Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості на загальну суму 15384,00 грн. за Договором Позики № 2657996, з яких: - 8859,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 2025,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 4500,00 грн - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування Позикою. Вимоги обґрунтовано тим, що вищевказаний кредитний договір відповідач [PERSON] уклав із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за укладеним з ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Свої грошові зобов`язання за цим кредитним договором відповідач не виконував ні первісному кредитору, ні новому кредитору, в результаті чого має кредитну заборгованість в загальній сумі 15384,00 грн. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 20 травня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. За даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав примірник матеріалів позову та копію ухвали суду про відкриття провадження за позовом 27 травня 2025 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 20 травня 2025 року, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізуючи докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини. 16 травня 2024 року ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку Закону України «Про електронну комерцію» уклали договір позики № 2657996, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надає [PERSON] кредитні кошти в розмірі 9000,00 гривень на 30 днів під процентну ставку в день 0,75%. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 11025,00 гривень, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1081,20 процентів. Право вимоги за цим кредитним договором перейшло до позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на підставі укладеного із ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. 28 жовтня 2024 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» уклали додаткову угоду № 42 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, за умовами якої ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право грошової вимоги згідно Реєстру боржників № 35 від 28 жовтня 2024 року. Цього ж дня, 28 жовтня 2024 року, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників № 35 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року. Відповідно до\~витягу з\~Реєстру боржників\~№ 35,\~до нього\~включений боржник\~ [PERSON] за\~договором позики\~№ 2657996\~із загальною\~сумою заборгованості\~15384\~гривень,\~з яких:\~заборгованість за\~основною сумою\~боргу -\~8859,00\~гривень,\~заборгованість за\~відсотками \~2025,00\~гривень,\~заборгованість за\~процентами за\~понадстрокове користуваня\~позикою \~4500,00\~гривень.\~ \~ За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стороною позивача до позовної заяви додано копії кредитних договорів з додатками, які підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом. Отже, існування між сторонами кредитних правовідносин належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредити в обумовлених договорами сумах. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу, у якому вказано суму заборгованості по відсотках в розмірі 2025,00 гривень та сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування Позикою в розмірі 4500,00 гривень, не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. Та обставина,\~що до\~нового кредитора\~переходять права\~первісного кредитора\~у зобов`язанні\~в обсязі\~і на\~умовах,\~що існували\~на момент\~переходу цих\~прав,\~не позбавляє\~позивача обов`язку\~надати суду\~належні та\~допустимі докази\~щодо розміру\~заборгованості за\~відсотками,\~оскільки саме\~таким чином\~діють принципи\~диспозитивності та\~змагальності сторін\~у цивільному\~процесі. Отже, як встановлено вище, строк кредитування за договором Позики № 2657996, який був погоджений сторонами цієї угоди, становить 30 днів з 16.05.2024 по 15.06.2024. Доказів того, що відповідач як позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення кредитів, матеріали справи також не містять. В той\~же час\~встановлено,\~що нарахування\~відсотків за\~цим договором\~позики здійснювалося\~поза \~межами строків\~кредитування,\~а саме\~застосовувалася процентна\~ставка за\~понадстрокове користування\~Позикою 2,70%\~за день\~в результаті\~чого нараховано\~борг у\~розмірі 4500,00\~гривень. Із цього приводу слід зазначити, що проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). З огляду на викладене, сума заборгованості за відсотками нараховується лише в межах строку договору позики № 2657996 від 16 травня 2024 року і становить 2025,00 гривень (9000,00 грн х 0,75% : 100 х 30 днів). Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих відповідачем кредитних коштів та процентів, нарахованих в межах строку кредитування, визначених кредитним договором. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 10884,00 гривень (8859 грн. заборгованість за основною сумою боргу + 2025грн. заборгованість по процентах). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 10884 гривень. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 70,75 % таких вимог. Разом з цим судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів, в сумі 1514 гривень, про стягнення яких просить позивач, стягненню з відповідача не підлягають, так як позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення ним таких витрат.

Outcome: partial