Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , у якому просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище, набуте після реєстрації шлюбу. Судовий збір, якій підлягає стягненню при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу та сплачений позивачем - залишити за позивачем. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.08.2018 між [PERSON] та [PERSON] Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1640. Вказує, що від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.04.2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києві, про що 24.04.2021 складено відповідний актовий запис № 858. Позивач зазначає, що з початком повномасштабного вторгнення його дружина [PERSON] та його донька [PERSON] виїхали за кордон. За період розлуки терміном два роки, у зв`язку з його військовою зайнятістю та неможливістю приділяти повноцінно увагу сім`ї, одноголосно та виважено вирішили, що не бажають продовжувати перебувати у шлюбі. В заяві зазначає, що питання виховання дитини вирішено між подружжям в усній формі. Майнових претензій подружжя один до одного не мають, суперечок щодо місця проживання та перебування дитини сторони не мають. Враховуючи, що подружжя досить тривалий час разом не проживають, втратили інтерес один до одного, спільним побутом не пов`язані, подальше існування шлюбу між позивачем та відповідачем суперечить їх суспільним інтересам та є не можливим, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити. 25.03.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Блащука А.М. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.05.2025 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано. В позовній заяві позивач посилається на свою військову зайнятість та зайнятість відповідача дитиною тому просить суд, проводити розгляд справи у спрощеному порядку без участі сторін, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. 02.06.2025 до суду надійшла заява від відповідача у справі, в якій просить суд розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. 02.06.2025 до суду надійшла заява від відповідача у справі, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом надсилання судової повістки-повідомлення. В матеріалах справи міститься заява відповідача у справі від 25.03.2025 про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала. Проти заочного рішення не заперечує. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Під час судового розгляду справи судом встановлено, що 18 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб зареєстрований Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис №1640, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 18.08.2018. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було змінено прізвище на « [PERSON] ». Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . Батьками дитини зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як вбачається із позовної заяви та заяви відповідача, сторони не бажають надалі перебувати у зареєстрованому шлюбі та наявність такого шлюбу суперечить їх інтересам. Наведене свідчить про те, що подальше спільне проживання сторін у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При розподілі судових витрат, суд керується ч. 1 ст. 141 та ч.1 ст. 142 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved