Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. 21 серпня 2024 року Акціонерне товариство Акцент-Банк" звернулось до Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області з позовною заявою, сформованою в системі "Електронний суд", до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором б/н від 15.09.2014 року у розмірі 35064,36 грн., у тому числі заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) 20663,62 грн. заборгованість за відсотками 14400,74 грн. В обгрунтування позовної заяви зазначає, що 15.09.2014 р. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 38,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які розміщені на банківському сайті https://а-Ьаnk.соm.uа/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Проте, відповідачка належним чином не виконувала умови договору б/н від 15.09.2014 р., що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 03.08 2024 року становить 35064,36 грн. та складається з заборгованості за кредитом у сумі 20663,62 грн, заборгованості по відсоткам у сумі 14400,74 грн. 2. Процесуальні питання, пов`язанні з розглядом справи. 21.08.2024 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області надійшла позовна заява АТ "Акцент-Банк" «про стягнення заборгованості». 21.08.2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям справу № 208/8185/24 передано в провадження судді Гречаній В. Г. 22.08.2024 р. направлено запит до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське. Відповідно до відомостей Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янське за № 19/1525, які надійшли до суду 04.09.202 р., відповідачка [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 09.09.2024 р. ухвалою судді позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 208/8185/24. 03.10.2024 р. від відповідачки [PERSON] надійшов Відзив на позов. Просить розглядати справу без її участі. 03.10.2024 р. відповідачка надала клопотання про витребування від позивача оригіналів документів. 01.11.2024 р. позивачем надані Заперечення на Відзив. Також просить розглядати справу без участі його представника. 20.02.2024 року ухвалою суду витребувано у Акціонерного товариства «Акцент-Банк» документи. 19.05.2025 року на виконання ухвали суду від 20.02.2025 року від АТ «А-Банк» надійшли витребувані документи. Положеннями\~ст.174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку спрощеного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. 3. Позиція сторони позивача. Позивач виходить з того, що Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умок кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. Решта доводів позивача зводиться до цитування Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк". 4. Позиція відповідача. У Відзиві на позов Відповідачка підкреслює, що вона не визнає пред`явлені позовні вимоги з наступних підстав. 1. Відсутність підтвердження погоджених Сторонами у письмовій формі умов кредитування, зокрема, процентів. Заперечення проти нарахованих відсотків застосування наданих Позивачем витягів з Тарифів, Умов і Правил АТ «КБ «А-банк» до правовідносин Сторін. Оскільки з Анкети-заяви Відповідача б/н від 15.09.2014 р. не вбачається погоджених Сторонами умов кредитування у письмовій формі (суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом та інших) і взагалі волевиявлення Відповідача отримати кредитну, а не дебетову платіжну картку (відповідна колонка про бажання отримати кредитний ліміт в анкеті пуста), тому проценти не можуть бути стягнуті з Відповідача, а тільки може бути стягнута сума коштів, фактично видана Відповідачу і не повернута Банку, в межах строків позовної давності. Надана Банком копія Анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у А-банку не містить вказівки на волевиявлення Відповідача укласти саме Кредитний договір, а не Договір банківського обслуговування (про який прямо зазначено у Анкеті-заяві), та погоджені сторонами істотні умови такого договору: його предмет (суму кредиту), ціну (процентну ставку, чергові платежі та абсолютне значення подорожчання кредиту для споживача), строк кредитування та інші істотні умови кредитного договору. В Анкеті-заяві вказано конкретно про укладення Договору про надання банківських послуг, а не Кредитного договору. Жодних умов кредитного договору у ній не вказано. Надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з умов та правил надання банківських послуг А-банку також є документами, виданими Банком в односторонньому порядку, і не містять підпису Позичальника ні про погодження таких умов, ні про взагалі ознайомлення з ними. Тобто ніяких процентів Відповідач не погоджувала. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України встановлюється, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тож при видачі Відповідачу платіжної картки Банк зобов`язаний був під підпис Відповідача надати примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу та передбачити у договорі істотні умови. Проте Банк на власний розсуд свідомо не виконав цих вимог і надав лише Анкету-заяву, яка не містить жодних погоджених умов кредитного договору (суми кредиту, процентної ставки та інших). Підкреслює, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 2.4. Постанови НБУ № 168 кредитний договір мав бути укладений у письмовій формі із зазначенням його істотних умов, Банки зобов`язаний був отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з інформацією про споживче кредитування. Не погоджується з посиланням Банку на ч. 1 ст. 634 ЦК України, у відповідності до якої між сторонами, ніби-то було укладено договір приєднання шляхом приєднання Позичальника до публічного договору. Посилається на Постанову Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17, одним з висновків якої є констатація того, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ПК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь- яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. 2. Невідповідність поданих Банком роздруківок вимогам ЦПК України, вимогам до первинних бухгалтерських документів та діловодства - неналежність, недопустимість копій цих письмових доказів. Вважає, що копії невідомого походження не є належними та допустимими доказами у справі. Копіями невідомого походження є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставленням із оригіналом, а тому в силу статей 95 та 100 ЦПК не повинні прийматися як докази. Окрім Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, яка не містить волевиявлення отримати кредитний ліміт та жодних умов кредитування, Позивачем не було надано жодного документа із підписом Відповідача: ні паперового, ні електронного. 3. Розрахунок наданий Банком містить відомості про односторонні встановлення і зміни Банком процентної ставки без повідомлення Відповідача: 38,4%, 46,8%, 40,8%, 76,8%, 93,599999%, 81,5999999%. Вважає неправомірним зарахування до суми основного боргу процентів та штрафних санкцій, нарахування надмірних відсотків за прострочення виконання зобов`язання на всю суму боргу (а не тільки «тіло кредиту») у різних розмірах та їх включення у позові до тіла кредиту для приховування їх реального розмірів від суду (оскільки тіло кредиту не може перевищувати розмір кредитного ліміту, фактично отриманих і використаних Відповідачем кредитних коштів). Збільшення розміру відсоткової ставки за кредитом та нарахування відсотків не на тіло кредиту, а на загальний розмір заборгованості, до якої входили нараховані раніше відсотки, не передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України (право на «одержання від позичальника процентів від суми позики», а не процентів на проценти та процентів та судові витрати чи неустойку). Розрахунок заборгованості не є доказом її наявності, оскільки не належить до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦШС України, і не є первинним бухгалтерським документом, а є одностороннім відображенням розрахунків Банку. Позивачем не надано належних та допустимих (взагалі ніяких) доказів видачі Позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано кредитного договору, меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника, рішення Банку про встановлення Відповідачеві кредитного ліміту (не довідку, а саме рішення, ким і коли воно прийняте, ким затверджене), заяву на видачу готівки з позичкового рахунку Позичальника чи будь-яких інших (взагалі ніяких документів) про отримання Позичальником коштів Банку, і саме за кредитним договором, а не просто за договором про надання банківських послуг, первинні документи. Згідно з ч. 22.1. ст. 22 Закону «Про порядок оформлення документів при проведенні переказу» ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Жодного з цих документів позивачем не надано. 5. Правова площина розв`язання спору та висновки суду щодо заявлених вимог Судом встановлено, що\~15.09.2014 року [PERSON] звернулася до банку за отриманням банківських послуг та підписала Анкету - Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А\~Банку. Зі змісту вказаної заяви слідує, що відповідач погодився, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. З наданого розрахунку заборгованості, яким позивач обґрунтовує свої вимоги вбачається, що станом на 03.08.2024 відповідач має заборгованість у загальному розмірі 35 064, 36 грн., з яких: 20 663, 62 грн.\~заборгованість за кредитом; 14 400, 74 грн.\~заборгованість за відсотками. Згідно довідки за картками повідомлено, що [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] , строком дії до жовтня місяця 2021 року, № [NUMBER] , строком дії до серпня місяця 2026 року. Відповідно до довідки за лімітами встановлено, що 07.12.2015 року кредитний \~ \~ \~ \~ ліміт збільшено до 4000,00 грн., 22.11.2018 року збільшено до 8000,00 грн., 05.03.2019 року збільшено до 13000,00 грн., 06.09.2019 року збільшено до 26000,00 грн., 07.05.2020 року зменшено до 25000,00 грн., 05.06.2020 року зменшено до 24000,00 грн., 09.07.2020 року зменшено до 23000,00 грн., 08.08.2020 року зменшено до 22000,00 грн., 01.03.2022 року зменшено до 21296,00 грн. ,29.08.2023 року зменшено до 20663,62 грн., 23.11.2023 року зменшено до 20700,00 грн. Згідно зі\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з статтями\~526,\~530,\~610, ч.1 ст.\~612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 1048 ЦК України\~встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банке від 31.03.2018 процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути нараховані проценти. Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк» та Витяг з тарифів користування кредитною карткою, які розміщені на сайті банку, як невід`ємні частини договору. Однак, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цим Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк» та Витягом з тарифів користування кредитною карткою ознайомилася відповідач та погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-банку. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про процентну ставку за кредитом, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору. Судом було витребувано паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» від 09.02.2024 року, підписаний відповідачем [PERSON] , у якому зазначені істотні умови кредитного договору. Проте, з розрахунку заборгованості встановлено, що станом з 09.02.2024 року по 03.08.2024 року розмір заборгованості відповідача не змінювалась, а встановлена сума заборгованості по процентам нарахована позивачем до підписання зазначеного паспорту споживчого кредиту від 09.02.2024 року. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 викладено висновок про те, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Крім того, слід зазначити, відповідно до розрахунку забогованості встановлено, що розмір процентів змінювався, не був сталим за весь час стягнення заборгованості. Доказів погодження зміни процентної ставки з відповідачем, позивач не надав. Із наданого АТ «АКЦЕНТ-БАНК» паспорту споживчого кредиту неможливо достовірно встановити, який саме тариф передбачений для карти відповідача та, відповідно, на яких умовах укладався кредитний договір. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» при наданні банківських послуг та Тарифи користування кредитною карткою, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки такі документи не підтверджують вказані обставини. Згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 89 ЦПК Українивстановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 95 ЦПК Українипередбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 20663,62 грн., яка є обґрунтованою та підлягає задоволенню, та про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 141 ЦПК Українипередбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача, в розмірі 1784 (одна тисяча сімсот вісімдесят чотири) гривні 42 копійки, оскільки його розмір є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. Виходчи з вищенаведених норм матеріального права і

Outcome: partial