Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

14.04.2025 року до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов, у якому позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 3516676-101 від 16.05.2023 року в розмірі 85 958,13 грн. та судовий збір. Позов мотивований тим, що 16.05.2023 року між ТОВ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір № 3516676-101, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 52\~450,00 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача на строк 24 місяці з цільовим призначенням: на рефінансування заборгованості в іншій фінансовій установі (споживчі цілі) та розміром процентної ставки за користування кредитом 0,01% річних і комісією за обслуговування кредитної заборгованості 4,9 % щомісячно. Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору станом на 06 січня 2024 року його загальна заборгованість перед позивачем складає 85 958,13 грн., з яких заборгованість: по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 43\~663,50 грн.; за процентами (в т.ч. прострочена) 5,68 грн.; за комісією (в т.ч. простроченою) 42\~288,95 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Відзиву не надала, інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача також не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 16.05.2023 року між АТ «Таскомбанк» і [PERSON] укладено заяву-договір № 3516676-101 про надання кредиту на власні потреби на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: загальна сума кредиту 52\~450,00 грн., строк кредиту 24 місяці, проценти за користування кредитом: 0,01 % річних, комісія за обслуговування кредиту 4,9 % щомісячно. В матеріалах справи також наявний паспорт споживчого кредиту за продуктом «Зручна Готівка Максимум» від 16.05.2023 року, який містить підпис відповідача (а. с. 16). Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений у кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою по особовому рахунку відповідача. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором судом встановлено, що станом на 06 січня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 85 958,13 грн., з яких заборгованість: по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 43 663,50 грн.; за процентами (в т.ч. прострочена) 5,68 грн.; за комісією (в т.ч. простроченою) 42 288,95 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договору про надання кредиту розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Так, судом встановлено, що у зазначеному кредитному договорі сторони погодили їх істотні умови, зокрема суму кредиту, розмір відсотків за користування кредитними коштами та розмір відсотків у випадку прострочення виконання зобов`язання. Згідно із положеннями ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Наданий позивачем кредитний договір раніше не оспорювалися відповідачем та не визнавалися судом недійсним і відповідних доказів матеріали справи не містять. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. У статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 85 958,13 грн., з яких заборгованість: по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 43 663,50 грн.; за процентами (в т.ч. прострочена) 5,68 грн.; за комісією (в т.ч. простроченою) 42 288,95 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме випискою за особовими рахунками кредитного договору та розрахунку заборгованості. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~423,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved