Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

20.01.2025 року [PERSON] (далі - позивач 1), [PERSON] (далі - позивач 2), [PERSON] (далі - позивач 3) звернулися до суду з позовом до держави російської федерації в особі Посольства держави Росія (російська федерація) в Україні (далі - відповідач) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації. В обґрунтування позову позивачі вказали, що позивачі, [PERSON] та [PERSON] , є подружжям, які уклали шлюб, зареєстрований Відділом РАГСу м. Луцька 11.08.2001 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином позивачі є однією сім`єю. \~ \~ \~ \~ У кінці 2015 року позивач 1 придбала недобудований будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Будинок був без опалення, сантехніки та внутрішніх робіт. З 2016 року позивачі здійснили облаштовувальні роботи, завдяки чому будинок став придатним для проживання: провели сантехнічні роботи, облаштували каналізацію, здійснили капітальні ремонтні роботи, перекрили дах будинку, да виконали багато інших робіт. Зокрема, у квітні 2016 року позивачі розбудовували терасу з зоною барбекю, що включала: закритий мангал, пічка на дровах та умивальник з водовідведенням. Тераса по периметру була утеплена прозорим м`яким тентом з встановленими в стелі обігрівачами UFO. На терасі були встановлені ротангові меблі, стіл та 12 стільців, дерев`яний буфет з посудом. У травні цього ж року після дощів, коли почала протікати криша, перекрили повністю покрівлю бітумною черепицею (виробництво: CANADA), домурували котельню для встановлення бойлера, теплового і водяного насосів. Вартість обладнання на той момент становила орієнтовно 12 тис. доларів США. Також встановили автоматичні ролети на всі зовнішні вікна та двері. Одночасно з ремонтом у будинку позивачі почали будівництво гаражу (на три машини). Під гаражем вирили великий котлован 25 м завдовжки для тиру (утеплений мінеральною ватою і оббитий дерев`яною дошкою, підлога застелена лінолеумом, для опалення використовувались 4 підвісних електричних конвектора та була зроблена промислова вентиляція). Тир був повністю обладнаний для використання за прямим призначенням: на стелі була встановлена металева балка, по якій їздила вагонетка-тримач мішеней, був встановлений пульт управління мішенями, який керував як відстанню, так і кількістю та часом обертів мішені. Також в кінці тиру був зроблений вентиляційний отвір і змонтований кулевловлювач. Було в стіну вмуровано монолітну металеву плиту шириною 4,5 мм, потім її було оббито дерев`яними дошками та гумовою транспортною стрічкою товщиною 8 мм. Над гаражем знаходилася більярдна кімната з санвузлом (унітаз, ванна, бойлер, умивальник, рушникосушка, на підлозі і стінах плитка і змонтована тепла підлога) і вихід на простору відкриту терасу. Гараж був проїзним з лісу на територію ділянки. Для в`їзду на територію були встановлені автоматичні дистанційні ворота з пультом управління - 4 шт. (вартість орієнтовно 8 тис. доларів США). Була збудована ліфтова шахта з підйомним механізмом, щоб можна було спускатись як в підвал для стрільби в тирі, так і на 2-й поверх в більярдну кімнату для розваг. Позивач 1 придбала у власність земельну ділянку, площею 0,1198 га, кадастровий номер 3222783201:01:028:0209, цільове призначення - для індивідуального садівництва. На зазначеній земельній ділянці був збудований ставок-водойма, ландшафтний дизайн з альпійськими гірками і рослинами. Для зручності садівника і будівельників був збудований будиночок з 4-ма спальними місцями, санвузлом з душовою і грубкою. По периметру земельної ділянки розпочали будівництво забору (протяжністю 250 м погонних) з декоративних бетонних блоків (орієнтовна вартість 20 тис. доларів США). По периметру ділянки загорожа була змурована на фундаменті в 0,7 м під землею і 0,3 м над землею. Висота забору 2,2 м. Встановили металеві ворота з електронним механізмом (2 штуки) на початку і в кінці ділянки (орієнтовна вартість 8,5 тис. доларів США). Була вирита скважина, глибиною 92 м (вартість біля 3 тис. доларів США). У березні-квітні 2020 року позивачі переїхали на постійне місце проживання у збудований будинок. Як загально відомо, у ніч з 23 на 24.02.2022 року Російська Федерація здійснила повномасштабну збройну агресію проти України. У період з 27.02.2022 року до 31.03.2022 року с. Копилів Макарівської селищної територіальної громади було тимчасово окуповане Російською Федерацією, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих-Російською Федерацією». Оскільки залишатися у будинку було небезпечно позивачі прийняли рішення виїжджати з с. Копилів у більш безпечне місце. При цьому, виїжджаючи, позивачі залишили на території земельної ділянки біля будинку автомобілі: легковий автомобіль, марки Land Rover, модифікації Land Rover Discovery Sport, 2020 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) (надалі - автомобіль Land Rover), що належить на праві власності [PERSON] ; легковий автомобіль, марки Porsche, модифікації Воxster, 2005 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) (надалі - автомобіль Porsche Воxster), що належить на праві власності [PERSON] ; легковий автомобіль, марки Mercedes Benz, модифікації С220 СDi 4-matіс, 2018 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) (надалі - автомобіль Mercedes Benz), що належить на праві власності [PERSON] ; легковий автомобіль, марки Міtsubishi, модифікації Grandis, 2008 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) (надалі - автомобіль Міtsubishi Grandis), що належить на праві власності [PERSON] ; легковий автомобіль з кузовом універсал, марки ЛуАЗ, модифікації 969М, 1984 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) (надалі - автомобіль КеFР), що належить на праві власності [PERSON] . Коли у позивачів з`явилась можливість повернутися до с. Копилів у липні 2022 року, вони виявили, що внаслідок потрапляння боєприпасів, їх уламків, тощо, зазначений житловий будинок, всі добудови, тераса по всій площі, все майно, що було у будинку, гаражах, добудовах було знищено. Також повністю були знищені два автомобілі: Land Rover та Porsche Воxster. Решта автомобілів були значно пошкоджені, знаходились в стані, не придатному для використання. 22.07.2022 року комісією у складі: провідного інспектора відділу запобігання НС Бучанського РУ ГУ ДСНС України у Київській області старшого лейтенанта служби цивільного захисту Граділь О.В., провідного фахівця відділу організації заходів ЦЗ Бучанського РУ ГУ ДСНС України у Київській області капітана служби цивільного захисту Погорєлова Г.В. та Шабуніної О.М. було складено Акт про пожежу на об`єкті «житловий будинок» за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту про пожежу було встановлено, що у березні 2022 року від власника житлового будинку [PERSON] за заявою від 08.07.2022 року вхідний № 4883 до пожежно-рятувальних підрозділів надійшло повідомлення про пожежу. Згідно із Актом про пожежу встановлено, що «пожежею знищено: житловий будинок з терасою, по всій площі, все майно, що було в будівлях, легкові автомобілі Porsche 911, д.н. [NUMBER] власник [PERSON] , Land Rover Discovery Sport, д.н. [NUMBER] власник [PERSON] ». Актом про пожежу зафіксовано, що прямі збитки від пожежі орієнтовно склали суму 40 000 000,00 (сорок мільйонів) грн. Побічні збитки від пожежі складали орієнтовно таку ж суму. Ймовірна причина пожежі - потрапляння боєприпасів, їх уламків внаслідок бойових дій. Технічним звітом №125-07-22-ОБ «Візуальне обстеження житлової будівлі за адресою: [ADDRESS] » проведеного на замовлення Макарівської селищної ради 22.10.2022 сертифікованим експертом Овчинниковою Аллою Володимирівною (сертифікати АЕ 006601, [NUMBER] , [NUMBER] ) Приватного підприємства «Фірма «ІНЖЕНЕР» (код за ЄДРПОУ 32536922) (надалі - Технічний звіт) щодо житлового будинку, загальною площею 128,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . «Рекомендовано виконання робіт щодо демонтажу (ліквідації) об`єкта». Відповідно до розділу 5 «Висновки та рекомендації» Технічного звіту «На підставі обстеження основної житлової будівлі та враховуючи весь комплекс експлуатаційно-технічних факторів, фактичний стан основних конструкцій і елементів будівлі, що обстежується, наявність деяких повністю або частково руйнованих несучих конструкцій внаслідок збройної агресії Російської Федерації, можна зробити висновок, що технічний стан будівлі оцінюється як аварійний. Будівлю слід віднести до III категорії пошкоджень» (III категорія пошкоджень - «Об`єкт непридатний для використання за цільовим призначенням. Повністю втратив свою економічну цінність. Ступінь пошкодження більше 90%»). За зазначеними вище обставинами згідно із Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочато кримінальне провадження №12022111050001355 від 24.04.2024 року. Позивачами проведено оцінку пошкодженого майна та з урахуванням Висновку транспортно - товарознавчої експертизи розмір завданої діями Російської Федерації внаслідок знищення/пошкодження транспортних засобів становить: - [PERSON] (знищення автомобіля Land Rover та пошкодження автомобіля Mercedes Benz) - 2 669 497,00 (два мільйони шістсот шістдесят дев`ять тисяч чотириста дев`яносто сім грн. 00 коп.); - [PERSON] (знищення автомобіля Porsche Воxster та пошкодження автомобіля ЛуАЗ) - 1 013 267,50 грн. (один мільйон тринадцять тисяч двісті шістдесят сім грн. 50 коп.); - [PERSON] (пошкодження автомобіля Міtsubishi Grandis) - 213 253,56 грн. (двісті тринадцять тисяч двісті п`ятдесят три гривні 56 коп.). Розмір майнової шкоди, завданий позивачам протиправними діями відповідача складає: [PERSON] - 3 020 555,50 грн. + 2 669 497,00 = 5 690 052,50 грн. (п`ять мільйонів шістсот дев`яносто тисяч п`ятдесят дві грн. 50 коп.); [PERSON] - 1 013 267,50 грн. (один мільйон тринадцять тисяч двісті шістдесят сім грн. 50 коп.); [PERSON] - 213 253,56 грн. (двісті тринадцять тисяч двісті п`ятдесят три гривні 56 коп.). Крім того, позивачі посилалися на те, що їм завдано моральної шкоди. Враховуючи характер та обсяг завданих позивачам моральних страждань, істотних порушень їх конституційних прав, умисного характеру дій Російської Федерації, а також почуття безпорадності та розчарування, які вони відчували і відчувають через знищення належного їм житла, автомобілів та майна, фактично зруйнували всі їх мрії, прагнення та здобутки, надовго позбавивши можливості жити спокійним, нормальним життям у власній оселі, позивачі вважають достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну їм моральну шкоду у сумі 20 609 700 (двадцять мільйонів шістсот дев`ять тисяч сімсот) кожному, що на день подання позову до суду за офіційним курсом Національного Банку України є еквівалентом 500 000 (п`ятсот тисяч) доларів США. Обґрунтовуючи завдану відповідачем моральну шкоду, позивачі вважають, що це є справедливою компенсацією з агресора - Російської Федерації за факт порушення основоположних прав людини в Україні, через, що позивачам завданий душевний невгамовний біль, безперервні страждання через війну. А тому за захистом своїх прав позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому просили: Стягнути з держави Російська Федерація на користь громадянки України [PERSON] 5 690 052,50 грн. (п`ять мільйонів шістсот дев`яносто тисяч п`ятдесят дві грн. 50 коп.) майнової шкоди та сумі 20 609 700 (двадцять мільйонів шістсот дев`ять тисяч сімсот) грн. моральної шкоди. Стягнути з держави Російська Федерація на користь громадянина України [PERSON] 1 013 267,50 грн. (один мільйон тринадцять тисяч двісті шістдесят сім грн. 50 коп.) майнової шкоди та 20 609 700 (двадцять мільйонів шістсот дев`ять тисяч сімсот) грн. моральної шкоди. Стягнути з держави Російська Федерація на користь громадянина України [PERSON] 213 253,56 грн. (двісті тринадцять тисяч двісті п`ятдесят три гривні 56 коп.) майнової шкоди та 20 609 700 (двадцять мільйонів шістсот дев`ять тисяч сімсот) грн. моральної шкоди. Стягнути з держави Російська Федерація на користь на користь позивачів в рівних частках судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 21.01.2025 року позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.02.2025 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 19.02.2025 року підготовче засідання відкладено до 13.03.2025 року. Ухвалою суду від 13.03.2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 02.04.2025 року, яке в подальшому відкладено на 01.05.2025 року. У судовому засіданні 01.05.2025 року допитана свідок [PERSON] пояснила, що у 2015 році купила недобудований будинок, почали активно будувати його та облаштовувати територію. Коли почався коронавірус вони переїхали повноцінно. Коли почалося повномасштабне вторгнення вони переховувалися у підвальному приміщенні. Через тиждень, коли вже було неможливо знаходитися під обстрілами вони перебували у батьків на Волині. 2 квітня отримали фото їхнього будинку, там не було нічого. 5 квітня вони поїхали додому, зрозуміли, що звідти немає що виносити, рятувати, все знищено в тому числі і машини, згорівші. Все що вони вклали у будинок все втратили. На запитання про які саме автомобілі вона розповідає, вказала: Land Rover, Porsche. Mercedes пошкоджена, вже відновили [PERSON] був побитий сокирою, поколотий, вікна вибиті. В будинку знаходилися меблі, техніка, одяг, прикраси, все знищено. На даний час проживають в с. Березівка. Відновити будинок неможливо. Щодо заявленої моральної шкоди пояснила, що будинок було знищено, машини пошкоджено, а також територію, яку облаштовував садівник, тому її розмір обґрунтовувався виходячи з тих обставин, які мали місце характеру порушень. У судовому засідання 01.05.2025 року допитаний свідок [PERSON] пояснив, що з сім`єю він проживав у с. Копилів у будинку з 2020 року повноцінно, це було постійне місце їх проживання. Ділянка була облаштована. Під гаражем було підвальне приміщення, яке мав переробити під тир, але з початку окупації в цьому підвальному приміщенні вони переховувалися від обстрілів, бомбардування. Коли почалося повномасштабне вторгнення, газу не було, а опалення тільки на електриці, на 2 день електрика пропала. Дякуючи каміну вони рятувалися. На терасі було зроблено зону барбекю, завдяки чому вони могли мати гарячу воду і готувати їжу. 2 березня вони виїхали, через 2,5 години 2 тисячі орків зайшли до котеджного містечка, поселилися у їхньому будинку, жили в підвалі, на стінах залишилися їхні написи. 2 квітня сусід скинув фото їхнього будинку, все знищено, згорівші автомобілі, згорівше майно. 6 квітня приїхали, звернувся до поліції, ДСНС, щоб зафіксували, зробили акти про знищене майно. Їхній будинок отримав 90% пошкодження. Проводили експертизи. Щодо морального відшкодування вказав, що дуже важко, коли все життя працюєш, вкладаєшся для родини і в один момент нічого немає. В нього погіршився стан здоров`я, було операційне втручання. Вони втратили всі спогади про сімейне життя. У судовому засідання 01.05.2025 року допитаний свідок [PERSON] пояснив, що в 2015 році було придбано ділянку з коробкою недобудованого будинку, без паркана. Пам`ятає коли батьки забирали його зі школи, їхали на будівництво. В цьому будинку робив перші успіхи, реалізовувався як чоловік. Кожні вихідні проводили разом з сім`єю. Вартість матеріальної шкоди визначено вартістю його автомобіля. В подальшому судовий розгляд відкладено на 11.06.2025 року. У судовому засіданні представник позивачів адвокат Окунєв І.С. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. У встановлений ухвалою строк представник відповідача - російської федерації не скористався правом надання відзиву на позовну заяву. Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21) викладено правову позицію, відповідно до якої у цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії Російської Федерації) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ. При цьому зазначено, що оскільки вчинення Російської Федерації з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, Російської Федерації заперечує суверенітет України, тому зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає. А отже, і направляти до посольства цієї країни запит на згоду про участь у справі і зупиняти провадження у справі до отримання відповіді від Російської Федерації або повідомлення про вручення такого запиту не потрібно. Для належного повідомлення відповідача зроблені оголошення на сайті суду, однак жодних пояснень або обґрунтувань стороною відповідача не надано. Тому суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачі, [PERSON] та [PERSON] , є подружжям, які уклали шлюб, зареєстрований Відділом РАГСу м. Луцька 11.08.2001 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином позивачі є однією сім`єю. У кінці 2015 року позивач 1 придбала недобудований будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Будинок був без опалення, сантехніки та внутрішніх робіт. З 2016 року позивачі здійснили облаштовувальні роботи, завдяки чому будинок став придатним для проживання: провели сантехнічні роботи, облаштували каналізацію, здійснили капітальні ремонтні роботи, перекрили дах будинку, да виконали багато інших робіт. Зокрема, у квітні 2016 року позивачі розбудовували терасу з зоною барбекю, що включала: закритий мангал, пічка на дровах та умивальник з водовідведенням. Тераса по периметру була утеплена прозорим м`яким тентом з встановленими в стелі обігрівачами UFO. На терасі були встановлені ротангові меблі, стіл та 12 стільців, дерев`яний буфет з посудом. У травні цього ж року після дощів, коли почала протікати криша, перекрили повністю покрівлю бітумною черепицею (виробництво: CANADA), домурували котельню для встановлення бойлера, теплового і водяного насосів. Як вказали позивачі, вартість обладнання на той момент становила орієнтовно 12 тис. доларів США. Також встановили автоматичні ролети на всі зовнішні вікна та двері. Одночасно з ремонтом у будинку позивачі почали будівництво гаражу (на три машини). Під гаражем вирили великий котлован 25 м завдовжки для тиру (утеплений мінеральною ватою і оббитий дерев`яною дошкою, підлога застелена лінолеумом, для опалення використовувались 4 підвісних електричних конвектора та була зроблена промислова вентиляція). Тир був повністю обладнаний для використання за прямим призначенням: на стелі була встановлена металева балка, по якій їздила вагонетка-тримач мішеней, був встановлений пульт управління мішенями, який керував як відстанню, так і кількістю та часом обертів мішені. Також в кінці тиру був зроблений вентиляційний отвір і змонтований кулевловлювач. Було в стіну вмуровано монолітну металеву плиту шириною 4,5 мм, потім її було оббито дерев`яними дошками та гумовою транспортною стрічкою товщиною 8 мм. Над гаражем знаходилася більярдна кімната з санвузлом (унітаз, ванна, бойлер, умивальник, рушникосушка, на підлозі і стінах плитка і змонтована тепла підлога) і вихід на простору відкриту терасу. Гараж був проїзним з лісу на територію ділянки. Для в`їзду на територію були встановлені автоматичні дистанційні ворота з пультом управління - 4 шт. (як вказали позивачі, вартість орієнтовно 8 тис. доларів США). Була збудована ліфтова шахта з підйомним механізмом, щоб можна було спускатись як в підвал для стрільби в тирі, так і на 2-й поверх в більярдну кімнату для розваг. Позивач 1 придбала у власність земельну ділянку, площею 0,1198 га, кадастровий номер 3222783201:01:028:0209, цільове призначення - для індивідуального садівництва. На зазначеній земельній ділянці був збудований ставок-водойма, ландшафтний дизайн з альпійськими гірками і рослинами. Для зручності садівника і будівельників був збудований будиночок з 4-ма спальними місцями, санвузлом з душовою і грубкою. По периметру земельної ділянки розпочали будівництво забору (протяжністю 250 м погонних) з декоративних бетонних блоків (орієнтовна вартість 20 тис. доларів США). По периметру ділянки загорожа була змурована на фундаменті в 0,7 м під землею і 0,3 м над землею. Висота забору 2,2 м. Встановили металеві ворота з електронним механізмом (2 штуки) на початку і в кінці ділянки (як вказали позивачі, орієнтовна вартість 8,5 тис. доларів США). Була вирита скважина, глибиною 92 м (вартість біля 3 тис. доларів США). У березні-квітні 2020 року позивачі переїхали на постійне місце проживання у збудований будинок. На підтвердження технічних характеристик домоволодіння за вказаною адресою позивачами надано технічний паспорт станом на 25.07.2018 р. (а.с. 22-27 том 1). Належність вказаного садового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером 3222783201:01:028:0209 позивачу 1 [PERSON] підтверджується договорами купівлі-продажу та відповідними витягами (а.с. 28-38 том 1). Як загально відомо, у ніч з 23 на 24.02.2022 року Російська Федерація здійснила повномасштабну збройну агресію проти України. У період з 27.02.2022 року до 31.03.2022 року с. Копилів Макарівської селищної територіальної громади було тимчасово окуповане Російською Федерацією, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих-Російською Федерацією». Оскільки залишатися у будинку було небезпечно позивачі прийняли рішення виїжджати з с. Копилів у більш безпечне місце. При цьому, виїжджаючи, позивачі залишили на території земельної ділянки біля будинку автомобілі: легковий автомобіль, марки Land Rover, модифікації Land Rover Discovery Sport, 2020 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) (надалі - автомобіль Land Rover), що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 67 том 1); легковий автомобіль, марки Porsche, модифікації Воxster, 2005 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) (надалі - автомобіль Porsche Воxster), що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 68, 69-72 том 1); легковий автомобіль, марки Mercedes Benz, модифікації С220 СDi 4-matіс, 2018 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) (надалі - автомобіль Mercedes Benz), що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 73-76 том 1); легковий автомобіль, марки Міtsubishi, модифікації Grandis, 2008 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) (надалі - автомобіль Міtsubishi Grandis), що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 77 том 1); легковий автомобіль з кузовом універсал, марки ЛуАЗ, модифікації 969М, 1984 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) (надалі - автомобіль КеFР), що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 79-81 том 1). Коли у позивачів з`явилась можливість повернутися до с. Копилів у липні 2022 року, вони виявили, що внаслідок потрапляння боєприпасів, їх уламків, тощо, зазначений житловий будинок, всі добудови, тераса по всій площі, все майно, що було у будинку, гаражах, добудовах було знищено. Також повністю були знищені два автомобілі: Land Rover та Porsche Воxster. Решта автомобілів були значно пошкоджені, знаходились в стані, не придатному для використання. 22.07.2022 року комісією у складі: провідного інспектора відділу запобігання НС Бучанського РУ ГУ ДСНС України у Київській області старшого лейтенанта служби цивільного захисту Граділь О.В., провідного фахівця відділу організації заходів ЦЗ Бучанського РУ ГУ ДСНС України у Київській області капітана служби цивільного захисту Погорєлова Г.В. та Шабуніної О.М. було складено Акт про пожежу на об`єкті «житловий будинок» за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62-63 том 1). Відповідно до Акту про пожежу було встановлено, що у березні 2022 року від власника житлового будинку [PERSON] за заявою від 08.07.2022 року вхідний № 4883 до пожежно-рятувальних підрозділів надійшло повідомлення про пожежу. Згідно із Актом про пожежу встановлено, що «пожежею знищено: житловий будинок з терасою, по всій площі, все майно, що було в будівлях, легкові автомобілі Porsche 911, д.н. [NUMBER] власник [PERSON] , Land Rover Discovery Sport, д.н. [NUMBER] власник [PERSON] ». Актом про пожежу зафіксовано, що прямі збитки від пожежі орієнтовно склали суму 40 000 000,00 (сорок мільйонів) грн. Побічні збитки від пожежі складали орієнтовно таку ж суму. Ймовірна причина пожежі - потрапляння боєприпасів, їх уламків внаслідок бойових дій. Технічним звітом №125-07-22-ОБ «Візуальне обстеження житлової будівлі за адресою: [ADDRESS] » проведеного на замовлення Макарівської селищної ради 22.10.2022 сертифікованим експертом Овчинниковою Аллою Володимирівною (сертифікати АЕ 006601, [NUMBER] , АЕ 002642) Приватного підприємства «Фірма «ІНЖЕНЕР» (код за ЄДРПОУ 32536922) щодо житлового будинку, загальною площею 128,1 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . «Рекомендовано виконання робіт щодо демонтажу (ліквідації) об`єкта» (а.с. 40-61, 64-65 том 1). Відповідно до розділу 5 «Висновки та рекомендації» Технічного звіту «На підставі обстеження основної житлової будівлі та враховуючи весь комплекс експлуатаційно-технічних факторів, фактичний стан основних конструкцій і елементів будівлі, що обстежується, наявність деяких повністю або частково руйнованих несучих конструкцій внаслідок збройної агресії Російської Федерації, можна зробити висновок, що технічний стан будівлі оцінюється як аварійний. Будівлю слід віднести до III категорії пошкоджень» (III категорія пошкоджень - «Об`єкт непридатний для використання за цільовим призначенням. Повністю втратив свою економічну цінність. Ступінь пошкодження більше 90%»). За зазначеними вище обставинами згідно із Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочато кримінальне провадження №12022111050001355 від 24.04.2024 року. Обґрунтовуючи вимоги, позивачі посилаються на спричинення їм майнової та моральної шкоди в результаті обстрілів під час вторгнення Російської Федерації, внаслідок чого було зруйновано їх житловий будинок, який є непридатним для подальшого проживання, знищені та пошкоджені належні їм автомобілі, знищене усе майно, що знаходилось у будинку, на належній позивачці 1 земельній ділянці - величезна вирва від прямого попадання вибухового снаряду, що зробило земельну ділянку непридатною для використання за цільовим призначенням. 24 квітня 2024 року за заявою позивача 1 Українським незалежним інститутом судових експертиз був підготовлений Висновок експертів за результатами проведення комплексної оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи за №329/03-2024 (а.с. 82-147 том 1). На вирішення експертизи були поставлені наступні питання: Яка ринкова вартість садового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , станом на 23.02.2022? Яка ринкова вартість садового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , станом на час проведення дослідження? Яка ринкова вартість земельної ділянки за кадастровим номером 3222783201:01:028:0209, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на 23.02.2022? Яка ринкова вартість земельної ділянки за кадастровим номером 3222783201:01:028:0209, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на час проведення дослідження? Дата проведення оцінки - 19.03.2024 року. Згідно із Висновками будівельної та земельної експертизи: ринкова вартість земельної ділянки за кадастровим номером 3222783201:01:028:0209, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на 23.02.2022 року, яка округлена до цілих, становила 492 078,50 грн. (чотириста дев`яносто дві тисячі сімдесят вісім грн. 50 коп.); ринкова вартість земельної ділянки за кадастровим номером 3222783201:01:028:0209, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на 19.03.2024 року, яка округлена до цілих, становить 84 507,00 грн. (вісімдесят чотири тисячі п`ятсот сім грн. 00 коп.); ринкова вартість садовоґо будинку, господарських будівель та споруд, без врахування ринкової вартості земельного компоненту, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , станом на 23.02.2022 року могла становити 2 612 984,00 грн. (два мільйони шістсот дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.). Станом на дату проведення дослідження та відповідно до результатів візуального натурного обстеження та дослідження наданих матеріалів, технічний стан будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , можливо оцінити як «аварійний». Приймаючи до уваги вищенаведене, визначити ринкову вартість будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , технічний стан яких станом на час проведення обстеження визначається як «аварійний», не вбачається за можливе. Таким чином, розмір майнової шкоди, завданої [PERSON] протиправними діями Російської Федерації, внаслідок повного знищення житлового будинку, будівель і споруд, а також втрати ринкової вартості земельної ділянки становить (492\~078,50 - 84 507,00 грн.) + 2 612 984,00 грн. = 3 020 555,50 грн (три мільйони двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять грн. 50 коп.). Відповідно до висновку експерта № 330/03-2024 судової транспортно-товарознавчої експертизи в кримінальному провадженні № 12022111050001355 з визначенням вартості матеріального збитку, завданого власникам колісних транспортних засобів, складеного станом на 08.04.2024 року Українським незалежним інститутом судових експертиз (а.с. 148-252 том 1, 1-15 том 2): вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Land Rover Discovery Sport HSE R-Dynamic держ. № [NUMBER] , внаслідок його пошкодження збройною агресією російської федерації станом на дату проведення експертизи становить 1 258 697,00 грн (один мільйон двісті п`ятдесят вісім тисяч шістсот дев`яносто сім гривень 00 коп.); вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Porsche Воxster держ. № [NUMBER] , внаслідок його пошкодження збройною агресією російської федерації станом на дату проведення експертизи становить 972 432,00 грн (дев`ятсот сімдесят дві тисячі чотириста тридцять дві гривні 00 коп.); вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes Benz С220 4-matіс AMG Line держ. № [NUMBER] , внаслідок його пошкодження збройною агресією російської федерації станом на дату проведення експертизи становить 1\~410 800,00 грн (один мільйон чотириста десять тисяч вісімсот гривні 00 коп.); вартість матеріального збитку, завданого власнику; автомобіля Міtsubishi Grandis держ. № [NUMBER] , внаслідок його пошкодження збройною агресією російської федерації станом на дату проведення експертизи становить 213 253,56 грн (двісті тринадцять тисяч двісті п`ятдесят три гривні 56 коп.); вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЛуАЗ 969М держ. № [NUMBER] , внаслідок його пошкодження збройною агресією російської федерації станом на дату проведення експертизи становить 40 835,60 грн (сорок тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень 00 коп.). Таким чином, судом встановлено, що з урахуванням Висновку транспортно - товарознавчої експертизи розмір завданої позивачам діями Російської Федерації внаслідок знищення/пошкодження транспортних засобів становить: - [PERSON] (знищення автомобіля Land Rover та пошкодження автомобіля Mercedes Benz) - 2 669 497,00 (два мільйони шістсот шістдесят дев`ять тисяч чотириста дев`яносто сім грн. 00 коп.); - [PERSON] (знищення автомобіля Porsche Воxster та пошкодження автомобіля ЛуАЗ) - 1 013 267,50 грн. (один мільйон тринадцять тисяч двісті шістдесят сім грн. 50 коп.); - [PERSON] (пошкодження автомобіля Міtsubishi Grandis) - 213 253,56 грн. (двісті тринадцять тисяч двісті п`ятдесят три гривні 56 коп.). Враховуючи вищевикладене, розмір майнової шкоди, завданий позивачам протиправними діями відповідача складає: [PERSON] - 3 020 555,50 грн.+ 2 669 497,00 = 5 690 052,50 грн. (п`ять мільйонів шістсот дев`яносто тисяч п`ятдесят дві грн. 50 коп.); [PERSON] - 1 013 267,50 грн. (один мільйон тринадцять тисяч двісті шістдесят сім грн. 50 коп.); [PERSON] - 213 253,56 грн. (двісті тринадцять тисяч двісті п`ятдесят три гривні 56 коп.). Вирішуючи даний спір, суд керується також наступним. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин першої та третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Зобов`язання держави щодо поваги та захисту прав людини не зникають і в умовах збройних конфліктів. Положення преамбули Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» передбачають те, що Високі Договірні Сторони зобов`язалися забезпечити повагу до прав людини шляхом гарантії цих прав. Гарантування прав людини з боку держави може здійснюватися як активними діями, так і утриманням від вчинення будь-яких дій. Така діяльність держави по гарантуванню прав людини пов`язана з видами зобов`язань з боку держав-учасниць Конвенції, якими є негативні та позитивні зобов`язання. Негативні зобов`язання - це зобов`язання держави утримуватися від втручання в права та свободи, а позитивні зобов`язання - навпаки, тобто держава повинна щось зробити, вчинити певні дії, щоб особа могла скористатися своїми правами за Конвенцією. Це, наприклад, може включати в себе прийняття законодавства, що допоможе забезпечити користування гарантованими Конвенцією правами, або забезпечення реальних умов для реалізації прав. Так, за певних обставин захистом статті 1 Першого протоколу до Конвенції може користуватися легітимне очікування (legitimate expectation) успішної реалізації майнових прав (право вимоги). Для того, щоб «очікування» було «легітимним», воно має бути заснованим на нормі закону або іншому правовому акті, такому як судове рішення, пов`язаному із майновим інтересом (див. mutatis mutandis; рішення ЄСПЛ від 28.09.2004 року у справі «Копєцький проти Словаччини» (Корескy v/ Slovakia), заява № 44912/98, § 49-50). Тобто, особа, яка має майновий інтерес, може розглядатися як така, що має «легітимне очікування» успішної реалізації її права вимоги (зокрема, відшкодування державою шкоди) у сенсі статті 1 Першого протоколу до Конвенції, коли для цього інтересу є достатні підстави у національному законодавстві. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією відповідача проти України. Збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України (стаття 1 Закону України «Про оборону України»). На підставі статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Російська Федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї. Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення. Так, відповідно до статті 32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, 1949 року забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей. Також відповідно до статті 48 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І від 8 червня 1977 року), для забезпечення поваги й захисту цивільного населення та цивільних об`єктів сторони, що перебувають у конфлікті, повинні завжди розрізняти цивільне населення й комбатантів, а також цивільні й воєнні об`єкти та відповідно спрямовувати свої дії тільки проти воєнних об`єктів. Зокрема, стаття 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року передбачає, що цивільне населення користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. Крім того на підставі статті 57 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року при проведенні воєнних операцій повинна постійно виявлятися турбота про те, щоб оберігати цивільне населення, цивільних осіб і цивільні об`єкти. Крім того, військова агресія та окупація Російською Федерацією територій України є не тільки порушенням суверенітету й територіальної цілісності України, але й порушенням основоположних принципів та норм міжнародного права. Така військова агресія супроводжується злочинами геноциду проти народу України, а також іншими військовими злочинами збройних сил та вищого керівництва російської федерації. Так, відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН Е8-11/1 від 02.03.2022 року військова агресія російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, Російську Федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України. Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію Е8-12/1 від 24.03.2022 року, якою додатково засуджує військову агресію Росії проти України, вимагає від російської федерації припинення військових дій, в тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 року про заяву Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва російської федерації під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022 року. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації держави Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди російською федерацією. Статті 3, 8, 12, 28 Загальної декларації прав людини 1948 року гарантують кожній людині право на життя, свободу і особисту недоторканність, ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом, вільне пересування і вибір місця проживання у межах кожної держави, соціальний і міжнародний порядок, при якому права і свободи, викладені в цій Декларації, можуть бути повністю здійснені. Ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність його житла. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12.04.2012 року №9-рп/2012 (справа №1-10/2012) наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність: утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи встановлені обставини справи та надані на їх підтвердження докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди у повному обсязі. Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд керується наступним. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання моральної шкоди іншій особі. Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Згідно із статтею 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна: - приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Тлумачення статті 23\~ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, зокрема щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). В абзаці другому пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювала, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто, правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19.03.2020 року у справі № 686/13212/19. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (пункти 3, 9) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 року по справі № 760/17232/20-ц, у постанові від 14.04.2022 року по справі № 308/9708/19 дійшов висновку, що Російська Федерація, здійснивши збройну агресію щодо України, окупувавши частину території України, порушила чисельну кількість міжнародних норм та правил, в тому числі норми та принципи Статуту ООН, Загальної декларації прав людини, Будапештського меморандуму, Гельсінського заключного акту наради по Безпеці та Співробітництву в Європі від 01.08.1975 року та Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією. Пунктом 2 Будапештського меморандуму Російська Федерація взяла на себе зобов`язання разом зі Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії і Сполученими Штатами Америки утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй. У відповідності з Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975 суверенні права держави мають узгоджуватись із міжнародним правом, зокрема Статутом ООН, Загальною декларації прав людини та Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01 серпня 1975 року, які визначають права та законні інтереси людини як найвищу суспільну цінність, гарантують людині право жити в мирі та безпеці. Таким чином, держава, яка грубо порушує гарантовані нормами міжнародного права основні свободи та права людини, не може використовувати імунітет від судового переслідування іноземним судами як гарантію уникнення відповідальності за вчинені злочини проти життя та здоров`я людини, а також нанесення шкоди її майну. Російська Федерація, порушивши наведені міжнародні норми, вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст. 2 Статуту ООН, а тому не має судового імунітету в частині вимог про відшкодування шкоди. Аналогічні за змістом правові позиції викладені Верховним Судом у справах №490/955/19 постанові від 28.07.2022, № 311/498/20 постанова від 22.06.2022, № 428/11673/19 постанова від 18.05.2022 Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15.09.2022 по справі № 990/80/22. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Суд зауважує, що загальновідомо (тобто таке, що не потребує доказування - частина третя статті 82 ЦПК України), що рф, яка здійснює збройну агресію проти України, зухвало відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну діяльність в Україні. Із 2014 року Україна залишається об`єктом збройної агресії з боку росії, яку остання здійснює, серед іншого, і через підтримку та забезпечення масштабних терористичних атак (абзац перший затвердженого постановою від 27 січня 2015 року № 129-VIII Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН), Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання рф державою-агресором (далі - Звернення)). Із 20 лютого 2014 року тривають силові дії російської федерації (перша фаза збройної агресії), які є актами збройної агресії відповідно до пунктів «а», «b», «c», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХIХ) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року (абзац сімнадцятий пункту 1 схваленої постановою від 21 квітня 2015 року № 337-VIII Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків» (далі - Заява)). Беручи до уваги Статут ООН і Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року, Верховна Рада України визнала росію державою-агресором (абзац шостий Звернення). У квітні 2014 року розпочалася друга фаза збройної агресії росії проти України, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення так званих «донецької народної республіки» (07 квітня 2014 року) та «луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року) (абзац п`ятий пункту 1 Заяви). 27 серпня 2014 року третя фаза збройної агресії рф розпочалася масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів збройних сил рф (абзац чотирнадцятий пункту 1 Заяви). Наслідком збройної агресії рф проти України стала нелегітимна воєнна окупація і подальша незаконна анексія території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя - невід`ємної складової державної території України, воєнна окупація значної частини території України у Донецькій та Луганській областях (абзац перший пункту 3 Заяви). росія своїми протиправними діями заподіяла також нематеріальну шкоду Україні, порушуючи права громадян України, у тому числі, право на життя в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі, у Донецькій та Луганській областях. Жертвами збройної агресії рф стало мирне населення, зокрема, жінки та діти (абзаци четвертий і п`ятий пункту 3 Заяви). 24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії рф проти України - повномасштабне вторгнення агресора на Українську суверенну територію. У цей день Україна розірвала з рф дипломатичні відносини. 02 березня 2022 року збройну агресію рф проти України у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» визнала Генеральна Асамблея ООН. Вона вимагає від рф негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі, жінок і дітей. 14 квітня 2022 року Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами рф та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої згідно з\~Постановою Верховної Ради України № 2188-IX). 27 квітня 2022 року Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію «Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи» № 2433. Визнала, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймасштабнішим внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни. Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН. Звернення позивачів до українського суду слід вважати єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало б позбавлення такого права взагалі, тобто, заперечувало б саму сутність такого права. Подібні правові висновки зроблено у постановах Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 (провадження № 61-8291св21), від 18 травня 2022 року у справі № 760/17232/20-ц (провадження № 61-15925св21) від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14365/21 (провадження № 61-4498св22), від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14366/21 (провадження № 61-3713св22). Обґрунтовуючи завдану відповідачем моральну шкоду, позивачі враховуючи характер та обсяг завданих їм моральних страждань, істотних порушень їх конституційних прав, умисного характеру дій Російської Федерації, а також почуття безпорадності та розчарування, які вони відчували і відчувають через знищення належного їм житла, автомобілів та майна, фактично зруйнували всі їх мрії, прагнення та здобутки, надовго позбавивши можливості жити спокійним, нормальним життям у власній оселі, вважають достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну їм моральну шкоду у сумі 20 609 700 (двадцять мільйонів шістсот дев`ять тисяч сімсот) кожному, що на день подання позову до суду за офіційним курсом Національного Банку України є еквівалентом 500 000 (п`ятсот тисяч) доларів США. Крім того, позивачі посилались на те, що це є справедливою компенсацією з агресора - Російської Федерації за факт порушення основоположних прав людини в Україні, через що позивачам завданий душевний невгамовний біль, безперервні страждання через війну. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких-людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. При цьому, суд приймає доводи позивачів, що внаслідок протиправної поведінки відповідача позивачам завдано моральних страждань, істотних порушень їх конституційних прав, умисного характеру дій Російської Федерації, а також почуття безпорадності та розчарування, які вони відчували і відчувають через знищення належного їм житла, автомобілів та майна, фактично зруйнували всі їх мрії, прагнення та здобутки, надовго позбавивши можливості жити спокійним, нормальним життям у власній оселі. Діями відповідача їм завдано моральну шкоду. Врахувавши конкретні обставини справи, глибину завданої позивачам моральної шкоди, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнали позивачі, істотність порушення конституційних прав позивачів, умисного характеру дій відповідача, з урахуванням приписів розумності і справедливості, тривалості моральних страждань, а також врахувавши характер та тривалість порушення, яке продовжувало існувати на час розгляду справи, наслідки такого порушення для позивачів, які змушені докладати зусиль для влаштування свого побуту внаслідок втрати житла, іншого майна, а також кардинальні зміни в житті, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів 2 500 000 (два мільйона п`ятсот тисяч) грн. кожному моральної шкоди, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial