Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила визнати факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, понад п`ять років (з 2007 року до часу відкриття спадщини [PERSON] 07.04.2021 року). Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY 2007 року випуску, VIN: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , що станом на 09.08.2023 року становить 114823,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 11325,75 грн., що становить від суми грошових коштів наявних на банківських картках [PERSON] , [INFO] , після його смерті [INFO] та судові витрати. При цьому зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Витрати пов`язані з похованням [PERSON] були сплачені позивачкою. З 2007 року та до часу його (07.04.2021 року) смерті разом із [PERSON] проживала однією сім`єю як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, за адресою: [ADDRESS] . Вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина. За час сумісного проживання з [PERSON] , ними був придбаний автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY держ знак [NUMBER] , який 19.07.2007 року був придбаний в ТОВ «Автомобільний Дім» за 127500 грн. На сайті продажу автомобілів в Україні, вартість аналогічного автомобіля становить 6280 доларів США, з яких одна друга становить 114823,00 грн. Крім того, [PERSON] займався підприємницькою діяльністю, а саме реалізацією сантехнічного товару на Старокінному ринку. 21 грудня 2012 року позивач уклала з ТОВ «Полімер Гранит» договір купівлі продажу майнових прав за №4/3.3-90, згідно якого придбала майнові права на квартиру, відповідно до якого сплатила грошову суму в еквіваленті 27742,00 доларів США. Через рік, вони з [PERSON] , вирішили розірвати цей договір, а частину грошей вкласти у бізнес. 21.12.2013 року між ТОВ «Полімер Гранит» та позивачем було укладено додаткову угоду про розірвання договору №4/3.3-90 від 21.12.2012 року. Більша частина повернутих коштів пішла на купівлю товару, з метою збільшення асортименту товару та товарообороту. Чоловік взяв в оренду ще одне приміщення на території Старокінного ринку. Йог осин [PERSON] продовжує торгівлю товаром, який вони придбали за їх з [PERSON] спільні кошти. У орендованих павильйонах знаходиться товару на суму більше 300000,00грн. Зазначений товар був придбаний за спільні з [PERSON] кошти. Вже під час розгляду справи по суті, після надходження відповіді на запит суду. позивачу стало відомо, що у [PERSON] на банківських рахунках знаходилися грошові кошти, що підтверджується відповідними банківськими випискамиз договорів. Після смерті [PERSON] відповідач відразу забрав і банківські картки. Згідно виписок по рахункам за період 07.04.2021 року по 15.05.2023 року, наданими АТ КБ «Приват Банк», на банківських картках [PERSON] знаходилися грошові кошти в сумі 22651, 51 грн. Одна друга цієї суми становить 11325, 75 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволені позовної заяви відсовити. При цьому зазначає, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . Даний шлюб не розірвано. [PERSON] спільно з сином [PERSON] самостійно займалися підприємницькою діяльністю, а саме реалізацією сантезнічних виробів на ринку «Старокінний». Позивачкою не надано жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, яку частину грошей вклала, який товар було придбано сторонами на суму більше 300000,00 грн. і що він зараз перебуває у відповідача у вигляді товару та грошей, позивачем не зазначено взагалі не найменування товару ні його вартість. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Від адвоката надійшла заява про слухання справи у відсутності на позовних вимогах наполягав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 293, 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 01 травня 2007 року по 05 вересня 2019 року постійно проживала за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, а з 06 вересня 2019 року зареєструвалася за цією адресою, що підтверджується довідкою Керівника ОСОН «Сахарний» О. [PERSON] . Позивач проживала разом із [PERSON] разом по день його смерті. Вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина. [INFO] [PERSON] помер. За час сумісного проживання з [PERSON] , ними був придбаний автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY держ знак [NUMBER] , який 19.07.2007 року був придбаний в ТОВ «Автомобільний Дім» за 127500 грн. На сайті продажу автомобілів в Україні, вартість аналогічного автомобіля становить 6280 доларів США, з яких одна друга становить 114823,00 грн. Крім того, [PERSON] займався підприємницькою діяльністю, а саме реалізацією сантехнічного товару на Старокінному ринку. Згідно виписок по рахункам за період 07.04.2021 року по 15.05.2023 року, наданими АТ КБ «Приват Банк», на банківських картках [PERSON] знаходилися грошові кошти в сумі 22651, 51 грн. Одна друга цієї суми становить 11325, 75 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто, основною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Ч. 1, 2 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено наступне, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного Кодексу про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №695/1732/16-ц (провадження №61-38901св18) вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно з вимогами ч.1 та ч.3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положення ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи покази свідків [PERSON] та [PERSON] , суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови заявниці в них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини може сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, надані позивачем докази на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем у контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, а тому суд дійшов до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved