Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

І.КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 07.05.2025 представник АТ «Універсал банк» Мєшнік К.І., який діє на підставі довіреності від 08.01.2024 №22-70Д1, звернувся до суду з позовом, за змістом якого просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал банк» залишок заборговаості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 19.02.2023 у розмірі 63 129,16 грн тіла кредиту, що утворилась станом на 08.01.2025. Також просить стягнути судові витрати у розмірі 3028,00 грн. судового збору. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 19.02.2023 [PERSON] встановив мобільний додаток mоnobank, тобто сервіс АТ «Універсал банку», що дозволяє надати клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки mоnobank. Особливістю проекту mоnobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Пройшовши реєстрацію документів, відповідач підписав анкету заяву клієнта до договору про надання банківських послуг «Mоnobank» шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсалбанк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobahk/Universal Bahk), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms та тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 60\~000 грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Крім того, в анкеті позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Таким чином, 19.02.2023 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 60 000 гривень, з пільговим періодом до 62 днів, пільговою відсотковою ставкою 0,00001% річних та базовою відсотковою ставкою 3,1 % на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,2 % на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості. Розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4% від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості). Вказує, що станом на 28.08.2024 відповідач прострочив заборгованість зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів. 28.08.2024 банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим, відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 26.09.204 став у формі «на вимогу». Загальний розмір заборгованості [PERSON] станом на 08.01.2025 становить 63 129,16 грн. в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 63 129,16грн.; заборгованість за пенею 0 грн;, заборгованість за порушення грошового забов`язання 0 грн. Посилаючись на викладені обставини, АТ «Універсал Банк» просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку зазначену заборгованість, а також судові витрати. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 07.05.2025, справа передана на розгляд судді Проценко Л.Й. На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, судом 08.05.2025 отримано відомості про адресу реєстрації відповідача [PERSON] (а.с.49) Ухвалою суду від 09.05.2025 відкрито провадження у справі №293/507/24, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання суд призначив на 11:00 год. 11.06.2025 (а.с.51). 11.06.2025 сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Позивач в позові зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення (а.с.4). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив. Відзив на позов не подав. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.55). Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 19.02.2023 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та отримав карту monobank. Своїм електронним підписом у анкеті-заяві та запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank відповідач підтвердив отримання примірника договору в мобільному за стосунку monobank; підтвердив своє ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття обслуговування його рахунків, розміщення ним вкладів, отримання споживчого кредиту. Зобов`язався виконувати умови договору. Крім того, підтвердив, що інформація передбачена ч.2 ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне врегулювання ринків фінансових послуг» йому надані шляхом розміщення у договорі та на офіційному сайті банку. Означені запевнення підписані [PERSON] електронним підписом (а.с.16-20). Відповідно до п. 2 анкети-заяви [PERSON] просив встановити кредитний ліміт на суму зазначену у мобільному додатку та погодився, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватись процентна ставка в розмірі 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом (а.с.16). У паспорті споживчого кредиту Чорної картки monobank сторони погодили всі істотні умови договору: тип кредиту, суму/ліміт кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, відсотків річних, тип процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, відсотків річних та порядок повернення кредиту (а.с.32-33). Згідно розділу 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача», сума/ліміт кредиту становить до 50000грн.; строк кредитування 25 років з правом автоматичного продовження; пільгова процентна ставка складає 0,00001%, базова процентна ставка: 3,1% в місяць (37,2 % річних); тип процентної ставки: фіксована; загальні витрати за кредитом складають 36 668,07грн; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 136 668,07 грн. (розраховано із суми кредитного ліміту 100\~000 грн, погашення якого відбувалось впродовж 12 місяців; реальна річна процентна ставка, відсотків річних складає 44,26% якщо пільговому періоді, то 0%. Згідно розділу 5 «Порядок повернення кредиту», [PERSON] зобов`язувався повертати кредит шляхом внесення грошових коштів щомісяця до останнього дня місяця, наступного за звітним, у розмірі 4% від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості). Підписавши Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, відповідач підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування (розділ 7 «Інші важливі аспекти») (а.с.33). Випискою по картці [PERSON] встановлено, що він активно користувався кредитними коштами, вчиняв різні операції (а.с.13-15). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.02.2023 вбачається, що відповідач порушував умови укладеного договору, у зв`язку з чим станом на 08.01.2025 виникла заборгованість у розмірі 63 129,16 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 63 129,16грн. (а.с.9-11). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до статті 2 цього Закону банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч.1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається із ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ч. 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2023 [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. В даній анкеті-заяві зазначено, що анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг щодо продуктів monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови. В анкеті-заяві відповідач висловив свою згоду саме на укладення такого договору з використанням мобільного додатку та доступу до електронних інформаційних ресурсів, задля чого отримала відповідний електронний ключ та електронний підпис. Згідно з п. 5 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, [PERSON] погодився з тим, що підписанням в мобільному додатку Запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Мonobank», договір набуває чинність. Зі змісту п.2 анкети-заяви вбачається, що відповідач надав дозвіл на встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку. Крім того, в п. 4 анкети-заяви [PERSON] засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для правочинів та платіжних операцій. Також визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. Відповідачу згенеровано ключову пару з особистим електронним ключем та відповідним йому відкритим ключем, реквізити якого містяться в анкеті-заяві. Відповідно до пункту 14 Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки в банківській системі України, затвердженого постановою Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про застосування електронного підпису в банківській системі та електронної печатки в банківській системі України" використання удосконаленого електронного підпису, удосконаленої електронної печатки та простого електронного підпису здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим електронним підписом) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму. З огляду на викладене, договір б/н від 19.02.2023 разом з Умовами та Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною договору, з використанням електронного підпису є правомірними, та вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18. Таким чином, підписавши вказану заяву до договору про надання банківських послуг, користуючись кредитними коштами, суд вважає, що між сторонами по справі існують кредитні правовідносини, щодо яких сторони погодили істотні умови договору кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із розрахунку заборгованості за договором б/н від 19.02.2023, укладеного між «Універсал Банк» та [PERSON] , слідує, що відповідач користувався кредитними коштами, однак станом на 08.01.2025 заборгованість становить 63\~129,16 грн. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Відтак, надана АТ «Універсал Банк» виписка по особовому рахунку [PERSON] є належним доказом у даній справі про наявність у останньго заборгованості по тілу кредиту в розмірі 63\~129,16 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем [PERSON] не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не спростована. Відповідач не надав до суду свій розрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити, чи інший доказ про невірність наданого банком розрахунку. З огляду на викладене, суд задовольняє позов в повному обсязі та стягує з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» 63\~129,16 грн. заборгованості по тілу кредиту. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» витрати на сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved