Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

21 березня 2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі № 140/6219/21, зокрема, було зобов?язано ГУ ПФУ у Волинській обл. здійснити з 10 грудня 2020 року нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Як наслідок відповідачем було проведено нарахування доплати до пенсії [PERSON] в сумі 124899, 48 грн., однак вказана сума за життя останньої виплаченою не була. Вказує, що [PERSON] , яка є її матір`ю, [INFO] померла. У зв`язку з цим, вона, як спадкоємець, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, у тому числі й на заборгованість з не отриманої пенсії [PERSON] . Згодом, вона звернулась з письмовою заявою до ГУ ПФУ у Волинській обл. про виплату недотриманої пенсії її померлої матері, на що їй було відмовлено. Відтак, відповідач фактично ухиляється від виконання свого обов`язку по здійсненню доплати до пенсії спадкодавця. Просить суд стягнути з ГУ ПФУ у Волинській обл. на свою користь нараховану в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , нараховану та невиплачену суму пенсії у розмірі 124899, 48 грн. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П. від 26 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 14 квітня 2025 року представником відповідача ГУ ПФУ у Волинській обл. було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що cтаном на 01 квітня 2025 року до ГУ ПФУ у Волинській обл. надійшло 51896 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Відтак, заборгованість з виплат за рішеннями судів існує з об`єктивних причин (відсутність в достатній кількості асигнувань з Державного бюджету України) та її погашення не залежить від управлінських рішень посадових осіб ГУ ПФУ у Волинській обл. Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для стягнення невиплачених коштів в порядку спадкування. У задоволенні позову просить відмовити. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області [PERSON] від 22 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. На підставі розпорядженням в.о. керівника апарата Луцького міськрайонного суду Волинської області [PERSON] № 151/01-06 від 30 квітня 2025 року, було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 161/5272/25, в зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку на підставі рішення ВРП №877/0/15-25 від 29 квітня 2025 року. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2025 року цивільна справа № 161/5272/25 визначена для розгляду суддею Плахтій І.Б. Ухвалою суду від 05 травня 2025 року справу прийнято до провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26 травня 2025 року, яка занесена у протокол судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила позов задовольнити, судові витрати залишити за нею. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Щодо задоволення позову заперечує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі № 140/6219/21, зокрема, було зобов?язано ГУ ПФУ у Волинській обл. здійснити з 10 грудня 2020 року нарахування та виплату [PERSON] підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Вищевказане судове рішення набрало законної сили та є чинним. [INFO] [PERSON] померла. Про дану обставину свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є дочкою та спадкоємцем [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті своєї матері та не заявила відмови від її прийняття. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 29 березня 2024 року державним нотаріусом Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області Сахнік О.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 156. Вищевказаним свідоцтвом про право на спадщину посвідчено право позивача на грошову суму нараховану відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року у справі № 140/6219/21, у розмірі 124899, 48 грн. 11 березня 2025 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській обл. із заявою про виплату недоотриманої пенсії її матері. У відповідь на вищевказану заяву ГУ ПФУ у Волинській області своїм листом № 0300-0402-8/17846 від 14 березня 2025 року повідомило, що виплата заборгованості, обчисленої на виконання судового рішення за період з 10 грудня 2020 року по 31 травня 2023 року буде здійснена органами ПФУ в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету, в порядку черговості, яка визначається датою набрання рішеннями суду законної сили. Відтак, суд вважає доведеним, що позивачу [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] фактично відмовлено у виплаті нарахованої за життя її матері суми пенсії, які спадкодавцю за життя не були виплачені, в сумі 124899, 48 грн. Наведене свідчить про наявність спору між сторонами з приводу одержання позивачем права на невиплачену пенсію, належну його спадкодавцеві, а тому доводи сторони відповідача про зворотнє є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення ч. ч. 2, 3 ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 23.09.2020 року у справі № 428/6685/19. Крім того, Верховний Суд у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.02.2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім?ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім?ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім?ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім?ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов?язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20). Судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (ч. ч. 2, 4, 7 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»). Судові рішення, що набрали законної сили, обов?язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України). Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов?язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Відтак, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до [PERSON] , як її спадкоємця, перейшло право на отримання нарахованої померлій пенсійної виплати в сумі 124899, 48 грн. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про відсутність належного фінансування, оскільки відсутність бюджетного фінансування з боку держави не є підставою для відмови у захисті порушених спадкових прав позивача. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до ГУ ПФУ у Волинській області про стягнення у порядку спадкування за законом нарахованої та невиплаченої пенсії підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі позивач просить залишити за нею, а тому підстав для їх розподілу між сторонами на підставі ст. 141 ЦПК України суд не вбачає.

Outcome: approved