Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6849,19 грн. та моральної шкоди в сумі 300000,00 грн., завданих ДТП. Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 28.02.2023 р. була встановлена вина [PERSON] у скоєнні ДТП, яке мало місце 12.07.2020 р., внаслідок чого [PERSON] спричинено тілесні ушкодження, які в сукупності, по своєму характеру відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння. У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями позивач поніс витрати на лікування на суму 6849,19 грн.. Окрім цього, позивачу додатково була завдана моральна шкода, яка полягає у перенесеному фізичному болі, душевних стражданнях, позбавлення можливості тривалий час вести звичний спосіб життя та працювати будівельником. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з аналогічних мотивів. Визнав, що ним був поданий цивільний позов у кримінальній справі, який був частково задоволений. Однак, витрати на лікування, які він поніс у 2021 р. в сумі 6849,19 грн., ним тоді не заявлялись і такі вимоги судом не розглядались. Вироком суду від 28.02.2023 р. на його користь було присуджено частину (300000 грн.) розміру заявленої ним моральної шкоди (500000 грн.). Однак, його моральні страждання продовжуються, в сім`ї не вистачає коштів, лікування триває. Відповідач подав відзив, у якому просить закрити провадження у справі через відсутність предмету спору та наявність судового рішення, яке набрало законної сили, постановленого у спорі між тими ж сторонами з того ж предмету та підстав вироку Ярмолинецького районного суду від 28.02.2023 р., яким частково задоволено цивільний позов. Посилається також на ухвалу Ярмолинецького районного суду від 09.01.2023 р., у якій [PERSON] визнає той факт, що родичі [PERSON] відшкодували йому витрати на лікування в сумі 52000 грн. Однак, у судовому засіданні відповідач позов визнав частково в сумі витрат на лікування в розмірі 6849,19 грн., а в частині вимог про відшкодування моральної шкоди не визнав, ствердивши, що усю раніше присуджену судом суму моральної шкоди він відшкодував і що нової моральної шкоди він позивачу не заподіював, а окрім того сам перебуває у скрутному майновому становищі, з врахуванням літнього віку та стану здоров`я. \~ \~ \~ \~Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 12.07.2020 р., близько 10:11 год., на 199 кілометрі + 900 метрів автодороги Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці», водій [PERSON] , рухаючись зі сторони смт. Ярмолинці в напрямку до м. Хмельницького, керував технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] та в порушення пункту 12.1 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., під час руху не переконався, що це буде безпечним, не впорався з керуванням та допустив з`їзд автомобіля в кювет із подальшим перекиданням. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення вимог ПДР, водієм [PERSON] пасажиру [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: множинних закритих переломів (2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ребер по лівій паравертальній лінії, 5, 6, 7, 8 ребер по лівій задній лопаточній лінії) зі зміщенням, з порушенням каркасності лівої половини грудної клітини, з накопиченням крові та повітря в лівій плевральній порожнині, з накопиченням повітря в підшкірній клітковині лівої половини грудної клітини, забою лівої легені, розриву селезінки з накопиченням у черевній порожнині крові (близько 700мл.) які в сукупності, по своєму характеру відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння; закритий перелом верхнього краю лівої лопатки зі зміщенням який за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день. Зазначене встановлено вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 28.02.2023р. у справі №689/1669/22, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок Ярмолинецького районного суду від 28.02.2023 р. набрав законної сили 11.07.2023 р.. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того,\~вказаним вироком\~цивільний позов\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~було задоволено\~частково та\~стягнуто 300000\~грн.\~відшкодування завданої\~моральної шкоди\~та 5000\~грн.\~витрат на\~правову допомогу. З матеріалів кримінальної справи №689/1669/22 вбачається, що вимог про відшкодування майнової шкоди у вигляді витрат, понесених на лікування, [PERSON] не заявлялось та такі судом не розглядались. Позивач посилається на понесення ним у зв`язку із ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП витрат на лікування в сумі 6849,19 грн., що підтверджується товарним чеком та квитанціями. Посилання відповідача у відзиві на те, що ухвалою Ярмолинецького районного суду від 09.01.2023 р. у кримінальній справі №689/1669/22 зафіксовано, що [PERSON] визнає той факт, що родичі [PERSON] відшкодували йому витрати на лікування в сумі 52000 грн., не заслуговує на увагу враховуючи, що матеріали такої справи не містять посилань на те, які саме витрати на лікування були відшкодовані. Суду не надано доказів того, що в суму 52000 грн. увійшли також ті витрати, які просить зараз стягнути позивач. Крім того, у цій частині в сумі 6849,19 грн. відповідач позов визнав. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, у цій частині позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. В частині вимог про стягнення з відповідача 300000 грн. моральної шкоди провадження у справі закрите ухвалою суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Таким чином позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, від яких звільнений позивач позивачем, згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як позивач у справі про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. З відповідача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної суми позову з розрахунку мінімального розміру судового збору, передбаченого ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позовну вимогу майнового характеру з розрахунку 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становитиме 1211,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial