Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Мірошниченко С.І. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд: -стягнути з відповідача [PERSON] (дата народження: [INFO] ) на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.12.2007 р. у розмірі 22316,17 грн, станом на 31.05.2021, яка складається з: -19994,82 грн індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 2321,35 грн 3% річних від простроченої суми; судові витрати у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.11.2007 [PERSON] 22.11.2007 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.06.2014 задоволено позовні вимоги банку та стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 21681,99 грн. нараховану станом на 30.12.2023, що виникла у зв`язку з порушеннями умов договору №б/н від 22.11.2007. Оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.06.2014, тобто за період з 22.11.2007 по 30.12.2013, то період після подання позовної заяви від 17.01.2014, з 18.01.2014 по 31.05.2021 відповідач має заборгованість -19994,82 грн індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 2321,35 грн 3% річних від простроченої суми. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 за N 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області та визначена за Полтавським районним судом Полтавської області. На підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2023 р. дану справу передано до Харківського районного суду Харківської області для розгляду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024, для розгляду даної справи визначено суддю Савченка Д.М. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2024 р. справу прийнято до провадження судді Савченка Д.М. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2025 р. визнано відвід головуючого судді необґрунтованим. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2025 р. у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Харківського районного суду Харківської області Савченка Дениса Михайловича відмовлено. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, в заяви просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Надала суду клопотання, в якому зазначила, що позивачем пропущений строк позовної давності, крім того, рішення суду на яке посилається позивач скасовано. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.06.2014 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Українське фінансове агенство «Верус», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» в Дзержинському районі м.Харкова, [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 11681,99 грн. за кредитним договором №б/н від 22.11.2007, судові витрати в сумі 243,60 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON] та ТОВ «Українське фінансове агенство «Верус», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» в Дзержинському районі м.Харкова 10000.00 грн. Зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Українське фінансове агенство «Верус», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «Верус» в Дзержинському районі м.Харкова про визнання договору недійсним залишено без задоволення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 р. касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.06.2014 та рішення апеляційного суду Харківської області від 31 липня 2014 р. в частині позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ « Українське фінансове агенство «Верус», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 грудня 2018 р. у задоволенні позову ПАТ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.11.2007 відмовлено. Рішення набрало законної сили 17.01.2019. Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором б/н від 22.11.2007 вже стягнута за судовим наказом №2-н-86/10. Позивачем проведено розрахунок за період з 18.01.2014 по 31.05.2021, відповідно до якого розмір заборгованості відповідача, що виникла внаслідок не повернення банку коштів за договором №б/н від 31.05.2021 складається з: 19994,82 грн індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 2321,35 грн 3% річних від простроченої суми. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст.526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1\~ст.1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Суд вважає, що оскільки рішення суду, на яке посилається позивач як на підставу встановлення порушення умов кредитного договору №б/н від 05.12.2007 договору [PERSON] скасовано, а в подальшому в задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" відмовлено, відсутні підстави для нарахування [PERSON] грошової суми відповідно до ст.625 ЦК України, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю позовних вимог, заява сторони відповідача про застосування до позовних вимог строків позовної давності судом не вирішувалось. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати залишаються за рахунок позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed