Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

виклад позицій сторін: 27 січня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" грошових коштів 6934,50 грн; визнання відсутніми прав вимоги до позивача за кредитними договорами від 17.09.2024 за № 24091700027348 по програмі «Кредит готівкою» на суму 50000 грн, за договорами споживчого кредитування від 17.09.2024 на суму 30019,35 грн, 30019,35 грн та 14492,10 грн (включаючи банківську комісію), всього на загальну суму 74530.80 грн (включаючи банківську комісію) та понесених судових витрат. Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору банківського обслуговування, укладеного між позивачем - [PERSON] та відповідачем Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») шляхом приєднання клієнта до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачем відкрито на ім`я позивача банківський рахунок [NUMBER] і додатковий рахунок договору SAMDNWFC00093007772 від 05.10.2023 та видано для здійснення платіжних операцій банківську картку для виплат № [NUMBER] . 18 вересня 2024 року у відділення АТ КБ «ПриватБанк» звернувся позивач, якому повідомили, що 17 вересня 2024 року в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24 відбулось списання наявних на цьому рахунку його власних коштів, шляхом їх переказу на іншу, не належну позивачу, банківську картку № [NUMBER] (надавач платіжних послуг отримувача JSC Universal bank). Списання здійснено двома платіжними операціями о 19:38 год на суму 4120,50 грн та о 19:45 год - 2814,00 грн, всього списано коштів на загальну суму 6934.50 грн у т.ч. 34.50 грн - комісія банку. Окрім цього, на тому ж банківському рахунку 17 вересня 2024 року оформлено кредитний договір № 24091700027348 по програмі «Кредит готівкою» на суму 50000 грн, котрі одразу ж списано з рахунку позивача, шляхом перерахування на неналежну позивачу банківську картку № [NUMBER] (надавач платіжних послуг отримувача Raiffeisen bank JSC). Списання здійснено двома платіжними операціями на загальну суму 49747.50 грн: о 19:52 год - 29145,00 грн та о 19:52 год - 20602,50 грн), у т.ч. 247.50 грн - комісія банку. У загальному з платіжної картки № [NUMBER] списано кошти на суму 56682,00 грн. Також, 17.09.2024 в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24 на підставі заяви на приєднання до публічного договору «Кредитні картки» на ім`я позивача відкрито віртуальну кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ) і додатковий рахунок договору SAMDNWFC000109931508 з одночасною заявкою на встановлення ліміту 75000 грн. Одразу ж після цього за рахунок кредитного ліміту здійснено оформлення споживчого кредитування і перерахування одержаних таким чином коштів на неналежну позивачу банківську картку № [NUMBER] (надавач платіжних послуг отримувача JSC Universal bank). У загальному трьома платіжними операціями з оформленого на позивача рахунку списано кошти на загальну суму 74530,80 грн: о 19:46 год - 30019,35 грн, о 19:49 год - 30019,35 грн та о 19:50 год - 14492,10 грн), у т.ч. 2530.80 грн - комісія банку. Всього 17 вересня 2024 року з 19:38 год - 19:52 год із банківських карток № [NUMBER] та № [NUMBER] списано шляхом перерахування на вищезазначені неналежні позивачу банківські картки 131212.80 грн, із них - 6934,50 грн - власних коштів позивача та 124269.30 грн - кредитних коштів. Наведене підтверджує копіями виписок по платіжних картках № [NUMBER] та № [NUMBER] , банківськими чеками від 17.09.2024, скріншотами сторінок у особистому кабінеті позивача в Приват24. Позивач та будь-хто інший за його дорученням не здійснював жодну із вищевказаних банківських операцій та не укладав кредитний договір №24091700027348 по програмі «Кредит готівкою» на суму 50000 грн, не подавав заяву на приєднання до публічного договору «Кредитні картки» та не відкривав кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] , не оформляв за рахунок кредитного ліміту договори споживчого кредитування і не здійснював перерахування коштів на вищевказані банківські картки в Universal Bank та Raiffeisen Bank, позивач не є клієнтом цих банків і йому не відомо, кому належать ці банківські картки, а також йому не відомо, хто саме здійснив усі зазначені банківські операції. Здійсненню цих банківських операцій передувало незаконне дистанційне втручання 17 вересня 2024 року невідомими особами у мобільний телефон позивача, номер якого значився як фінансовий в АТ КБ «ПриватБанк» та був підв`язаний до системи Приват24, внаслідок чого позивач на певний час втратив можливість користування цим телефоном і відновив лише наступного дня, звернувшись до сервісної служби оператора мобільного зв`язку. За заявою позивача 19 вересня 2024 року відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024211050000247 за вказаними фактами за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, досудове розслідування у якому провадиться слідчим відділом відділу поліції №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. Крім цього, позивач на підставі постанови Національного банку України від 29.07.2022 №164, звернувся через відділення АТ КБ «Приватбанк» у м.Зборові із заявами від 30 вересня 2024 року вх№214-ВБ та від 01 жовтня 2024 року вх№224-ВБ про анулювання кредитів та повернення особистих коштів по операціях за 17 вересня 2024 року, а саме 4120.50 грн та 2814.00 грн, оскільки ці транзакції здійснювались без відома позивача і відповідно коштів по них я він не отримував. У відповідях АТ КБ «Приватбанк» від 08 жовтня 2024 року за вих№20.1.0.0.0/7- 240930/7241 та від 11 жовтня 2024 року за вих№20.1.0.0.0/7-241001/57099 відповідач відмовив позивачу в анулюванні кредитів та у поверненні незаконно списаних коштів без зазначення доказів, котрі б підтверджували, що він своїми діями чи бездіяльністю сприяв третім особам у доступі до власного карткового рахунку чи надав їм інформацію, зокрема, ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, тощо, що дало змогу ініціювати платіжні операції. При цьому, відповідач після ініціювання вищенаведених платіжних операцій безперешкодно допустив їх здійснення без застосування посиленої автентифікації користувача, незважаючи на те, що ці операції не є типовими для позивача, як користувача, оскільки він раніше: ніколи не ініціював та не здійснював дистанційних платіжних операцій, а використовував кошти, що надходили на мій рахунок (пенсійні виплати та житлову субсидію) виключно шляхом зняття готівки у банкоматі в межах Тернопільської області; ніколи не оформляв кредитні позички та не використовував інші кредитні послуги, що надавались банком; ніколи не перераховував кошти на інші банківські картки. Окрім очевидної нетиповості цих платіжних операцій їх також здійснено впродовж доволі короткого (менше 15 хвилин) проміжку часу: з 19:38 год до 19:52 год, що теж залишилось без реагування з боку відповідача, який не вжив належних додаткових заходів для виявлення та недопущення несанкціонованих або шахрайських дій. Позивач вважає, що відповідач, допустив безперешкодне здійснення вищевказаних платіжних операцій без обов`язкового в таких випадках урахування таких факторів ризику, як попередні схеми/моделі його витрат, історії платіжних операцій позивача, місцезнаходження платника та отримувача платежу на момент здійснення платіжної операції. Наведене свідчить, що відповідач не забезпечив належного виконання вимог чинного законодавства, зокрема, щодо: запровадження системи захисту інформації, що має забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання; розроблення та застосовування елементів посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадження заходів із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації; виявлення несанкціонованих або шахрайських дій шляхом використання механізмів і процедур моніторингу операцій, які ґрунтуються на їх аналізі з урахуванням тих складових, що є типовими для користувача платіжних послуг. Наслідком цих порушень законодавства з боку відповідача стало незаконне здійснення невстановленими особами платіжних операцій на карткових рахунках позивача та заподіяння йому майнової шкоди. Оскільки позивач невідкладно - після виявлення цих незаконних платіжних операцій повідомив про це відповідачу, то у нього, згідно з вищевказаними приписами законодавства, виник обов`язок перерахувати на рахунок позивача суму цих платіжних операцій та утриманої комісійної винагороди. З урахуванням викладеного, відмова відповідача в анулюванні кредитів та у поверненні позивачу незаконно списаних з його карткового рахунку коштів є незаконною. Позивач щодо оформлених на нього кредитного договору №24091700027348 по програмі «Кредит готівкою» на суму 50000 грн та споживчих кредитів на загальну суму 74530,80 грн (включаючи комісію банку) за рахунок кредитного ліміту на кредитній картці «Універсальна» зазначає, що їх він не укладав і обґрунтовуючи судовою практикою, згідно якої, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним, тому наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Звернув увагу, що Велика Палата Верховного Суду, визначила, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема, і у випадку, коли особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право в межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником). Так як позивач особисто, ні будь-хто інший за його дорученням не оформляв кредитний договір від 17.09.2024 №24091700027348 по програмі «Кредит готівкою» на суму 50000 грн, а також не подавав 17.09.2024 заяву на приєднання до публічного договору «Кредитні картки» з відкриттям кредитної картки «Універсальна» та не оформляв і не отримував за рахунок кредитного ліміту на цій картці споживчі кредити на загальну суму 74530,80 грн (включаючи комісію банку), тобто позивач не виявляв свою волю до вчинення цих правочинів та набуття обумовлених ними цивільних прав та обов`язків, то вказані правочини є такими, що не вчинені, права та обов`язки за цими правочинами ним не набуті, а правовідносини за ними - не виникли. Водночас, відмовивши позивачу в анулюванні цих кредитних договорів, відповідач вважає себе кредитором, а позивача - боржником за цими правочинами. Згідно з даними, зазначеними в особистому кабінеті позивача в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24, кредитний договір від 17.09.2024 за № 24091700027348 рахується активним, залишок за цим договором становить 51291,80 грн, а щомісячні платежі за ним становлять 2161.62 грн. Окрім цього, згідно з даними особистого кабінету в Приват24 позивача по кредитній картці «Універсальна» № [NUMBER] рахується заборгованість на суму 74530.80 грн із зазначенням обов`язкового платежу на суму 13992.28 грн. Наведене позивач підтверджує скріншотами сторінок особистого кабінету. Позивач зазначає, що йому неодноразово дзвонили по телефону особи, які від імені відповідача вимагали погашення існуючої заборгованості за наданими кредитами. Такі дії свідчать про проведення відповідачем зі ним, як з боржником, роботи з простроченою заборгованістю на досудовому етапі. Водночас, судового процесу по стягненню цієї заборгованості відповідач на даний час не ініціював. Внаслідок цього, враховуючи невизнання позивачем заборгованості з вищенаведених підстав, у правовідносинах між ним та відповідачем, виникла правова невизначеність, через що порушуються його законні права та інтереси. Усунення такої правової невизначеності на даний час можливе лише в судовому порядку шляхом визнання відсутності у відповідача права вимоги до позивача та відсутності його кореспондуючого обов`язку за вищевказаними правочинами, котрі фактично між ними не вчинялися і правовідносини за ними не виникали. Оскільки позивач особисто, ні будь-хто інший за його дорученням не оформляв кредитний договір від 17.09.2024 №24091700027348 по програмі «Кредит готівкою» на суму 50000 грн, а також не подавав 17.09.2024 заяву на приєднання до публічного договору «Кредитні картки» з відкриттям кредитної картки «Універсальна» та не оформляв і не отримував за рахунок кредитного ліміту на цій картці споживчі кредити на загальну суму 74530,80 грн (включаючи комісію банку), тобто він не виявляв свою волю до вчинення цих правочинів та набуття обумовлених ними цивільних прав та обов`язків, то вказані правочини є такими, що не вчинені, права та обов`язки за цими правочинами ним не набуті, а правовідносини за ними - не виникли. У позивача виникла необхідність звернутися в суд для захисту порушених прав. Позивач просить суд визнати відсутність у АТ КБ «ПриватБанк» права вимоги до [PERSON] та відсутність у [PERSON] кореспондуючого обов`язку, включаючи оплату суми тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії банку, повернути власні кошти позивача та стягнути судові витрати. Відповідач 23 квітня 2025 року подав відзив, в якому вважає заявлений позивачем позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 235/2054/21 (провадження № 61- 1725св22) зазначив, що суд розглядаючи спір по суті повинен перевірити, чи власна бездіяльність позивача щодо необхідності збереження його фінансового номеру телефону не сприяла тому, що сторонні особи могли використати його фінансовий номер телефону для здійснення несанкціонованих банківських переказів; здійснити аналіз доводів позивача про те, що він не втрачав банківських карток, їх ПІН-кодів і телефону та нікому їх не передавав, не вчиняв будь-яких інших дій, які б могли призвести до списання грошових коштів з його рахунків із алгоритмом реєстрації у системі «Приват24», що потребує обов`язкового введення ПІН-коду банківської картки клієнта з урахуванням її номера; дати належну правову оцінку всім доказам наявним у справі, а саме: доказам, які містять інформацію про дату, час та спосіб авторизації у системі «Приват24» та введенні особою, яка здійснила авторизацію, даних: проаналізувати всі доводи, запереченням сторін: ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин та вимог закону. [PERSON] повідомив Банку, що 17 вересня 2024 року став жертвою шахрайства - невідомі особи здійснили несанкціонований вхід у Приват24 та списали 131212,00 грн з карткових рахунків [NUMBER] , [NUMBER] на рахунки сторонніх банків. 18 вересня 2024 року о 13:32 год [PERSON] звернувся до заступника керівника відділення «Тернопільське № 22» для блокування рахунків, пояснивши, що під час оспорюваних транзакцій його фінансова sim-картка не працювала. Згідно з п. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», користувач зобов`язаний зберігати платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та договору, не допускати використання його сторонніми особами та не розголошувати індивідуальну облікову інформацію. Відповідно до п. 136, 140 Положення №164 (Постанова НБУ від 29.07.2022 №164) та п. 5 ст. 87 ЗУ «Про платіжні послуги», до моменту повідомлення емітента про втрату платіжного інструменту/облікової інформації ризик збитків від неналежних платіжних операцій покладається на платника. Завіреними примірниками розгорнутих виписок за рахунками, що додаються додатком до даного відзиву доводяться ті обставини, що оспорювані операції ініційовано та виконано (17.09.2024 року) до того, як Банк отримав повідомлення клієнта про їх заперечення (18.09.2024 року), відтак відповідальність за них залишається за користувачем картки. [PERSON] звернувся до правоохоронних органів, інформацію внесено в ЄРДР №12024211050000247 від 19 вересня 2024 року за ч. 4 ст. 190 КК України, СВ № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. Справді дана обставина мала місце, проте така не виключає причетності позивача до ініціювання та здійснення видаткових операцій, адже заява до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення, як і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є судовим рішенням, яке набрало законної сили, а обставини, встановлені у ньому, - становили би преюдицію. Подання заяви про вчинення кримінального правопорушення і факт внесення відомостей до Реєстру є задокументованими актами фіксації певних обставин, які не мають наперед визначеної оцінки. Натомість, в ході співпраці AT КБ «ПриватБанк» з правоохоронними органами встановлено дані, які різняться із тими, що наведені [PERSON] . Банку та зазначені у позовній заяві. Зокрема, при зверненні в поліцію [PERSON] пояснив, що отримував вхідні дзвінки з номерів [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] від невідомих, які представлялися працівниками оператора зв`язку «Київстар» і переконали його в необхідності продовження дії sim-картки мобільного номера [NUMBER] . Дане пояснення частково зазначено у витягу з ЄРДР № 12024211050000247. В ході телефонної комунікації [PERSON] прийняв зловмисників за співробітників оператора зв`язку та під їх диктовку відправив зі свого мобільного повідомлення наступного змісту: [NUMBER] . Надалі він передав зловмисникам інформацію з отриманого від Київстар смс. Ця інформація сприяла третім особам в перевипуску sim-картки його фінансового номеру, що відповідає порядку здійснення самостійної заміни сім-картки, який прописаний на сайті: https://kyivstar.ua/services/prepaid/sim4g придбайте універсальну карту Smart SIM; вставте нову SIM-карту в смартфон та наберіть *111# поверніться до старої SIM і надішліть запит *245*41 *OXXYYYYYYY*ZZZZZZZZ#, де XXYYYYYYY - номер телефону нової SIM-карти (номер шахрая [NUMBER] - PUK1 нової SIM-картки; дочекайтеся SMS із кодом - повідомлення надійде впродовж 15 хвилин; тепер знову вставте нову SIM і надішліть запит *245*42*ХХХХХХ#, де ХХХХХХ - код, що надійшов в SMS; перезавантажити смартфон через 10 хвилин після запиту; дочекайтеся SMS-підтвердження - повідомлення надійде впродовж 30 хвилин. Готово! Тепер ви можете користуватися 4G/LTE Отже, з пояснень [PERSON] слід встановити, що останній довірився невідомим особам та виконував всі подальші дії під їх диктовку. Інші деталі правоохоронними органами ще встановлюються, а наведені вище обставини слугують висновку, що комунікація клієнта із невідомими особами забезпечила втрату доступу до фінансового номеру телефону. Універсальна кредитна картка [NUMBER] відкрита 17 вересня 2024 року у Приват24 клієнта [PERSON] з одночасною заявкою на встановлення ліміту 75000,00 грн. Випуск підтверджено з використанням смс, завірений примірник робочої сторінки програмного комплексу Банку додається. Також оформлено і кредит № 24091700027348 на суму 50000,00 грн. Вказані обставини визнаються обома сторонами, відтак доведенню перед судом не підлягають. Проте, слід навести правове обґрунтування порядку оформлення угоди послуговуючись Приват24 клієнта. Цифровий власноручний підпис - підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом. Порядок застосування цього підпису затверджений постановою НБУ від 13.12.2019, яка діяла на день підписання додаткової угоди. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/201С зазначила, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Це означає, що правочин вважається правомірним, доки ця презумпція не буде спростована. Згідно зі статтею 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір - щ домовленість сторін, оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 цього Закону, електронний договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій- формі. Стаття 12 визначає способи підписання електронного правочину: електронний підписом, електронним цифровим підписом, одноразовим ідентифікатором або аналогом власноручного підпису. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи. Будь-який договір може мати електронну форму, яка вважається письмовою (статті 205, 207 ЦК України). Електронний договір повинен включати всі істотні умови. Метою підписання договору є ідентифікація підписанта, підтвердження його згоди з умовами та цілісності даних. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що надсилається стороні договору (пароль, смс-код тощо). Підписання угод відбулось у додатку Приват24 через фінансовий телефон клієнта. Сторони досягли згоди щодо істотних умов правочину, підписаного електронним підписом, тому такі правочини обов`язкові до виконання. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у численних постановах (справи № 234/7723/20, № 404/502/18, № 732/670/19, № 524/5556/19, № 234/7719/20). Судова практика у цій категорії справ є усталеною. Завірені примірники договору з додатками відповідач надав суду, як додаток до відзиву в підтвердження дотримання вимог закону, наведених вище. Доказів визнання вказаної угоди недійсною до суду не надано. Кошти в сумі 131212,80 грн (з урахуванням 642,00 грн комісії) перераховано: 17.09.202419:35:25 P24A3263671104D1781 P24AOS2 р2р [NUMBER] 17.09.202419:45:38 P24A3263721709D6085 P24AOS2 р2р [NUMBER] 2800.0UAH [NUMBER] 17.09.202419:46:43 P24A3263726848D2260 P24AOS2 р2р [NUMBER] 29000.0UAH [NUMBER] 17.09.202419:49:32 P24A3263739786D1338 P24AOS2 р2р [NUMBER] 29000.0UAH [NUMBER] 17.09.202419:50:58 P24A3263746338D2535 P24AOS2 р2р [NUMBER] 14000.0UAH [NUMBER] 17.09.202419:52:02 P24A3263749703D0630 P24AOS2 р2р [NUMBER] 29000.0UAH 4і49*******4 773 17.09.202419:52:28 P24A3263753314D1725 P24AOS2 р2р [NUMBER] 20500.0UAH [NUMBER] Відповідно до статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», будь-яка операція, здійснена з використанням електронного підпису клієнта, вважається здійсненою клієнтом, якщо ним не доведено інше. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово підкреслював, що у випадках, коли здійснення операції підтверджено введенням ПІН-коду банківської картки або іншими видами електронної ідентифікації клієнта, саме на клієнта покладається тягар доведення того, що операція була здійснена не ним (постанова від 12 травня 2022 року у справі N° 591/1383/20, провадження № 61-9478св21). Крім цього, Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2024 року у справі № 757/14265/21-ц (провадження № 61-2987св23) дійшов висновку, що «у разі порушення клієнтом умов зберігання даних автентифікації (ПІН-коду, паролів, кодів доступу тощо), внаслідок чого треті особи отримали можливість скористатися такими даними, відповідальність за проведені операції несе клієнт». Ця позиція підтверджується також у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2023 року у справі № 760/24494/20 (провадження № 61-4580св22). АТ КБ «ПриватБанк» не відомі особи, користувачі карток. Емітенти карток (банки) надають інформацію про власників тільки на відповідні запити (ухвали) правоохоронних органів в рамках ЄРДР. Позивач, як платник коштів за оспорюваними видатковими операціями вправі із виписками за своїми рахунками звернутись до обслуговуючих Банків одержувачів коштів (RAIFFEISEN BANKJSC та JSC UNIVERSAL BANK) з`ясувати особу одержувачу переказаних з його карткового рахунку коштів та заявити вимоги до одержувача про повернення безпідставно отриманих коштів. Аналогічної позиції дотримується Львівський апеляційний суд за Постановою від 09 квітня 2024 року у справі № 452/3827/22. Завірений примірник постанови суду додається. Зазначає, що відповідно до усталеної судової практики, зокрема, позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 22 липня 2023 року у справі № 757/22829/20-ц (провадження № 61-1422св22), належним способом захисту прав позивача в даному випадку є подання вимоги про повернення коштів безпосередньо до їх фактичного отримувача, який неправомірно збагатився за рахунок позивача. Відповідно до статті 1212 ЦК України фактичні отримувачі коштів зобов`язані повернути майно, набуте ними без достатньої правової підстави. Цей обов`язок виникає лише у особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У даному випадку відповідач (АТ КБ «ПриватБанк») не є набувачем коштів, що були списані з рахунків позивача, а лише виконував платіжні операції відповідно до розпоряджень, здійснених з використанням системи дистанційного обслуговування. Така правова позиція знайшла своє відображення в численних рішеннях Верховного Суду, зокрема у постанові від 18 березня 2024 року у справі № 761/17963/21 (провадження № 61-15212св23), де суд зазначив, що «неналежно обраний спосіб захисту призводить до відмови у задоволенні позову, оскільки в такому випадку порушення чи оспорення прав позивача не може бути усунуто у обраний ним спосіб», Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2022 року в справі №916/1415/19 (провадження № 12-88гс21) вказано, що «принцип належного відповідача є базовим для ефективності судового захисту та вимагає пред`явлення позову до особи, яка відповідно до закону несе відповідальність за порушення прав позивача». Згідно завіреного примірника робочої сторінки програмного комплексу Банку щодо змін в акаунтів під логіном +380673653069 встановлено, що відбулася зміна паролю на вхід в Приват24 клієнта з використанням РІN-коду картки 5168745172771120: 10550010 20504464 380673653069 2024-09-17 19:24:23 СНАNGE_PASSWORD 178.133.6.148 13е4597980b7b443 23129RN51Х/Redmi р24тоb 5168745172771120 Р24_АUTHORIZANION_МОВ Вірне введення ПІН-коду картки позивача, яка умова здійснення зміни паролю входу до Приват24 свідчить про розголошення персональних даних саме [PERSON] , адже загальновідомою є та обставина, що користувач картки, і тільки володіє інформацією про обраний ним же пін-код до банківської картки. Отже, відповідач вважає, що відповідальність за оспорюваними видатковими операціями залишається за клієнтом Банку, адже: відповідно до п. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний: зберігати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та не розголошувати індивідуальну облікову інформацію. Згідно з пунктом 136 розділу VII Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» (Постанова НБУ № 164 від 29.07.2022), користувач зобов`язаний: надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби. Пункт 140 Положення № 164 встановлює обов`язок користувача: не повідомляти індивідуальну облікову інформацію; негайно повідомляти емітента про факт втрати такої інформації. Відповідно пункту 5 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги» чітко визначає: до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. У підсумку позивач порушив свої обов`язки як користувача платіжних послуг: розголосив індивідуальну облікову інформацію третім особам; не забезпечив належного зберігання інформації, яка дає змогу ініціювати та виконувати платіжні операції; не повідомив негайно Банк про втрату доступу до фінансового номеру телефону. За наведеного представник відповідача вважає, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник має піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, має відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18). Отже, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредитору, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню («вживанням права на зло»). Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторони, виконання якого не може оцінюватись, як заподіяння їй моральних страждань.

Outcome: approved