Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

У березні 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 26 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №4712816. За яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 10000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 7500,00 грн. Нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування кредитом, а також сплатити комісію в розмірі 19 % від суми кредиту одноразово, що становить 1900 гривень. ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання за договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 гривень. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг у розмірі 29\~132,50 грн. 26 липня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №26-07/2024. За умовами якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №4712816 від 26 грудня 2021 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Факторинг Партнерс» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 29\~132,50 гривень, що складається: заборгованості за тілом кредиту\~- 9\~500 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками\~17 732 гривень 50 копійок, заборгованості за комісією\~1900 гривень. З огляду на вказане представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом встановлено, що 26 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №4712816 (а.с.12-25), за яким ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 10000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 гривень. Вказана обставина підтверджується копією грошового переказу Liqpay від 26.12.2021 на картковий рахунок [NUMBER] (а.с.36). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл. 48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад»\~ЦК України. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3, ч. 6 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.\~\~Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:\~\~надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;\~\~заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;\~\~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами\~ст.\~12 Закону України «Про електронну комерцію»\~ якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:\~\~електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;\~\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;\~\~аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України\~позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст.\~512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1\~ст.\~514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 та ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Судом встановлено, що договір про споживчий кредит №4712816 від 26 грудня 2021 року був підписаний відповідачкою [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора W55134 (а.с.35). У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 гривень. Вказана обставина підтверджується копією грошового переказу Liqpay від 26.12.2021 на картковий рахунок [NUMBER] (а.с.36). 26 липня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №26-07/2024 (а.с.38-64). За умовами якого сторони домовились про передачу права грошових вимог по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Факторинг Партнерс». ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги, яке мало до [PERSON] за договором про споживчий кредит №4712816 від 26 грудня 2021 року. Дана обставина підтверджується Реєстром боржників в електронному вигляді від 26.07.2024; платіжною інструкцією №448090005 від 26.07.2024 (а.с.58); копією акту приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року (а.с.59), реєстром боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року (а.с.61-63). З огляду на вказане позивачем надано достатньо доказів того, що ТОВ «Факторинг Партнерс» наділене правом вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №4712816 від 26 грудня 2021 року. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував грошове зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за договором про споживчий кредит №4712816 від 26 грудня 2021 року у розмірі 29\~132 гривень 50 копійки, що складається: заборгованості за тілом кредиту - \~9 500 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками\~17\~732 гривень 50 копійок, заборгованості за комісією\~1 900 гривень. Таким чином в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» належить стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит №4712816 від 26 грудня 2021 року у розмірі 29\~132 гривень 50 копійки, що складається: заборгованості за тілом кредиту\~- 9 500 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками\~- 17\~732 гривень 50 копійок, заборгованості за комісією\~ 1 900 гривень. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3\~ст.\~133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами з ч. 2\~ст.\~141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції кредитового переказу коштів №0505800261 від 18.03.2025 року (а.с.11) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Факторинг Партнерс» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Позов ТОВ «Факторинг Партнерс» задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Встановлено, що згідно договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 2 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс» (а.с.70-72), заявки про надання юридичної допомоги №389 від 1 лютого 2025 року (а.с.76), Витягу з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28 лютого 2025 року (а.с.77) загальна вартість витрат на правову допомогу, які понесло ТОВ «Факторинг Партнерс» становить 9000 гривень. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved