Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором №91258 від 04.12.2021р. у розмірі 16787,44 грн та судові витрати (судовий збір у сумі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн). Свої вимоги обгрунтовує тим, що 04.12.2021р. між ТОВ «ФК «Кредітплюс» і [PERSON] було укладено вказаний кредитний договір, за умовами якого товариство надало позичальнику шляхом перерахування на його рахунок/карту кредит першим траншем у розмірі 12500 грн, зі сплатою останнім 234,0% річних, загальним строком кредитування на 168 днів. Однак відповідач свої кредитні зобов`язання за цим договором належним чином та своєчасно не виконав, у зв`язку з чим допустив прострочену заборгованість, яка становить 16787,44 грн, з яких: 11879,00 грн борг за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 4508,44 грн борг за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 400,00 грн борг за комісіями, 0 грн борг за пенею та/або штрафами, 0 грн нараховані інфляційні збитки та 3% річних. Надалі за договором №28012025 від 28.01.2025р. ТОВ «ФК «Кредітплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, у тому числі й за вказаним кредитним договором №91258, у зв`язку з чим позивач набув право вимоги до [PERSON] і зазначену суму простроченої заборгованості просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Позивачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 02 травня 2025 року було направлено в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але той інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. При цьому, суд зважує на те, що позивач у п.4, 5 прохальної частини позову просив розглядати справу саме в такому порядку та без його участі, а приписи ст.274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення даної категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 02 травня 2025 року було надіслано за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причин повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), однак той відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Також в установлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відтак, у силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (свобода договору). За приписами ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «Кредітплюс»). Умови договорів приєднання розробляються кредитодавцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач кредитних послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч.2 ст.639 ЦК України). За змістом положень ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За приписами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства). Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому засіданні встановлено, що 04.12.2021р. [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Кредітплюс» подала заяву на видачу кредиту №100336461, в якій просила на підставі договору встановити ліміт кредитної лінії в сумі 68056,00 грн та видати їй перший транш кредиту в розмірі 12500,00 грн 04 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Кредітплюс» і [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №91258. Згідно умов даного кредитного договору типом кредиту є кредитна лінія, ліміт якої не може перевищувати 68056,00 грн (п.2.1); перший транш в сумі 12500,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: 10000,00 грн на рахунок/картку позичальника № [NUMBER] , у розмірі 2500,00 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 (п.2.2.2); проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 234,% річних (п.2.3); знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 грн, а стандартний (базовий) 100,00 грн (п.2.4); комісія за надання першого траншу складає 2500,00 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 20,0% від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту (п.2.5); загальний строк кредитування за цим договором складає 1098 днів (п.2.6), а строк кредитування за першим траншем 168 днів, строк, на який надається окрема частина кредиту за першим траншем встановлюється Графіком платежів, періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за першим траншем 1 раз на два тижні, а конкретні дати вказані в Графіку платежів (п.2.6.1); порядок нарахування неустойки за порушення зобов`язання визначені в п.2.10. Додатком до договору є Графік платежів за першим траншем. Оскільки вказаний кредитний договір створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника кредитодавця та позичальника, особу якого було ідентифіковано й верифіковано, з огляду на його неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана. При цьому, суд констатує, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між позивачем і відповідачем електронного кредитного договору на сайті є неможливим. Тобто, на виконання вимог ч.1 ст.638\~ЦК України сторони у вказаному кредитному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Зазначене відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Кредітплюс» зазначені свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши [PERSON] можливість користуватися обумовленим розміром фінансових ресурсів, що підтверджується платіжним дорученням №CRD_361469 від 04.12.2021р. про перерахування 10000 грн на банківську карту відповідача. Натомість [PERSON] кредит, відсотки за його користуванням та комісійні платежі у відповідності до умов кредитного договору в повному обсязі та своєчасно не сплатила, порушивши свої договірні зобов`язання. Згідно наданої ТОВ «ФК «Кредітплюс» картки обліку виконання договору заборгованість [PERSON] за кредитним договором №91258 від 04.12.2021р. станом на 05.03.2022р. складала 16787,44 грн, з яких: 11879,00 грн борг за тілом кредиту, 4508,44 грн борг за відсотками, 400,00 грн борг за комісією , 0 грн борг за пенею. Відтак, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання й отриманий кредит згідно умов договору та Графіку платежів своєчасно не повернув, то правомірним є нарахування ТОВ «ФК «Кредітплюс» [PERSON] процентів за користування кредитом саме у межах встановленого та погодженого сторонами строку договору, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16. За договором факторингу №28012025 від 28 січня 2025 року, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» (Фактор) і ТОВ «ФК «Кредітплюс» (Клієнт), останнє відступило позивачу, як новому кредитору, право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі боржників (додаток №1), зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №91258 від 04.12.2021р. у загальній сумі 16787,44 грн, з яких: 11879,00 грн борг за тілом кредиту, 4508,44 грн борг за процентами, 400,00 грн борг за комісією, що також узгоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 16.04.2025р. Права вимоги переходять до Фактора у день здійснення фінансування (оплати) на користь Клієнта у повному обсязі в сумі, вказаній у п.7.1 цього договору (2047654,81), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей (п.6.2.3), і дана обставина підтверджена платіжною інструкцією №0491640000 від 28.01.2025р. Право кредитодавця на відступлення права вимоги без згоди позичальника умовами кредитного договору не обмежено. Водночас [PERSON] усупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог кредитодавця, зокрема й щодо укладення кредитного договору та отримання кредиту, а відсутність у неї коштів не може бути підставою для звільнення її від погашення кредитної заборгованості. Разом з тим, суд не погоджується з вимогою позивача про стягнення з відповідача такої складової кредитної заборгованості як комісія в сумі 400 грн з огляду на таке. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тому комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за\~надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше\~одного разу на місяць.\~Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року),\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до\~ч.1, 2 ст.11,\~ч.5 ст.12\~Закону України «Про споживче кредитування». Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч.5 ст.216 ЦК України). Якщо сторона правочину вважає\~його\~нікчемним, то така сторона за загальним правилом вправі звернутися до суду не з вимогою про визнання\~нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням\~наслідків\~виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обгрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж\~інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі\~не звертатись з вимогою про визнання\~нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на\~нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги і заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про\~нікчемність\~правочину, то суд зазначає\~цей висновок у мотивувальній\~частині\~судового ріщення в якості\~обгрунтування свого висновку по суті\~спору, який\~відображається\~у резолютивній частині\~судового рішення. Як вбачається зі змісту п.2.4 кредитного договору №91258 від 04.12.2021р. позичальнику, окрім комісії за надання кредиту (п.2.2.2, 2.5), встановлено й комісію за управління та обслуговування кредиту в сумі 100 грн, яка сплачується 1 раз на два тижні (п.2.6.1). При цьому, в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з управлінням та обслуговуванням кредиту, що надаються позичальнику та за які встановлена така комісія; також позивачем не надано доказів наявності переліку зазначених послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. Отже, включення до суми заборгованості за кредитним договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованою з вищеокреслених підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. Також у цій ситуації суд враховує, що умови кредитного договору були підготовлені й запропоновані позичальнику самим кредитодавцем, тому в силу ст.213 ЦК України потрібно застосовувати правило тлумачення\~contra proferentem (лат.\~verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem\~ слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав); особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови;\~у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Відтак, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про нікчемність умов п.2.4 кредитного договору, укладеного між ТОВ «ФК «Кредітплюс» і [PERSON] , якими встановлено обов`язок позичальника сплачувати комісію за управління і обслуговування кредитом. Тому, зважаючи на встановлені у справі обставини та сформульований висновок щодо нікчемності\~пункту п.2.4 кредитного договору, зазначена в розрахунку та в позовних вимогах ТОВ «Факторинг Партнерс» складова сукупної кредитної заборгованості позичальника у виді боргу за комісією в сумі 400 грн не підлягає стягненню з відповідача. Водночас питання дійсності щодо цієї частини грошової вимоги за кредитним договором, право якої відступалося за договором факторингу від ТОВ «ФК «Кредітплюс» до ТОВ «Факторинг Партнерс», є предметом відповідальності клієнта перед фактором (ст.1081 ЦК України). Наведений висновок суду узгоджується з правими позиціями, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 грудня 2022 року в справі №753/8945/19, які в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню на суму 16387,44 грн, з яких: 11879,00 грн борг за тілом кредиту, 4508,44 грн борг за процентами. Відповідно до ч.1, 3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать й витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з\~ч.1,\~2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі ТОВ «Факторинг Партнерс» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» у сумі 9000 грн, які підтверджені належними й допустимими доказами (договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024р. із прайс-листом вартості робіт (послуг), заявка на надання юридичної допомоги №439 від 01.03.2025р., витяг з акту про надання юридичної допомоги АО «Лігал Ассістанс» від 31.03.2025р., який містить детальний опис виконаних адвокатським об`єднанням послуг та затраченого часу). При цьому, суд враховує, що до понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу адвоката відносяться як оплачені, так і ті, що будуть оплачені ним у майбутньому, що відповідає умовам договору та усталеній практиці Верховного Суду (постанови від 27.07.2022р. у справі №686/28627/18, від 15.06.2021р. у справі №159/5837/19,\~від 03.10.2019р.\~у справі\~№922445/19та Європейського суду з прав людини (п.115 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України від 07.11.2013р»). Суд зважує на ту обставину, що відповідачем не було подано заперечень чи клопотань про зменшення пред`явлених стороною позивача до стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Водночас, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р.); відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (рішення у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р). Наведене також узгоджується й з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, \~де ВП ВС зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З урахуванням вищенаведеного, слід виснувати, що не є обов`язковими для суду договірні зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. З огляду\~на викладене\~суд вважає,\~що супровід\~даної справи\~не потребував\~від адвокатського\~об`єднання вивчення\~великого обсягу\~фактичних даних,\~регулювання даної\~категорії справ\~здійснюється невеликим\~обсягом нормативно-правових\~актів,\~справа є\~малозначнною (за\~ціною позову,\~за складністю)\~та розглядалась\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження,\~бере до\~уваги типовість\~та поширеність\~такої категорії\~справ (про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором),\~зокрема й\~ініційованих ТОВ\~«Факторинг Партнерс» у судах різних регіонів України (за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень), у зв`язку з чим підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи. Тому, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн є завищеною і непропорційною до предмета спору та його складності. У зв`язку з цим, з огляду на критерії співмірності, розумності, обгрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 9000,00 грн до 3000,00 грн, що забезпечить справедливий баланс між інтересами сторін. Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2364,68 грн (16387,44 : 16787,44 х 2422,40) сплаченого ним при подачі заяви судового збору та 2928,52 грн (16387,44 : 16787,44 х 3000,00) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 5293,20 грн судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial