Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з 22 травня 2021 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, відсутність спільних інтересів, протилежність поглядів на життя та сім`ю. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, сумісно господарство не ведуть. Збереження шлюбу на теперішній час суперечить інтересам позивача та вважає, що поновлення шлюбних відносин у подальшому неможливо, тому просить розірвати шлюб. Відповідач згідно заяви позовні вимоги визнає. Дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що з 22 травня 2021 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, відсутність спільних інтересів, протилежність поглядів на життя та сім`ю . Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, сумісно господарство не ведуть. Частина 1 ст.3\~СК України проголошує, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно ч. 1ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з вимогами ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Нормами\~ст.51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зі ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Виходячи з вище викладеного, те, що сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, тому суд дійшов висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати.

Outcome: approved