Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Адвокат Синюк С.Л. в інтересах позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 06.04.2024 близько 13 год. 20 хв., водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем «Land Rover Freelander» д.н.з. [NUMBER] , за межами населеного пункту, рухаючись по а/д Т-12-14 сполученням "Новоархангельськ Добровеличківка" зі сторони села Мар`янівка в напрямку села Тишківка на території Добровеличківської ТГ Новоукраїнського району, Кіровоградської області допустила виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення з автомобілем ВАЗ 21063 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [INFO] . У результаті вищезазначеної ДТП водій автомобіля ВАЗ 21063 [PERSON] отримав тілесні ушкодження та доставлений до КНП «Уманська РЛ», де [INFO] помер від отриманих тілесних ушкоджень. Пасажир автомобіля ВАЗ 21063 [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження та доставлена до КНП "Новоархангельська ЦРЛ" Кіровоградської обл., де 08.04.2024 померла від отриманих тілесних ушкоджень. Внаслідок вказаної події позивачу, який є сином померлих, було завдану непоправної моральної шкоди та тяжких глибоких душевних страждань внаслідок загибелі батьків, що вже жодним чином неможливо виправити. Відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄДРДР за №12024121100000130. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника (водія) наземних транспортного засобу, автомобіля «Land Rover Freelander» д.н.з. [NUMBER] була забезпечена полісом №218220726 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ «Страхова компанія Євроінс Україна» страхова сума за полісом №218220726 на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 320000 грн. 04 листопада 2024 р. позивач, [PERSON] , звернувся до відповідача з повідомленням та заявами про виплату страхового відшкодування: моральної шкоди та витрат на поховання. Процес врегулювання даної події зі сторони відповідача носив затяжний та суперечливий характер, оскільки неможливо було дізнатися від останнього, жодної інформації, щодо порядку та розміру виплати страхового відшкодування. На не одноразові телефонні та очні звернення до відповідача щодо отримання розрахунку страхового відшкодування, порядку проведення страхового відшкодування будь-який відповідей отримати не вдалося. Після неодноразових звернень до відповідача, останній все ж таки провів виплату страхового відшкодування за моральну шкоду в максимальному ліміті, а за витрати на поховання без будь-яких пояснень було сплачено 85200 грн. а не 118800 грн. ( за двох потерпілих) незважаючи на те, що: ст. 27.4 Закону: страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати дванадцяти мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до наданих документів позивач поніс витрати на поховання, які становлять 118800 грн., (за двох потерпілих) та які відповідачем відшкодовані були частково, в розмірі 85200 грн., без будь-яких пояснень. Позивач категорично не згоден з позицією відповідача в частині відшкодування шкоди за витрати на поховання, а тому звертається до суду для захисту порушених прав. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на поховання в розмірі 33600 грн., судові витрати, а також витрати на професійну правничу допомогу /а.с.1-5/. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, також не подав відзив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (пропорційність у цивільному судочинстві). Пунктом 3 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 30 травня 2024 року прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури було затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно [PERSON] , 08.08.1994 року за ч. 3 ст. 286 КК України. Потерпілим у даному кримінальному провадженні зазначено [PERSON] та [PERSON] (позивача у справі) /а.с.26-40/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] (позивач у справі) народився [INFO] в с. Федорівка Добровеличківського району Кіровоградської області, його батьком вказано [PERSON] , матір`ю [PERSON] /а.с.14/. Зі світлокопії лікарського свідоцтва про смерть №104 виданого КУ «Черкаське обласне бюро судмедекспертизи» вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Крім того, у вказаному свідоцтві зазначено, що останній 06.04.2024 року близько 13.20 год. будучи водієм автомобіля ВАЗ 2106 на а/д Т-12-14 був травмований при ДТП з автомобілем «Ленд Ровер Фрілендер», доставлений о 16.01 год. [INFO] в КНП «Уманську ЦРЛ» де о 11.10 год. [INFO] помер в реанімаційному відділенні /а.с.15/. Крім того, факт смерті [PERSON] підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.88/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] в с. Торговиця Голованівського району Кіровоградської області/а.с.86/. Своїми листами від 08 січня 2025 року, за вих. №180256/2-1 та №180256/4-1 приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» повідомило позивача про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 42600 грн. /а.с.82, 83/. Матеріали справи містять світлокопії доказів зарахування коштів на картку позивача на загальну суму 85200 грн. /а.с.84,85/. Згідно світлокопії витягу про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування, станом на 06.04.2024 року транспортний засіб «Land Rover Freelander», державний номер [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» /а.с.23/. Стороною позивача до позовної заяви було додані світлокопії договору замовлення №1, світлокопії товарного чеку та накладної №1, з яких вбачається, що загальна вартість виготовлення та установки надгробного пам`ятника померлим [PERSON] та [PERSON] складає 118000 грн. /а.с.16, 17, 18, 19/. Вирішуючи даний цивільний позов, суд застосовує наступні норми матеріального права. Ч. 1 ст. 1 ЦК України вказує, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно частин 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. У частинах 1 та 2 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа\~має\~право\~на захист\~свого\~цивільного\~права у\~разі\~його\~порушення,\~невизнання\~або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. П. п. 8 та 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України вказує, що способом захисту\~цивільних\~прав\~та інтересів\~може\~бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. У статтях 81, 82 \~ЦПК\~України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов`язків доказування. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи, чи хоча б одна особа щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Статтею 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. У разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, а для регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - у межах страхових сум, встановлених на день укладення внутрішнього договору страхування, за яким здійснюється така виплата, зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи. Пунктом 5 ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку зі смертю потерпілої фізичної особи. Відповідно до ч. 2 вказаної статті закону розмір страхової (регламентної) виплати у разі заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи зменшується на документально підтверджену суму отриманого потерпілою фізичною особою (особою, яка має право на отримання відшкодування) від відповідальної за заподіяння шкоди особи, чи від іншої особи відшкодування (компенсації), здійсненого у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. У такому разі компенсація витрат особи, яка здійснила таке відшкодування (компенсацію), здійснюється на умовах та в порядку, визначених статтею 34 цього Закону. Крім того, страхова (регламентна) виплата у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи регламентується статтею 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно ч. 4 даної статті страховик (МТСБУ) здійснює страхову (регламентну) виплату особі, яка здійснила витрати на поховання та/або спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання йому документів на підтвердження таких фактів та витрат. Загальний розмір такої виплати стосовно одного померлого не може перевищувати 12 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і не залежить від сум, отриманих особою за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та соціальним забезпеченням. В розумінні ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Позивачем, який внаслідок ДТП втратив своїх батьків, належними та допустимими доказами обґрунтовано розмір матеріальної шкоди, яку він поніс на поховання, а саме спорудження надгробного пам`ятника для батьків, розмір якої відповідає вимогам ч. 4 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зважує на наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, дотримуючись зазначених положень Закону, з метою дотримання положень ст. 137 ЦПК України, а саме стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд приходить до обґрунтованого та виваженого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката Синюк С.Л. в сумі 8000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved