Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

03.02.2025\~року представник\~позивача КП\~«Житлово-експлуатаційна\~організація №\~2»\~Полтавської міської\~ради звернувся\~до суду\~з цивільним\~позовом до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за оплату\~послуг з\~утримання будинків\~і споруд\~та прибудинкових\~територійза період з 01.05.2018 по 01.01.2025 у сумі 12359,72 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00\~грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20.02.2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради обслуговує будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг належним чином не виконувала, внаслідок чого, за період з 01.05.2018 по 01.01.2025 року, утворилась заборгованість за спожитті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 12359,72\~грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до статей 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормою статті 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами статті 68 Житлового кодексу України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Факт існування заборгованості вбачається з розрахунку наданого позивачем та не був спростований відповідачами, які мають обов`язок щодо сплати коштів за отримані послуги, тож вимоги позивача є обґрунтованими. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконала, суд доходить висновку про стягнення з неї на користь позивача заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за період з 01.05.2018 по 01.01.2025 у сумі 12359,72 грн. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. за подання позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved