Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

30.07.2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 103526607, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу у користування грошові кошти в розмірі 3 600 грн, строком на 29 днів, стандартна процентна ставка становить 5 % в день, проценти за користування кредитом становлять 1305,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісію. 17.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальника за Кредитним Договором № 103526607 від 24.09.2021 року. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальника ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР"відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 103526607 від 24.09.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] ТОВ «Мілоан» правонаступником якого є ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 22 896,00 грн, з яких: 3 600 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18 900,00 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 396,00 грн - заборгованість за комісіями. Тому, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 22 896,00 грн та судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 3028 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності не подала, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 24.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103526607, шляхом електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора L10725, який був відправлений на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до п.п.1.2, 1.3., 1.5.2, 1.6 Договору ТОВ «Мілоан» надало відповідачу у користування грошові кошти в розмірі 3 600 грн, в межах строку дії договору на 29 днів, стандартна процентна ставка становить 5% в день, проценти за користування кредитом 1305,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.6.1 Договору цей Кредитний договір укладається у електронній формі і особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та /або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно п.п. 3.3.2, 3.3.3. Договору Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. та п.2.4 цього Договору та у разі порушення строків повернення кредиту на вимогу Товариства сплатити пеню та/або проценти передбачені розділом 4 цього Договору. Відповідно до платіжного доручення від 25.09.2021 року, ТОВ "Мілоан" було переведено на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти у сумі 3 600 грн 00 коп. 17.01.2022 року згідно між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальника за Кредитним Договором № 103526607 від 24.09.2021 року. Пунктом 2.2 Договору факторингу № 17-01/2022-54 визначено, що Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми сплаченої Фактором Клієнтові. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги за договором про споживчий кредит № 103526607 від 24.09.2021 року. 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальника ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР"відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 103526607 від 24.09.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР"перейшло право грошової вимоги за договором про споживчий кредит № 103526607 від 24.09.2021 року. З розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 103526607 від 24.09.2021 року, вбачається, що [PERSON] має непогашену заборгованість за договором про споживчий кредит № 103526607 від 24.09.2021 року, яка станом на 10.03.2023 року становить 22 896 грн 00 коп., яка складається з: 3 600 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18 900,00 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 396,00 грн - заборгованість за комісіями. З виписки з особового рахунку за період з 25.09.2021 року по 05.10.2021 року вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами. Згідно інформації ПАТ «БАНК ВОСТОК» за № 534-БТ від 12.02.2025 встановлено, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] на яку вона отримала грошові кошти в сумі 3 600,00 гривень, фінансовий номер телефону для здійснення операцій з використанням платіжної карти № [NUMBER] за період з 25.09.2021 по 05.10.2021 рік: [NUMBER] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Крім того, Верховний Суд у постанові у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Пунктом 2.4.1. Договору передбачено, що Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. З огляду на матеріали справи, між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено електронний Договір про споживчий кредит № 103526607 від 24.09.2021 року, шляхом підписання електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора L10725 та на виконання якого позичальник зобов`язалася повернути кредит у встановлені строки та сплатити проценти за користування кредитом. Однак, у встановлені договором строки, [PERSON] не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування кредитними коштами. У подальшому, а саме 10.03.2023 року, право грошової вимоги за Договором про споживчий кредит укладеним між банком та відповідачем [PERSON] перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР",оскільки набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22 896 грн 00 коп. Оскільки, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, в строк встановлений договором щодо повернення коштів та сплати нарахованих процентів, позивач має право вимагати стягнення заборгованості, яка утворилася перед кредитодавцем, з огляду на укладені договори факторингу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при подачі позовної заяви заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійно правничу допомогу в сумі 9 000 гривень. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем до суду надані докази понесених стороною позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» у сумі 9000 гривень. Зокрема, суду надано: Договір № 07-06/2024 про надання правничої допомоги від 07.06.2024 року; платіжну інструкцію № 0446770000 від 12.07.2024 року про отримання оплати згідно договору; заявка на надання юридичної допомоги № 463 від 01.07.2024 року; Акт № 1 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року. А тому витрати понесені позивачем на оплату професійно правничої допомоги в розмірі 9 000 грн підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved