Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

18.09.2024 начальник Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Марина Гончарук звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просила суд: 1) позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок дитини, відкритий в банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; 3) стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок дитини, відкритий в банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказано, що через вчинення [PERSON] щодо своїх дітей психологічного насильства, її діти перебувають в службі у справах дітей Білоцерківської міської ради на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Неповнолітні діти з 20.03.2024 тимчасово проживають в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . З часу перебування неповнолітніх в сім`ї патронатного вихователя відповідач не зверталася до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради з питання повернення їй дітей на виховання. Вказані обставини підтверджують факти ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, що в цьому випадку допустиме та відповідає інтересам дітей, оскільки наявна її вина і вона не хоче змінити свою поведінку на краще. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 14.10.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 27.12.2024 в судовому засіданні ухвалою суду підготовче засідання у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 21.01.2025 на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив, в обґрунтування якого вказано про те, що вона є педагогом та виховує дітей в дусі формування особистості, а також її правильного ставлення до трудової діяльності. Тому залучає їх до роботи на підсобній земельній ділянці її матері. Діти протягом останніх двох років перебувають в пубертатному періоді, який характеризується відчуттями тривоги, дратівливості, емоційної нестабільності, що проявляється в імпульсивній поведінці, агресії, змінах настрою, безпричинних суперечках. На прохання виконати домашню роботу, реагують агресивно. Вказує, що саме після зустрічей з біологічним батьком [PERSON] намагалася вчинити самогубство. Через відсутність порозумінь між нею та класним керівником дівчат, остання відмовляється надавати інформацію про успішність доньок, тому відповідач змушена витребовувати таку інформацію в директора школи. Вказує, що бажає, щоб діти повернулись до неї. Просить відмовити у задоволенні позову та допитати свідків, а також неповнолітніх дітей. 03.02.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій висловлено прохання позбавити відповідача батьківських прав лише щодо доньки [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позов з урахуванням зменшених вимог підтримав, тобто щодо однієї дитини - [PERSON] , просив задовольнити, надав пояснення щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно доньки. Вказав, що може здатися, що все добре щодо відповідача, але дитина не змінила свого ставлення до матері та не хоче повертатись додому, оскільки не витримує психологічно стосунки з матір`ю. З іншою донькою - [PERSON] , матері вдалось налагодити стосунки. Не підтримав клопотання про допит свідків, які не з`явились в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Вказує, що не вважає себе поганою матір`ю. Дітей виховувала сама, важко працювала. Дійсно змушувала дівчат вчити уроки. Раніше були проблеми лише з [PERSON] , яка спробувала вчинити суїцид, з [PERSON] проблем не було. Відповідачці незрозуміло чому саме [PERSON] забрали в патронатну родину. Із вчителькою не спілкувалась, оскільки саме вона звернулась до Служби для вилучення дітей з родини. Але вона (відповідач) повністю володіла інформацією щодо класу через батьківський комітет та патронатного вихователя. Вказує, що вона змінилась, що підтверджується поверненням [PERSON] додому. Впевнена, що з [PERSON] стосунки теж налагодяться. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.08.2008, актовий запис № 04 та серії [NUMBER] від 12.08.2008, актовий запис № 03. Відомості про батька дітей записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що вбачається з витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00018215054 від 15.06.2011 та № 00018310476 від 05.07.2017. 20.03.2024 до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради звернулися неповнолітні [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , із заявами про тимчасове їх влаштування до сім`ї патронатного вихователя у зв`язку із складними життєвими обставинами, які виникли в їхній родині. На підставі наказу служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 20.03.2024 № 54/03-1 1 «Про передачу неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] », актів про факт передачі дитини від 20.03.2024 та рішень виконавчого комітету БМР № 244 від 26.03.2024, № 482 від 11.06.2024, № 751 від 10.09.2024, неповнолітні перебувають в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Довідками ГУ НП в Київській області № 35244/109/1100/2023 від 17.11.2023 та № 230/109/1100/2023 від 03.01.2024 підтверджено спроби суїциду [PERSON] 20.10.2023 та 17.12.2023. Відповідно до листа Білоцерківського міського центру соціальних служб від 02.04.2024 № 206/02-15, батьківських потенціал матері дітей потребує підвищення. Під час здійснення контролю за поведінкою підлітків мати дітей надає перевагу авторитарним методам виховання, може проявляти роздратованість та надмірну наполегливість у спілкуванні з дітьми, не завжди враховує думку дітей у спірних ситуаціях. Крім того, відповідачка має часткове розуміння соціальної ролі матері та потребує додаткової мотивації та вдосконалення практичних навичок використання партнерського стилю спілкування з підлітками та заохочення їх до належної поведінки. Відповідачці рекомендовано: консультацію психіатра, індивідуальну роботу з психологом та в подальшому проходження тренінгового курсу «Батьківство в радість». З матеріалів справи вбачається, що з метою налагодження стосунків між матір`ю та дітьми, з [PERSON] неодноразово проводилися психологічні консультації, надавалися відповідні рекомендації щодо стилю виховання дітей та ефективних методів спілкування з дітьми пубертатного віку. Так, відповідач пройшла психологічні консультації 01.04.2024, 08.04.2024, 22.05.2024, 22.07.2024, 29.07.2024, 02.08.2024, а також з 27.05.2024 проходила тренінговий курс «Батьківство в радість». Крім того, в телефонному режимі матері дітей надавалася психоемоційна підтримка та інформаційно-мотиваційна допомога. Відповідач працює на посаді адміністратора косметологічного салону ФОП [PERSON] з 11.11.2024 та має позитивні рекомендації, що вбачається з довідки та характеристика вказаного закладу. [PERSON] має повну вищу освіту за спеціальністю "Економіка підприємств" та здобула кваліфікацію магістра з економіки підприємства, має у власності нерухоме майно - двокімнатну квартиру. 07.01.2025 відповідач письмово зверталась до директора навчального закладу, де навчаються діти, для отримання інформації про їх успішність та їй надано письмову відповідь. 20.01.2025 відповідач звернулась до позивача з заявою, в якій просила передати їй дітей. 31.01.2025 відповідачці повернули доньку [PERSON] , що вбачається з акту передачі дитини. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 180 від 11.03.2025, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. В судовому засіданні з`ясована думка дітей в присутності психолога [PERSON] . В судовому засідання неповнолітня [PERSON] пояснила, що їй 16 років, живе вона з матір`ю [PERSON] , у них дуже добрі стосунки зараз, але раніше були гірші. У мами і сестри навпаки - раніше були добрі, а зараз натягнуті. Не розуміє чому [PERSON] хоче позбавити маму батьківських прав. У березні 2024 року саме у [PERSON] було бажання піти від мами, сестра просто підтримала її в цьому і пішла з нею. Це сталось через те, що [PERSON] не хотіла комунікувати з мамою. В неї з [PERSON] нормальні стосунки, але коли тема заходить про батьків, то далі спілкування вже не йде. Вважає, що [PERSON] не захоче повертатись до мами. Вважає, що мама не заслуговує на позбавлення батьківських прав. У тата є дружина [PERSON] , яка чомусь погано ставиться до їх матері. Вважає, що відносини [PERSON] з матір`ю погіршились внаслідок спілкування [PERSON] з батьком. Коли діти перебували в патронатній родині, то мама бажала з ними спілкуватись, але вони уникали. Спочатку більше [PERSON] спілкувалась, а потім [PERSON] . В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] зазначила, що їй 16 років, ходить в 11-й клас до першого ліцею-гімназії. До матері повертатись не хоче та жити з нею не хоче. Оскільки ця справа буде впливати на її місце проживання, тому вважає, що потрібно позбавити маму батьківських прав. У березні 2024 року спочатку тільки [PERSON] вирішила піти від мами, [PERSON] вирішила піти разом з нею. Її біологічний батько має намір доводити батьківство щодо неї, тому вона хоче жити з ним. Мама не згодна, щоб вона ( [PERSON] ) проживала окремо від неї. Коли проживали разом з матір`ю, то були крики щодо уроків, прибирання, готування їжі, майже кожен день. Вона (матір) сварила їх разом з сестрою. Коли були меншими - била за це обох. Мамі також не подобалось, що [PERSON] спілкується з батьком, оскільки вважає його поганим, хоча в неї ( [PERSON] ) з ним добрі стосунки. На словах мама наче бажає з нею спілкуватись, але [PERSON] їй не телефонує. Психолог засвідчила, що ніякого тиску на дітей в судовому засіданні не було, діти відповідали вільно. Раніше вона (психолог) спілкувалась з [PERSON] , то та бажала повернення до матері. Зараз психолог здивована, що [PERSON] змінила думку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що є патронатним вихователем дітей, які проживали з нею з 20.03.2024. У дівчат були непорозуміння з мамою. [PERSON] стала часто зустрічатись з батьком і в неї погіршились відносини з матір`ю. Мама бажає їх налагодити. Вона (відповідач) купувала дітям кросівки, плаття, пропонувала свідку надати продукти. [PERSON] не хотіла спілкуватись з мамою, відсторонилась від неї та три місяці тому заблокувала номер її телефону. [PERSON] часто спілкувалась з батьком та його оточенням, [PERSON] вважає подружкою його співмешканку. Матір забороняла дівчатам довго гуляти, а [PERSON] зараз є більш вільною. В матері була дисципліна. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що є практичним психологом Білоцерківського центру соціальних служб. Мама [PERSON] з грудня 2023 року по листопад 2024 року отримувала послуги з консультування в Центрі, вільно йшла на співпрацю та пройшла тренінговий курс «Батьківство в радість». Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, вона є хрещеною матір`ю [PERSON] . Відповідач спілкується з [PERSON] по телефону та бачиться, в них нормальні відносини. 30.05.2025 свідок з відповідачем були на останньому дзвонику в школі. Відповідач купувала речі для [PERSON] та книги для підготовки до іспитів. Вчора свідок спілкувалась з [PERSON] по телефону, то вона відмовилась пояснювати, чому саме хоче позбавити матір батьківських прав. В квітні 2025 року відповідач зі свідком та дівчатами були на кладовищі в с. Шкарівка. Всі між собою гарно спілкувались, не сварились. Потім поїхали до свідка додому, разом обідали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що є знайомою відповідачки, оскільки їх діти разом ходили до школи в один клас та дружили. У відповідачки з [PERSON] все було добре. [PERSON] відчула свободу, коли її забрали від мами. Немає контролю щодо уроків. Відповідача характеризує як трудягу, вона сама виховувала дітей, одягала їх, годувала та доглядала. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п. 100) З огляду на вказане, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дітей на їх виховання, захист їх інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дітьми, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин саме цієї справи не доведено. В межах розгляду даної справи відповідач подала відзив, приходила в судові засідання та наполегливо просила суд не позбавляти її батьківських прав, оскільки вона любить доньок, робить усе, щоб [PERSON] повернули їй, хоче спілкуватись та проживати з нею, під час розгляду справи налагодила стосунки з [PERSON] , остання повернулась додому. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] , які висловили думки в судовому засіданні у присутності психолога, на думку суду, є досить відкритими та контактними. Наведене може свідчить про відсутність жорстокого поводження з дітьми, в тому числі з боку матері. Матеріалами справи підтверджується досить авторитарний стиль виховання відповідачкою доньок, що не завжди сприймалося дітьми в пубертатному періоді та викликало супротив. Поряд з цим, суд зауважує про бажання матері покращити такі відносини, проведену нею роботу в цьому напрямку, в тому числі шляхом проходження нею навчань, тренінгів та психологічних консультацій. При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є недоведеність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також те, що матір дітей проти позбавлення батьківських прав заперечує. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Наявний між відповідачем та донькою [PERSON] конфлікт, причини якого досліджувались судом під час вирішення даної справи, суд вважає таким, що не може бути беззаперечною підставою для позбавлення відповідача батьківських прав і, головним чином, що таке позбавлення батьківства буде в інтересах неповнолітньої [PERSON] . В силу ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи фактичні обставини справи, на переконання суду, лише самого висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, є недостатнім для позбавлення особи батьківських прав, враховуючи фактичні обставини цієї справи. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, при цьому підстав для застосування такого заходу під час розгляду справи не встановлені, суд дійшов висновку за необхідне відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] . У зв`язку з наведеними висновками суду також не підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] .

Outcome: dismissed