Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (оферта) №15.05.2023-100000246 від 15.05.2023 у розмірі 14169,74 грн та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено\~Кредитний договір\~(оферта)\~№15.05.2023-100000246,\~відповідно до\~умов якого\~позивачем відповідачу\~було надано\~кредит у\~сумі 9000\~грн.\~строком на\~70\~днів.\~Дата повернення\~кредиту 23.07.2023. Період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання (надалі - "черговий період"). Період користування ставкою "Економ" - період фактичного користування Кредитом, протягом якого застосовується фіксована Процентна ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати Позичальником повністю всіх платежів (частини суми Кредиту, нарахованих Процентів, Комісії), нарахованих на дату платежу, та закінчується в дату поточного чергового періоду (надалі-період "Економ"). Ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та протягом періоду "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Ставка "Стандарт" - стандартна фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім першого чергового періоду та періоду "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту/залишку Кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія") - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1350 грн. Розраховується шляхом множення суми; Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору, а саме: на суму 500,00 від 31.05.2023; на суму 500,00 від 02.06.2023; на суму 180,00 від 07.06.2023; на суму 1979,76 від 08.06.2023; на суму 500,00 від 06.07.2023; на суму 1000,00 від 13.07.2023. Позивач надав відповідачу кошти, проте відповідач умови договору не виконує, кошти не повертає, внаслідок чого станом на 23.07.2023 утворилась заборгованість у сумі 14169,74 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 7202,24 грн., заборгованість за процентами в сумі 6967,50 грн., тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. 27.05.2025 від представника відповідача адвоката Головенька В.П. надійшло клопотання, яке мотивоване тим, що нараховані проценти фактично наближаються до суми тіла кредиту (9000 грн), що є ознакою непропорційного фінансового навантаження на позичальника. Відповідач є фізичною особою, яка уклала договір у споживчих цілях, без статусу суб`єкта підприємницької діяльності. Строк кредиту становив лише 70 днів. У такому випадку стягнення майже подвоєної суми порівняно з основною заборгованістю суперечить принципам добросовісності та справедливості, закріпленим у статті 3 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 551 Цивільного кодексу України, суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо вона є неспівмірною з наслідками порушення зобов`язання. Хоча проценти формально не є неустойкою, у випадках, коли вони перевищують розумні межі та не відповідають реальним збиткам кредитора, суд може застосувати аналогію закону. Цю правову позицію неодноразово підтверджував Верховний Суд. Зокрема, у постанові від 25.01.2023 у справі №369/11450/19 зазначено: «Стягнення з відповідачки на користь позивача пені у розмірі 372 700,00 дол. США, яка більше ніж у 36 разів перевищує суму простроченого зобов`язання (10073,00 дол. США), не відповідає засадам цивільного судочинства та справедливого розгляду і вирішенню справи». Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 прямо вказано: «Зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів». Крім того, у рішенні Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 у справі №201/3844/24 суд дійшов висновку про необхідність зменшення процентів, з огляду на їх надмірний характер. У цій справі реальна річна процентна ставка за договором перевищувала 600%. «Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційній, а в каральній, штрафній функції... суд вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру 50% від суми заборгованості по кредиту» (https://youcontrol.com.ua/catalog/court-document/120253196/). Окрім цього, варто врахувати дію пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, яким передбачено звільнення боржників від відповідальності за прострочення грошових зобов`язань на період дії воєнного стану. Це також стосується фінансових санкцій, у тому числі надмірних процентів, що були нараховані у цей період. У справі наявні також обставини, що свідчать про часткове виконання боржником зобов`язань - здійснено кілька платежів на загальну суму понад 4000 грн. Це свідчить про наявність добросовісності у поведінці відповідача та готовність до часткового погашення заборгованості, що також має бути враховано судом під час вирішення спору. Структура боргу наочно підтверджує диспропорційність та економічну необґрунтованість процентної частини, а саме становить майже 50% від загального розміру вимог, а отже не може вважатися справедливою формою компенсації, особливо в умовах, коли значна частина зобов`язання вже погашена. З огляду на викладене, нараховані проценти є надмірними, неспівмірними строку та сумі кредиту, а отже такими, що підлягають зменшенню судом як несправедливі з погляду публічного порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу в його відсутність. Представника відповідача адвокат Головенько В.П. в судовому засіданні просив зменшити розмір процентів, нарахованих за кредитним договором №15.05.2023-100000246 до 0,00 грн. з підстав зазначених у клопотанні. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 15.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферта) №15.05.2023-100000246, відповідно до умов якого позивачем відповідачу було надано кредит у сумі 9000 грн. строком на 70 днів. Дата повернення кредиту 23.07.2023. Період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання (надалі - "черговий період"). Період користування ставкою "Економ" - період фактичного користування Кредитом, протягом якого застосовується фіксована Процентна ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати Позичальником повністю всіх платежів (частини суми Кредиту, нарахованих Процентів, Комісії), нарахованих на дату платежу, та закінчується в дату поточного чергового періоду (надалі-період "Економ"). Ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та протягом періоду "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Ставка "Стандарт" - стандартна фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім першого чергового періоду та періоду "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту/залишку Кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі - "Комісія") - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1350 грн. Розраховується шляхом множення суми; Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Згідно з п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Вищевказаний договір підписано відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до п. 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Відповідно до заявки від 15.05.2023 реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів Позичальнику за даним та наступними договорами:5168-74ХХ-ХХХХ-1005. Згідно з п. 4.3. Договору, днем надання Кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. Відповідач отримала кредит в сумі 9000,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, що підтверджується квитанцією від 15.05.2023. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Головенько В.П. не заперечував укладення 15.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору (оферта) №15.05.2023-100000246 та отриманння відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 9000 грн. Відповідно до п. 6.1. Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів, Комісії у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Згідно з п. 9.1 у разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та несплати нарахованих процентів до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 7.7 кредитного договору. Відповідачем 15.05.2023 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 9000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Також одноразовим ідентифікатором відповідач підписав пропозицію на укладення кредитного договору, таблицю обчислення загальної вартості кредиту, заявку, додаток до анкети, паспорт споживчого кредиту. Відповідач умови кредитного договору не виконала, кредит не повернула, відсотки не сплатила. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі №732/670/19. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 15.05.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферта) №15.05.2023-100000246, який було підписано з використанням позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н234. Вищевказаний договір підписано відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток і відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на номер мобільного телефону, який ним особисто зазначений, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21). Отже, факт укладення договору між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] підтверджується достатніми та належними доказами, наданими позивачем, які було досліджено судом. Факт перерахування відповідачу коштів в розмірі 9000 грн. на виконання умов договору підтверджується копією квитанції LIQPAY 15.05.2023 о 07.53, що відповідає часу підписання електронним підписом підтвердження укладення кредитного договору та пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), призначенням якої є видача за договором №15.05.2023-100000246. Окремо зазначено посилання на сайт sgroshi.com.ua (що є офіційним сайтом кредитора) та номер карти/рахунку отримувача: [NUMBER] . Відповідач та її представник не спростували, що вказаний кредитний договір визнано недійсним. Належних та допустимих доказів щодо повного погашення заборгованості на рахунок позивача суду також не надано. Отже, по справі доведено належними доказами укладення кредитного договору, відповідач з умовами договорів була ознайомлена, підписала їх, однак умови договору порушила. Таким чином, наявні усі підстави вважати, що при укладенні спірного договору з відповідачем кредитодавець дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону «Про споживче кредитування» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, на яких договір було укладено. Доказів протилежного матеріали справи не містять, а відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Таким чином, судом встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення з [PERSON] кредитного договору №15.05.2023-100000246 від 15.05.2023 та отримання позичальником кредитних коштів. Оскільки відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернула, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7202,24 грн. з відповідача на користь позивача. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як передбачено ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, положення ЦК України визначають обов`язок боржника сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору сторони погодили процентну ставку, а саме ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом першого чергового періоду та протягом періоду "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Ставка "Стандарт" - стандартна фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім першого чергового періоду та періоду "Економ". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.. Як вбачається з довідки-розрахунку про стан заборгованості відповідача за кредитним договором №15.05.2023-100000246 від 15.05.2023 проценти по кредиту нараховані відповідачу в розмірі 6967,50 грн., зокрема, за період з 15.05.2023 по 23.07.2023, тобто в межах строку дії кредитного договору. Таким чином, підписавши кредитний договір відповідач погодилася із встановленим розміром відсотків за користування кредитом, а тому позовні вимоги про стягнення відсотків в сумі 6967,50 грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором є належним та допустимим доказом щодо надання кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, а також нарахування процентів в межах строку, встановлених умовами договорів. Відповідачем власного розрахунку суду не надано. Враховуючи викладене вище і те, що станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, загальна сума боргу в розмірі 14169,74 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved