Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [INFO] про встановлення юридичного факту, уточнивши який просила суд встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , із\~ [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з грудня 2017 року до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з грудня 2017 року позивач [PERSON] і [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім`єю, як чоловік і дружина, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Державну реєстрацію шлюбу позивач [PERSON] і [PERSON] не здійснювали. У лютому 2023 року, під час загальної мобілізації, [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України у військову частину [NUMBER] . [INFO] , при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії Російської Федерації, виконуючи бойове завдання у складі підрозділу Збройних Сил України, в районі Бахмутського району Донецької області [PERSON] загинув. Окрім позивача [PERSON] , у [PERSON] відсутні рідні та близькі люди. 05 жовтня 2023 року позивач [PERSON] звернулася із заявою до [INFO] про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Між тим, листом [INFO] від 02.11.2023 року була роз`яснено позивачу, що за поданими останньою документами неможливо встановити наявність правових підстав на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця [PERSON] під час захисту Батьківщини. Позивач [PERSON] зазначила у позові, що встановлення факту проживання однією сім`єю разом із [PERSON] без реєстрації шлюбу має для позивача юридичне значення для набуття статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та реалізації свого права на звернення до відповідних органів з метою отримання одноразової грошової допомоги після загибелі військовослужбовця та отримання пільг відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що і стало підставою звернення до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 21.03.2025 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-ІХ від 26.02.2025 року, назву Жовтневого районного\~суду міста\~Запоріжжя змінено на Олександрівський районний суд міста Запоріжжя. 30 квітня 2025 року внесено зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадянських формувань щодо перейменування Жовтневого районного суду міста Запоріжжя на Олександрівський районний суд міста Запоріжжя. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача адвокат Зарудній І.В., який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1240423 від 10.06.2025 року, підтримали заявлені вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, та, посилаючись на обставини, викладені у позові та на надані докази, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача [INFO] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов, заперечень проти заявлених [PERSON] позовних вимог на адресу суду також не надходило. У судовому засіданні 10 червня 2025 року представником позивача адвокатом Заруднім І.В. було заявлено клопотання, яке було підтримано позивачем [PERSON] , про виклик та допит свідків. Клопотання сторони позивача про виклик свідків було задоволено судом і у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] і [PERSON] , які пояснили наступне. Так, допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] і [PERSON] у період з 2017 року і по день загибелі [PERSON] проживали однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, за місцем проживання позивача [PERSON] . При цьому, вони вели спільне господарство, купували разом продукти харчування і побутову техніку, разом відпочивали. У 2023 році [PERSON] було мобілізовано до лав Збройних Сил України. Згодом він дізнався, що [PERSON] зник безвісті. Восени 2023 року останки [PERSON] було поховано на цвинтарі Святого Миколая у місті Запоріжжі. Свідок [PERSON] надав суду аналогічні свідчення та пояснив, що [PERSON] і [PERSON] у період часу з 2017 року і по день загибелі [PERSON] проживали спільно однією сім`єю, як чоловік і дружина, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. Суд, заслухавши пояснення позивача і її представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовна заява про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до п.5) ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Відповідно до статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки. Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року, дія даного Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти. Пунктом 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до\~п.\~1\~ст.\~16-1\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей»,\~у випадках, зазначених у\~підпунктах 1-3\~пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Пунктом 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених\~підпунктами 1-3\~пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Пунктом 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Абзацами 1-3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі «Постанова») від 28.02.2022 року № 168 (із\~змінами) передбачено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у\~пунктах 1-12\~цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених\~підпунктами 2\~і\~3\~пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначається відповідно до\~абзацу другого\~підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03 червня 1999 року встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. У постанові Верховного Суду по справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) від 20.03.2023 року, суд зазначив, що належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є, зокрема: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, чеки, квитанції, свідоцтва про право власності, заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. У постанові Верховного Суду по справі № 664/1206/19 (провадження № 61-6394св21) від 26.07.2022 року, суд дійшов до висновку, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Верховний Суд у постанові по справі № 531/295/19 від 08.12.2021 року, суд дійшов до висновку, вказавши наступне: для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного членів сім`ї та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і [PERSON] проживали разом у квартирі [ADDRESS] , яка на праві власності належить позивачу [PERSON] , що підтверджується актом про фактичне місце проживання від 04.08.2023 року, складеним головою ОСББ «Пр. Соборний буд. 176» Алексєєвою М., у присутності свідків [PERSON] і [PERSON] (а.с.14). Долучені позивачем до позовної заяви про встановлення юридичного факту фотографії свідчать про те, що позивач [PERSON] і [PERSON] проводили багато часу разом, подорожували, відвідували свята (а.с.15-18). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.08.2023 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 28 років у селі Кліщіївка Бахмутського району Донецької області, про що 28.08.2023 року складено відповідний актовий запис № 1593 (а.с.13). 05 жовтня 2023 року позивач [PERSON] звернулася із заявою до [INFO] про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю під час захисту Батьківщини військовослужбовця [PERSON] . В той же час, листом [INFO] № 6077/С від 02.11.2023 року позивачу було роз`яснено, що за наданими позивачем [PERSON] документами неможливо встановити наявність правових підстав на призначення та виплату останній одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю під час захисту Батьківщини військовослужбовця [PERSON] , та було рекомендовано [PERSON] звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу. Із змісту даного листа також вбачається, що витягом з Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян№ 00042031116 від 27.10.2023 року підтверджено відсутність актового запису про шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.19-20). Згідно із частиною першою статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У Постанові від 30.05.2024 року у справі № 990/49/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що як обов`язок із доказування потрібно розуміти закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Таким чином, аналізуючи вищезазначене, враховуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, що містяться у матеріалах цивільної справи, врахувавши покази свідків, які підтвердили у судовому засіданні факт проживання позивача [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю, наявність реєстраці суд прийшов до висновку про те, що дійсно [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. За наведених вище обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved