Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 62\~692,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору з постачальником універсальних послуг від 25.08.2022 року [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . В порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312, відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань з оплати отриманих комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості за фактично спожитою електричною енергією. Посилаючись на інформацію про стан рахунку побутового споживача щодо підтвердження фактичних обсягів споживання електричної енерегії, облікованих у зв`язку із цим сумами нарахувань, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 62 692,00 грн., відшкодувати судові витрати. Представником відповідача подано клопотання про повернення поданого позову без розгляду. В підставу такого клопотання учасник повідомляє про фактичне зловживання позивачем наданими процесуальними правами, безпідставне ініціювання спору в суді. Представник надає ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 24.03.2025 року, постановлену по справі № 295/4519/24, згідно з якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» до [PERSON] про стягнення заборгованост залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України внаслідок повторної неявки представника позивача у судове засідання. Посилаючись на вимоги ст.ст. 43, 44 ЦПК Україин представник просить позовну заяву залишити без розгляду. З даного приводу суд вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: - подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; - подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; - подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; - необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; - укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд звертає увагу, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Таким чином, підставою для звернення до суду з позовом є порушення прав або охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також обирає спосіб захисту такого права. Водночас, суд перевіряє доводи позивача та залежно від встановленого вирішує питання про наявність або відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права або інтересу, а також з`ясовує, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права передбаченим законодавством способам, а також чи забезпечує спосіб захисту поновлення порушеного права позивача. Подача завідомо безпідставного позову за відсутності предмета спору або у спорі, що має вочевидь штучний характер, тобто вчинення дій, що не спрямовані на реальний захист прав, може бути визнане зловживанням правом на судовий захист. Надаючи оцінку змісту та обгрунтуванню заявлених позивачем вимог, а також обставинам, що супроводжують факти звернення за захистом, суд не вбачає підстав для здобуття висновку щодо зловживання стороною процесуальними правами. Залишення позову без розгляду, зокрема, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання, не є перешкодою для повторного звернення до суду. Ухвалою суду від 28.04.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження, справу до розгляду призначено на 29.05.2025 року. Згідно ухвали Житомирського апеляційного суду Житомирської області від 08.05.2025 року апеляційну скаргу представника відповідача на ухвалу суду першої інстанції повернуто особі, яка її подала. У клопотаннях від 18.05.2025 року представник відповідача просив забезпечити участь в судових засіданнях в порядку відеоконференції, вирішити питання про відкладення розгляду справи у зв`язку із оскарженням ухвал, прийнятих судом першої та апеляційної інстанції по справі. Згідно ухвали суду від 20.05.2025 року постановлено судові засідання по справі за участю представника відповідача Мольченка О.С. проводити в режимі відеоконференції. Представник відповідача 29.05.2025 року звернувся із заявою про відвід судді. Ухвалою суду від 29.05.2025 року у задоволенні заяви про відвід, поданої представником відповідача з підстав наявних, на думку учасника, порушень процесуального законодавства, - відмовлено. Судом розпочато розгляд справи по суті. У задоволенні клопотання сторони відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з не направленням позивачем на адресу відповідача копії позовної заяви, а також доданих до неї матеріалів відмовлено. Судом роз`яснено, що звернення із позовом не відбувалось в порядку електронної взаємодії, позивачем дотримано вимоги Цивільного процесуального кодексу щодо подання до суду копії позовної заяви, а також доданих до неї документів в кількості учасників по справі. Судом досліджено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з підтвердженням отримання відповідачем [PERSON] копії ухвали про відкриття провадження, а також позову із додатками 11.05.2025 року, що вбачає достатній часовий проміжок для належної підготовки до розгляду справи. Ухвалою суду, постановленою без складення окремого процесуального документа, відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про витребування доказів відомостей про завдані товариству збитки. Суд не визнав запитувані докази зрозумілими і належними в контексті предмету виниклого спору. Проголошену заяву представника відповідача про відвід судді з підстав порушення останнім вимог процесуального законодавства залишено без розгляду у зв`язку зі зловживанням стороною процесуальними правами. Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені у позові вимоги, просила задовольнити. Судом встановлено наступні обставини. Так, 25.08.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» та [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, відповідно до якого постачальник взяв на себе зобов`язання продавати електричну енергію спроживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач зобов`язався сплачувати постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії. Умовами договору сторони визначили об`єкт споживання [ADDRESS] . На ім`я споживача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] /120 Виріщуючи питання грунтовності заявлених вимог суд виходить з таких міркувань. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначаються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312. Згідно визначень, наведених у Правилах, споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг. Відповідно до п.3.2.14 Правил договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. За змістом\~п.1\~ч.3\~ст.\~58\~Закону України\~«Про ринок\~електричної енергії»\~споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. У відповідності до п.п. 4.12, 4.13 Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому\~Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за\~спожиту електричну\~енергію оплачується: протягом\~5\~робочих днів\~від дня\~отримання рахунка\~непобутовим споживачем; протягом\~10\~робочих днів\~від дня\~отримання рахунка\~побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому\~Кодексом комерційного обліку. В судовому засіданні досліджено довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» про стан розрахунків побутового споживача з відтворенням даних про спожиту енергію за періодами, застосовані тарифи, суми нарахувань та сплати, а також довідку про фактично спожиту електричну енергію у період з 25.08.2022 року по 01.04.2025 року 29\~693 кВт/год. За змістом ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження помилковості здійснених позивачем нарахувань, невідповідності обсягу спожитою електричної енергії фактичним даним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приймаючи до уваги, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, права позивача є порушеним та підлягають поновленню, суд стягує вказану суму заборгованості на користь позивача, а також судові витрати.

Outcome: approved