Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Адвокат Ковальов А.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] . У позові позивач просить: визнати квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] та\~ [PERSON] право власності по 1/2 частині квартири за адресою: [ADDRESS] та припинити право спільної сумісної власності. Позов обґрунтований тим, що 08.04.2016 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі сторони набули спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2021. Оскільки квартира придбана у період шлюбу, вона належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності. Сторони домовленості щодо розділу майна не досягли. Ухвалою від 25.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 05.12.2024. Представник відповідача подала відзив на позов, в якому просила задовольнити позовні вимоги частково, визнавши за позивачем право власності на спірну квартиру у розмірі частки, а за відповідачем у розмірі частки. В обґрунтування відзиву зазначила, що спільні діти проживають разом з нею, яка самостійно забезпечує їх виховання та утримання. Наразі на розгляді суду також перебуває справа про стягнення з позивача аліментів на утримання малолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трьох років, а також справа про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Оскільки позивач майже не забезпечує дітей матеріально просить відступити від засади рівності часток подружжя та визнати за позивачем права власності на спірну квартиру у розмірі частки. Позивач надав додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що, починаючи з липня 2024 року позивач підтримує відповідачку та спільних дітей шляхом надання їй матеріальної допомоги. Протокольною ухвалою 19.03.2025, закрито підготовче засідання, розгляд справи по суті призначений на У судому засідання представник позивач пояснив, що на теперішній час він отримує мінімальну заробітну плату, відповідачка разом з дітьми мешкає у США, він зі свого боку щомісячно перераховує гроші на утримання дітей. Зазначив, що після народження молодшої дитини їздив до відповідачки та дітям в США, там також підтримував їх матеріально. Також вказав, що у Новокодацькому районному суді міста Дніпра розглядаються дві справи про стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Представник відповідача у судовому засідання пояснила, що розмір грошових коштів, який перераховує позивач, є не достатнім для утримання дітей. Старший син відвідує гуртки, відповідач оплачує їх , молодший відвідує садок. Надала документи на підтвердження факту їх оплати. Просила позов задовольнити частково. Третя особа у судове засідання не з`явилась, пояснень не надала, повідомлена належним чином. У судовому засіданні 20.05.2025 оголошено перехід до стадії ухвалення рішення, проголошення рішення призначено на 30.05.2025. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що що 08.04.2016 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис від 08.04.2016 № 179 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 08.09.2016 Жовтневим районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1457 (а.с.11), та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 20.04.2023 Bergen County (штат Нью-Джерси, США) (а.с. 93-94). 02.08.2021 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Піоріті» (ПРОДАВЕЦЬ) та [PERSON] (ПОКУПЕЦЬ) укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею: 50,6 кв.м., житловою площею 42,4 кв. м (а.с. 12-15). Договір від 02.08.2021 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., зареєстрований в реєстрі № 382. За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею: 50,6 кв.м., житловою площею 42,4 кв. м ( реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 631693712101). Шлюб між сторонами розірвано 19.09.2024 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі придбали квартиру [ADDRESS] , загальною площею: 50,6 кв.м., житловою площею 42,4 кв. м. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до відзиву на позов відповідача та пояснень представника відповідача у судовому засіданні, відповідач не спростовує презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте за час шлюбу. Враховуючи вищевикладене, норми ст.ст. 60, 61, 65, 70, 74 СК України, суд дійшов висновку, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Позивач і відповідач мають рівні частки на нього. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення\~сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне\~майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина перша ст. 70 СК України). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування ( частина третя ст. 70 СК України). Відповідно до п. 30\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12. 2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3\~ст. 70 СК України\~в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1\~ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. У постанові від 15.11.2023 у справі № 521/11825/20 (провадження № 61-3341св23) Верховний Суд наголосив, що встановлення обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя під час поділу спірного майна, здійснюється судом у кожному випадку окремо із урахуванням наданих сторонами доказів. Заперечуючи проти позову, відповідач просить збільшити її частку майна до , оскільки діти проживають разом з нею, грошових коштів, які сплачує позивач, на утримання дітей недостатньо . Аліменти (лат. alimentum - харчі, продовольство) - обов`язок утримання, у визначених законом випадках, одним членом сім`ї інших, які потребують цього (у нашому випадку саме утримання батьками своїх дітей). Обов`язок по утриманню може виконуватись як в добровільному порядку, так і у примусовому - при виконанні рішення суду про стягнення аліментів. Суд зазначає, що сам факт проживання дитини з одним із батьків не є підставою для збільшення автоматично частки одного з подружжя у спільному майні. Під час судового розгляду встановлено, що позивач добровільно сплачує гроші на утримання дітей, на підтвердження цього факту позивачем надані квитанції. Зазначена обставина не заперечувалась відповідачем. Водночас відповідач наголошувала, що розмір коштів, які позивач сплачує добровільно, не є достатнім для утримання дітей. З цього приводу суд зазначає таке, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга ст. 182 СК України). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»\~встановлено, що у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: 3196 гривень, до 6 років 2 563 грн. Судом встановлено, що позивач сплачує грошові кошти, розмір яких перевищує рекомендований мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку. Відповідач в обґрунтування недостатності коштів наголошувала, що грошей на утримання дітей, які мешкають у США, не вистачає, старший син відвідує гуртки, пробує різні види спорту та надала детальний розрахунок витрат на дітей у США та платіжні документи (а.с. 103-140, 179-186). У детальному розрахунку відповідач вказує, що старший син відвідує гуртки (баскетбол, бейсбол, гімнастика, тощо), молодший син-центр раннього розвитку. Сторони у судовому засіданні також пояснили, що Новокодацьким районом судом розглядається справа про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей за позовом [PERSON] . На переконання суду, посилання відповідача на недостатній розмір аліментів для утримання дітей є безпідставним. Суд вважає, що законодавець, визначивши таку умову як недостатність розміру аліментів задля збільшення частки у майні, виходив з того, що розмір аліментів повинений бути недостатнім на рівні держави Україна. Тому врахування розміру витрат відповідачки на утримання дітей у США порушує баланс інтересів сторін та не є винятковою обставиною у розумінні ст. 70 СК України як передумова для збільшення частки у спільному майні. Тому суд дійшов висновку, що відповідач не довела належними та допустимими доказами, що розмір утримання, яке надає відповідач для дітей є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до\~частини третьої статті 70 СК України\~немає. З урахуванням вимог частини першої статті 70 СК України слід визнати у порядку поділу майна подружжя право власності за кожною із сторін на 1/2 частини спірної квартири. Розподіл судових витрат Згідно з ч. ч.1-2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 15140 грн (а.с.62). За правилами\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 15140 грн.

Outcome: approved