Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

28 жовтня 2024 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою звернувся представник ТОВ «Глобал Спліт» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник зазначив, що 18 лютого 2022 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 1/2100954, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 60000 грн 00 коп. строком користування на 72 місяці з 18 лютого 2022 року до 17 лютого 2028 року (включно). Відповідно до п.п 1.4.1-1.4.2 п. 1.4. ст. 1 кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку: процентну винагороду щомісячно за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 1,35 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору. Банк відкрив позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в банку. 18 січня 2024 року між AT «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 2-2024 про відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 1/2100954 від 18 лютого 2022 року, на підставі якого 18 січня 2024 року відбулась передача права вимоги за кредитним договором № 1/2100954 від 18 лютого 2022 року до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». В зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 18 жовтня 2024 року у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за договором № 1/2100954 від 18 лютого 2022 року в розмірі 120 993 грн 50 коп., яка складається з: строкової заборгованості 52 106 грн 18 коп.; простроченої заборгованості 7 893 грн 82 коп.; заборгованості за відсотками 60 грн 00 коп.; заборгованості за простроченими відсотками 41 433 грн 50 коп.; заборгованості за комісією 810 грн 00 коп.; заборгованості по простроченій комісії 18 630 грн 00 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 120 993 гривні 50 копійок, а також понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.10.2024 року справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. 12.11.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого [PERSON] позовні вимоги визнає частково та просить відмовити в задоволення позову в частині стягнення 810 грн комісії та 18 630 грн простроченої комісії, зважаючи на наступні обґрунтування. Щодо наслідків укладення договору споживчого кредиту, який передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту зазначав, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між сторонами щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно є нікчемними. 03.12.2024 представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначає, що укладаючи кредитний договір позичальник погодився з умовами зазначеного договору та зобов`язався їх виконувати належним чином. Даний кредитний договір не був визнаний недійсним у судовому порядку та зважаючи на положення ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до позиції викладеної у Постанові Великої палати Верховного суду по справі № 496/3134/19 від 13 липня 2022 року надано роз`яснення щодо платежів, які передбачені умовами кредитного договору, а саме: тіло кредиту, відсотки за користування кредиту, комісія за обслуговування кредитної заборгованості, - є платежами по кредитному договору, які нараховуються банком незалежно від того чи виконує позичальник умови кредитного договору або не виконує взагалі, а тому ТОВ «Глобал Спліт» вважає законним право кредитора встановлювати, зокрема, комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка включається до загальних витрат за споживчим кредитом. Враховуючи вищевикладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 102). Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у додаткових поясненнях (а.с. 93-94). В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 18.02.2022 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/2100954, що містить умови про надання Банком відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредиту у сумі 60000,00 грн. з строком користування кредитом на 72 місяці з 18.02.2022 по 17.02.2028 року (включно) та сплатою процентної винагороди в розмірі 36 % річних за користування кредитом щомісячно. Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем особисто (а.с. 6-7). Крім того, договір містить умови про сплату щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,35 % від суми кредиту (п. 1.4.2 Договору). Відповідно п. 1.2 кредитного договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] . Згідно платіжної інструкції № 41775296-1 від 18 лютого 2022 року банк перерахував кошти в сумі 60000 грн, призначення платежу: надання кредиту згідно кредитного договору 1/2100954 від 18.02.2022, отримувач [PERSON] (а.с. 12). 18 січня 2024 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 2-2024 про відступлення права вимоги (а. с. 33-40). 19 січня 2024 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» відступило ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 1/2100954 від 18.02.2022 (а.с. 46-52). 19 січня 2024 року до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за договором № 1/2100954 від 18.02.2022, яке в свою чергу є новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору. На виконання умов договору відповідач був повідомлений про необхідність перерахувати кошти в розмірі 120933,50 грн, що відповідає розміру поточних зобов`язань за договором. Розмір зобов`язань зі сплати пені та штрафів за кредитним договором, якщо такі нарахування будуть, окремо повідомляє новий кредитор окремим повідомленням (а.с. 28, 29). Відповідач, у визначені договором строки, не здійснив належне повернення кредиту, в результаті чого, станом на 18.10.2024 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість за договором № 1/2100954 від 18.02.2022 у розмірі 120993,50 грн, яка складається із строкової заборгованості 52106,18 грн, простроченої заборгованості 7893,82 грн, нарахованих відсотків - 60,00 грн, прострочених відсотків 41433,50 грн, рахунок комісії 810,00 грн, рахунок простроченої комісії 18630,00 грн (а.с. 42). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Свого договірного зобов`язання по поверненню кредиту відповідач не виконав. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості по кредитному договору № 1/2100954 від 18.02.2022 в частині стягнення строкової заборгованості 52106,18 грн, простроченої заборгованості 7893,82 грн, нарахованих відсотків 60,00 грн, прострочених відсотків 41433,50 грн. ґрунтується на законі, підтверджена належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії у сумі 810,00 грн та простроченої комісії у сумі 18630,00 грн суд дійшов наступного висновку. Правовідносини з приводу отримання споживчого кредиту врегульовані положеннями ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Як вбачається з кредитного договору № 1/2100954 від 18.02.2022 (п. 1.4.2 Договору), за користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплачувати Банку щомісячно комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,35% у місяць від суми кредиту. Підписанням договору позичальник замовляє у банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за договором та надання інформаційно-консультативних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування 24/7 та через довідниковий центр банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. В той же час, інформування позичальника про стан заборгованості, у відповідності до ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» є послугою яка надається позичальнику безоплатно. Тобто, відповідні умови обмежують права [PERSON] в порівнянні з правами визначеними у ЗУ «Про споживче кредитування», що має наслідком їх нікчемність. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 810,00 грн - комісії та 18630,00 грн - простроченої комісії необхідно відмовити. Крім того, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 64). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги частково на суму 101493 грн 50 коп, що становить 83,88 %, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2031,91 грн (позовні вимоги підлягають задоволенню на 101493,50 грн.*100% : 120993,50 грн ціни позову = 83,88 %, тобто 83,88 % від ціни позову 83,88 % *2422,40 грн : 100%), що пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial