім того, договором про професійну правничу допомогу не обумовлено право позивача вносити грошові кошти за отримані нею послуги не особисто, а через [PERSON] , яка не є учасником справи. Також витрати в розмірі 10000 гривень 00 копійок становитимуть надмірний фінансовий тягар для відповідача з урахуванням його заробітку та сімейного стану. Тому [PERSON] просить відмовити у задоволенні заяви. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи суд встановив такі обставини. У серпні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. 10 листопада 2024 року [PERSON] та АО «Справжні адвокати» уклали договір про надання правничої допомоги №10/11/2024-Х (а.с.10-11 т.2), яким визначено, що розмір гонорару визначаються в додатку. Відповідно до додатку №1 до договору (а.с.12 т.2) гонорар становить 10000 гривень 00 копійок; порядок оплати гонорару: протягом 1 дня після підписання договору 5000 гривень 00 копійок, до 11 грудня 2024 року 5000 гривень 00 копійок. 10 листопада 2024 року АО «Справжні адвокати» уклав з адвокатом Задереєм О.В. договір №10/11/2024-Х про надання правової адвокатом, залученим у порядку ст.15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (а.с.13-14 т.2), для правничої допомоги та представництва інтересів [PERSON] у справі №359/9342/24. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 травня 2025 року (а.с.243-248 т.1) позов [PERSON] було задоволено: змінено спосіб стягнення аліментів, що стягувалися з [PERSON] на підставі рішення Святошинського районного суду м.Києва від 21 вересня 2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до дня досягнення дитиною повноліття; у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини відмовлено. 7 травня 2025 року [PERSON] та АО «Справжні адвокати» склали акт надання правничої допомоги №1 згідно з договором про надання правничої допомоги №10/11/2024-Х від 10 листопада 2024 року (а.с.15 т.2), відповідно до якого АО «Справжні адвокати» надало правничу допомогу [PERSON] з представництва її інтересів у цивільній справі №359/9342/24; гонорар в розмірі 10000 гривень 00 копійок сплачено [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як роз`яснив Верховний Суд у постановах від 14 грудня 2021 року в справі №922/676/21, від 8 квітня 2021 року в справі №905/716/20, від 31 березня 2021 року в справі №916/2087/18 у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Крім того, Верховний Суд в п.3.9 постанови від 14 грудня 2021 року в справі №922/676/21 зазначив, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. В іншій постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19 Верховний Суд наголосив на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved