Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Стрийської міської ради про визнання права власності за [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,2401 га кадастровий №4625384600:03:000:0058, яка розташована на території Миртюківської сільської ради, Стрийського району, Львівської області, та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій [PERSON] , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ЛВ №025508, який зареєстрований в Книзі записів державної актів на право приватної власності на землю за №274. Позовні вимоги мотивовано тим, що після смерті бабусі [PERSON] , відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай), а саме: земельна ділянка площею 0,2401га, кадастровий номер 4625384600:03:000:0058, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район, Миртюківська с/р. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Стрийського району нотаріального округу Палінської Ольги Володимирівни із заявою про оформлення спадщини на земельну частку (пай) після смерті бабусі [PERSON] , однак приватним нотаріусом Палінською О.В. надано відмову №12/01-16 від 30.01.2024року в якій зазначено, що позивачем [PERSON] не подано документів, що посвідчують право, щодо належності цього майна спадкоємцеві. Відсутність оригіналу державного акту на право на земельну частку пай не дає позивачу можливість прийняти спадщину в нотаріальному порядку. Мати позивача відповідач по справі, [PERSON] , спадщину не приймала та не збирається приймати, а відтак єдиним спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] . Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174 ЦПК України\~викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.05.2025 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , Стрийської міської ради про визнання права власності на спадкове майно прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання для розгляду справи призначено на 16.08.2025. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.08.2024 року, постановленою в судовому засіданні, оголошено перерву, у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.09.2024 року підготовче провадження у цій справі закрито та призначено її судовий розгляд по суті у судовому засіданні на 25.11.2024. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2025 року, розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.04.2025 року, розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Розгляд справи по суті відбувся 30.05.2025 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , та представник відповідача Стрийської міської ради будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явились, про причину неявки не повідомили, відзив на позов не подали, тому суд відповідно до ст.280ЦПК України\~розглянув справу заочно за їхньої відсутності на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст.128ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст.247ЦПК України\~за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] , за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких її прав відповідачів [PERSON] , Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області, встановив наступне Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.09.2018, вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 4625384600:03:000:0058, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЛВ №025508, виданого 26.04.2001, належить [PERSON] . Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.03.2017, вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 4625384600:03:000:0058, розташована на території Миртюківської сільської ради Стрийського району Львівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З метою оформлення спадкових прав, позивач [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Палінської О.В., із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . З відповіді\~приватного нотаріуса\~від 30.01.2024\~№12/01-16\~на заяву\~ [PERSON] ,\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~після смерті\~бабусі заявниці\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~на земельну\~ділянку площею\~0,2401га,кадастровий №4625384600:03:000:0058, яка розташована на території Миртюківської сільської ради Стрийського району Львівської області, вбачається, що приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем [PERSON] , не подано документів, що посвідчують право, щодо належності цього майна спадкоємцеві. З матеріалів справи вбачається, що померла [PERSON] , була бабусею позивача [PERSON] . Перевіряючи відповідні права та обов`язки, вбачається, що спадкодавиці [PERSON] , на момент відкриття спадщини належали і не припинилися внаслідок її смерті, спадщина, зокрема права на земельну\~ділянку площею\~0,2401\~га кадастровий\~№4625384600:03:000:0058,\~яка розташована\~на території\~Миртюківської сільської\~ради,\~Стрийського району,\~Львівської області\~та надані\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~яка належала\~померлій згідно\~Державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії I-ЛВ\~№025508,\~який зареєстрований\~в Книзі\~записів державної\~актів на\~право приватної\~власності на\~землю за\~№274.\~ Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом України\~(надалі ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. Так, за\~загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Оскільки позивач, є єдиним спадкоємцем, який виявив бажання на отримання спадщин після смерті бабусі, спадщину прийняла, крім позивача немає інших спадкоємців, які претендують на дане спадкове майно, ніким не заявлено свого права на спадкування, а тому позов слід задоволити у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,\~при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. З урахуванням наведених вище роз`яснень\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»,\~слід покласти на позивачка як єдину спадкоємицю першої черги за законом усього спірного майна. Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, відповідні матеріали не містять.

Outcome: approved