Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» звернулось до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №907-163-2 від 13.10.2023 року за нарахованими та несплаченими процентами у розмірі 47250,00 грн. за період з 11.12.2023 по 09.07.2024 що нараховані відповідно до п. 1.2.кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом. В обґрунтування позову посилається на те, що 13.10.2023 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 907-163-2, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 365 днів, до 12.10.2024, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «СЕНС БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Позивач свої зобов`язання виконав, а відповідач ухиляється від виконання зобов`язань зі сплатою відсотків за період з 11.12.2023 по 09.07.2024, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2024 року цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано за підсудністю на розгляд до Карлівського районного суду Полтавської області. Ухвалою судді від 27.09.2025 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляв. Ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 04.10.2024 року. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.10.2023 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 907-163-2, за умовами якого Товариство зобов`язалося надати Позичальникові грошові кошти в розмірі 5000 грн (далі кредит), на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором. Вказаний кредитний договір та додатки до нього підписані [PERSON] 13.10.2023 року шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 394023. Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 вказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, крім іншого, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У відповідності до порядку, визначеного статтею 11 цього Закону, відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи, заповнив анкету - заявку на кредит, здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 394023 направлявся відповідачу 13.10.2023 року о 15:59:39 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який зазначений в кредитному договорі, ІТС позивача та, який використовується відповідачем для підтвердження здійснення операцій у АТ «СЕНС БАНК». Кредитний договір був підписаний 13.10.2023 року о 16:00:22 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 394023 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua/. Таким чином електронний договір, що був укладений між сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до п.1.1 Кредитного договору сторони домовилися, що Товариство зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти у розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору відповідач зобов`язався за користування кредитом сплатити проценти у фіксованому розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 1.3 Кредитного договору передбачено, що строк надання кредиту становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно з Додатком №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави „Позика, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На виконання умов кредитного договору позивачем відповідачу було надано кредит у сумі 5000,00 грн., що підтверджується копією платіжного документу № 665713832 від 13.10.2023 року про перерахування коштів [PERSON] відповідно до договору №907-163-2 від 13.10.2023 року на номер картки: [NUMBER] . Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Як зазначено вище, за умовами кредитного договору сторони визначили, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 3,5 процентів за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 4.2 Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у Додатку 1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 9 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до в п. 1.8 Кредитного договору розмір та строки сплати позичальником платежів за цим договором погоджений сторонами в Додатку №1 до цього договору. В Додатку № 1 до кредитного договору №907-163-2 від 13.10.2023 року міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за кредитним договором №907-163-2 від 13.10.2023року, із зазначенням, крім іншого, процентів за користування кредитом, що становлять по 5250 грн. за кожні 30 днів, останній платіж 875,00 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, у порушення наведених умов кредитного договору, ст. ст. 525, 526 ЦК України відповідачем зобов`язання щодо сплати процентів у строки, передбачені кредитним договором, належним чином не виконувалися, відповідач не здійснив жодного платежу. Відповідно до наданого позивачем Детального розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача станом на 09.07.2024 року утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором по процентам за користування кредитом в сумі 47250,00 грн, які були нараховані виходячи з процентної ставки, передбаченої договором. Проте, перевіряючи доводи позивача щодо нарахованої суми процентів за користування кредитом в межах заявленого позивачем періоду стягнення, суд виходить з наступного. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України N 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон N 3498-IX), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 6 п. 5 Розділу І Закону N 3498-IX) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 13 п. 5 Розділу І Закону N 3498-IX). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Як встановлено вище, що відповідач отримав кредитні кошти 13.10.2023 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до приписів п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону N 3498-IX дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання ним чинності, отже застосовуються і до спірних договірних правовідносин, які тривали після 24.12.2023 року. Таким чином, вказана норма передбачає, що дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів не сплив до 24.12.2023р. та їхня дія триває після набрання ним чинності. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5 %. Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір процентів за користування кредитом не мав виходить за граничні межі відсотків, встановлених законом на момент їх нарахування. Виходячи з викладеного, проценти підлягають розрахунку наступним чином: за період з 13.10.2023 по 24.12.2023 в розмірі 12\~600,00 грн. (5000 грн x 3.5% x 72 дні), за період з 24.12.2023 року по 22.04.2024 року в розмірі 15000,00 грн. (5000 x 2.5% x 120 дні), за період з 22.04.2024 по 09.07.2024 року в розмірі 5\~925,00 грн. (5000 x 1.5% x 79 днів). Загальна сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 33\~525,00 грн. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач в цій справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів на їх підтвердження. З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором зі своєчасної сплати процентів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості по несплаченим процентам за кредитним договором у розмірі 33 525,00 грн. Розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» у вказаному вище розмірі підтверджується наявними у матеріалах справи документами, умовами кредитного договору та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. Позивачем ТОВ «ФК«ПРОЦЕНТ» при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №865 від 07.08.2024. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1\~718,69 грн. Також до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору № 03/06/2024 про надання правової допомоги від 03.06.2024, укладеного між ТОВ «ФК«ПРОЦЕНТ» та адвокатом Руденком К.В., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію витягу від 24.07.2024 з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №2 до договору № 03/06/2024 від 03.06.2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, копію платіжної інструкції № 741 від 25.07.2024 року згідно з договором про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024 року. Клопотання та/або заперечення від відповідача щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу на адресу суду не надходило. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за надання правової допомоги пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 7 095,00 грн.

Outcome: partial