Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

14\~січня 2025\~року представник позивача, адвокат Сідловська Ірина Юріївна (ордер серії ВС № 1334471) звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12.10.2006 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №\~3827. Позовна заява мотивована тим, що у подружжя сімейне життя не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, внаслідок чого їх шлюбні відносини фактично припинились. Вказує, що із відповідачем протягом тривалого періоду часу фактично спільно не проживають та не підтримують жодних відносин та спілкування. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного сімейного життя. Позивач вважає примирення неможливим, а збереження шлюбу таким, що суперечить її інтересам, у зв`язку із чим просить суд позовні вимоги задовольнити. Згідно з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, надісланої на запит Франківського районного суду м. Львова від 15.01.2025, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 28.09.2018 знятий із зареєстрованого місця проживання за адресою [ADDRESS] (а.с. 21). Згідно з листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України (м. Київ, вул. Володимирська, 9), за наявними даними ДМС, місце проживання [PERSON] , [INFO] , не встановлено. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації щодо відповідача не знайдено (відповідь №1098764 від 06.02.2025). Для встановлення даних про його заняття (роботу) отримано відповідь з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи. Із отриманої відповіді вбачається, що відповідач з першого кварталу 2024 року по четвертий квартал 2025 року доходів не отримував, що не дозволяє також встановити місце його заняття (роботи). Ухвалою Франківського районного суду м.\~Львова від 10.03.2025 року відкрито провадження у справі, виходячи із приписів ч. 9 ст. 28 ч. 10 ст. 187 ЦПК України. З інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом №19/22096-25-Вих від 18.03.2025 вбачається, що за наявною у Базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 08.11.2027 по 18.03.2025 громадянин України [PERSON] та громадянка Литовської Республіки [PERSON] перетнули державний кордон України та виїхали за межі території України. Відтак, на момент звернення [PERSON] з позовом до суду (07.01.2025), сторони перебували за межами території України. Так, [PERSON] виїхала за кордон 13.10.2018, а [PERSON] виїхав за кордон 14.11.2024, після чого на територію України вони не повертались. У зв`язку із цим 03.04.2025 судом постановлено ухвалу про передання цивільної справи №\~753/188/23, провадження № 2/191/2533/23 до Верховного Суду для визначення підсудності в порядку ст.29 ЦПК України. Ухвалою від 29.04.2025 Верховного Суди визначено підсудність вищевказаної цивільної справи Франківському районному суду м. Львова. Відтак, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2025 продовжено розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. У судове засідання, призначене на 13.06.2025, сторони не з`явились. Відповідач у встановлений строк правом на подання відзиву не скористався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з урахуванням ч. 11, ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України, заяв, клопотань процесуального характеру до суду також не надав. У прохальній частині позову, відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, представник позивача просив про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. За таких обставин суд дійшов висновку про проведення розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.10.2006 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , громадянка Литви, уродженка республіки білорусь та [PERSON] , [INFO] , громадянин України, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.10.2006, про що зроблено відповідний актовий запис №\~3827. Позивач стверджує, що шлюбні відносини між подружжям припинилися, сімейні відносини сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Відповідач заперечень щодо обставин справи не надав, викладеного позивачем не спростовував. Частиною 1\~ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.\~Стаття 24 Сімейного кодексу України (далі\~СК України) визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Згідно ч. 1\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. За приписами частини другої цієї ж статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) від 15.01.2020. Відповідно до п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, збереження шлюбу є неможливим, подружжя фактично припинило відносини. Спорів з приводу поділу майна сторони не мають. Враховуючи тривалість фактичного припинення шлюбних відносин, а також з огляду на позицію позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надає заперечень, суд з урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову дійшов висновку про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved