Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду з цією заявою, посилаючись на те, що він проживав у Запорізькій області, Бердянський район. У 2022 році, через воєнні дії покинув своє житло та переїхав до Дніпропетровської області, як внутрішньо переміщена особа. Разом з ним, переїхала його дружина [PERSON] . Його мама [PERSON] , через стан здоров`я відмовилась переїздити разом з ними та не хотіла лишати свою домівку, тому залишилась проживати в [ADDRESS] . З 2022 року по грудень 2024 року спілкувались з мамою лише по телефону або через месенджери. Його дружина [PERSON] , приїздила до мами та допомогала їй. Мама хворіла і [INFO] померла. Його дружина прийняла рішення поїхати до тимчасово окупованої території, аби поховати матір заявника, була зайнята забезпеченням процедури поховання, потурбувалась про все необхідне та особисто, була присутньою під час поховання. Після поховання матері дружина отримала свідоцтво про смерть, видане окупованим органом влади, яке не має юридичного значення на території України. У даному свідоцтві записи зроблені на бланку рф, російською мовою та вказано: «Место смерти росийская федерация, Запорожская область, Бердянский район, п. Андреевка; дата смерти [INFO] ; Териториальний отдел ЗАГС Приморского района Управления ЗАГС Запорозкой области.» Село Андрівка Андрівської сільської територіальної громади Бердянського району Запорізької області визнана тимчасово окупованою територією з 03.03.2022 року, згідно Переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376. Оскільки,\~заявник не\~має можливості\~скористатися своїм\~конституційним правом\~зареєструвати та\~отримати свідоцтво\~про смерть\~моєї мами\~у інший,\~ніж як\~у судовий\~спосіб,\~тому просить\~встановити факт\~смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території. Заінтересована особа Південний відділ ДРАЦС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про день слухання справи сповіщений. Дослідивши докази і перевіривши матеріали справи суд встановив, що завник проживав у Запорізькій області, Бердянський район. У 2022 році, через воєнні дії покинув своє житло та переїхав до Дніпропетровської області, як внутрішньо переміщена особа. Його мама [PERSON] , через стан здоров`я відмовилась переїздити разом з ними та не хотіла лишати свою домівку, тому залишилась проживати в [ADDRESS] . З 2022 року по грудень 2024 року спілкувались з мамою лише по телефону або через месенджери. Його дружина [PERSON] , приїздила до мами та допомогала їй. Мама хворіла і [INFO] померла. Після поховання матері дружина заявника отримала свідоцтво про смерть, видане окупованим органом влади, яке не має юридичного значення на території України. У даному свідоцтві записи зроблені на бланку рф, російською мовою та вказано: «Место смерти росийская федерация, Запорожская область, Бердянский район, п. Андреевка; дата смерти 19.12.2024; Териториальний отдел ЗАГС Приморского района Управления ЗАГС Запорозкой области.» Село Андрівка Андрівської сільської територіальної громади Бердянського району Запорізької області визнана тимчасово окупованою територією з 03.03.2022 року, згідно Переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Згідно частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно з ч. 2\~ст. 319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою\~статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбаченихКонституцією\~та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до\~ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Тобто Україна не визнає такі акти, але як виключення враховує документи, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території для державної реєстрації акту цивільного стану і таке врахування не є визнанням окупаційної влади.\~\~Такий підхід відповідає практиці ЄСПЛ (справи Cyprus v. Turkey, Loizidou v. Turkey), Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії від 21 червня 1971 року, а також судовій практиці України. Частиною 4\~статті 317 ЦПК України\~визначено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог п.8 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог заявника.\~ \~

Outcome: approved