Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Романів О.П. звернулася з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, площею 0,30 га, місце розташування: урочище «Середній лан» села Завадка Калуського району Івано-Франківської області. Так, [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] на випадок своєї смерті склала та посвідчила заповіт на користь [PERSON] 07 серпня 2014 року державним нотаріусом Калуської районної державної нотаріальної контори Локатир М.В. за реєстровим №1043 було посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на земельну ділянку площею 0,9662 га кадастровий номер 2622882400:02:004:0300, розташовану на території Завадківської сільської ради Калуського району, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №162717 від 24 листопада 2008 року, виданого Калуською РДА на підставі розпорядження Калуської РДА від 08.08.2008 року №452. 27 березня 2025 року позивачка звернулася із заявою до державного нотаріуса Калуської районної державної нотаріальної контори щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на земельну ділянку площею 0,30 га (залишок площі), що знаходиться на території урочища «Середній лан» с.Завадка Калуського району Івано-Франківської області. Однак, своїм листом в. о. державного нотаріуса Калуської державної нотаріальної контори Аліна Федина, повідомила, що видати Свідоцтво про право на спадщину на залишок площі розміром 0,30 га не представляється можливим оскільки на дану земельну ділянку відсутній документ, який би підтверджував право власності на дану земельну ділянку. Також зазначено, що в довідці Верхнянської сільської ради від 12.02.2025 року за №40, яка була долучена до спадкової справи стверджується, що зазначений залишок площі розміром 0,30 га був частиною загальної площі зазначеної у Сертифікаті на право на земельну частку (пай) взамін якого і був виданий зазначений Державний акт, а також посвідчене вказане вище Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що не відповідає дійсності, оскільки Свідоцтво на спадщину було видане на підставі державного акту та на площу, яка була зазначена у ньому. У зв`язку із цим, зараз позивач не має можливості у позасудовому порядку оформити спадкові права на спірну земельну ділянку, що й стало підставою для звернення до суду. Представник позивача адвокат Романів О.П. та позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Представник відповідача сільський голова Верхнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області Маліборський М. подав суду заяву, у відповідності до якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка на випадок своєї смерті склала та посвідчила заповіт на користь [PERSON] . За життя [PERSON] була включена у списки громадян, які претендували на земельну частку в селі Завадка Калуського району Івано-Франківської області, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ІФ№008130, виданим 02.04.1999 р. Згідно цього сертифікату [PERSON] , яка проживає в с. Завадка Калуського району, Івано-Франківської області, на підставі розпорядження райдержадміністрації від 06.10.1995 р. №9 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТОВ «Підгір`я» розміром 33,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 03.05.1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №119. На частину земельної частки (паю) розміром 0,9662 га на ім`я [PERSON] видано державний акт серія ЯЖ №162717 від 24.11.2008 року на земельну ділянку з кадастровим номером 2622882400:02:004:0300. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим №1043 від 07.08.2014, право власності на земельну ділянку перейшло до позивачки та зареєстровано в Державному земельному кадастрі. Згідно довідки Верхнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 12.02.2025р. №40 зазначено про те, що земельна частка (пай) площею 33,92 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату належала померлій [PERSON] , взамін сертифікату із загальної площі видано державний акт серія ЯЖ №162717 від 24.11.2008року на земельну ділянку з кадастровим номером 2622882400:02:004:0300 на ім`я [PERSON] площею 0,9662 га, однак 0,30 га (залишок площі) знаходиться в урочищі «Середній лан» с. Завадка Калуського району Івано-Франківської області. Також витягом із рішення Завадківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 10.11.2000 року «Про часткове виділення земельної частки (паю) громадянам для ведення товарного виробництва» підтверджується, що [PERSON] виділено земельну частку (пай) загальною площею 0,30 га в урочищі «Середній лан» контур 1104. З метою визначення вартості земельної частки (паю) розміром 1,00 га, мною представником позивача, надіслано до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області адвокатський запит. Відповідно до отриманої відповіді, здійснено розрахунок залишку площі земельної частки (паю) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №008130 в розмірі 0,30 га земельної ділянки, що знаходиться в урочищі « Середній лан» с. Завадка Калуського району Івано-Франківської області та проінформовано, що її вартість орієнтовно становить 6898,83 грн. (шість тисяч вісімсот дев`яносто вісім гривень 83 копійки). Таким чином, після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай) площею 0,30 га, яка розташована в Івано-Франківській області, Калуськй район, с.Завадка, урочище «Середній лан», входить до складу спадщини Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силуст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Згідно ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 118 ЗК України, процедура приватизації розпочинається після надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном у випадку смерті, а тому спадкування відбувається за заповітом, де спадкоємцем є [PERSON] 27.03.2025 року позивачка звернулася із заявою до державного нотаріуса Калуської районної державної нотаріальної контори щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] на земельну ділянку площею 0,30 га (залишок площі), що знаходиться на території урочища «Середній лан» с.Завадка Калуського району Івано-Франківської області. Однак, своїм листом в. о. державного нотаріуса Калуської державної нотаріальної контори Аліна Федина, повідомила, що видати Свідоцтво про право на спадщину на залишок площі розміром 0,30 га не представляється можливим оскільки на дану земельну ділянку відсутній документ, який би підтверджував право власності на дану земельну ділянку. Також зазначено, що в довідці Верхнянської сільської ради від 12.02.2025 року за №40, яка була долучена до спадкової справи стверджується, що зазначений залишок площі розміром 0,30 га був частиною загальної площі зазначеної у Сертифікаті на право на земельну частку (пай) взамін якого і був виданий зазначений Державний акт, а також посвідчене вказане вище Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що не відповідає дійсності, оскільки Свідоцтво на спадщину було видане на підставі державного акту та ну площу, яка була зазначена у ньому. В силу ч.1ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином до позивача перейшло право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Згідно ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 2ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, позивачка не заявила про відмову від спадщини, а звернулася із заявою про її прийняття. Положеннями ст. 152 ЗК України, передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243св18, зазначив, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України, оформлення речових прав на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. За життя [PERSON] була включена у списки громадян, які претендували на земельну частку в селі Завадка Калуського району Івано-Франківської області, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ІФ№008130, виданим 02.04.1999 р. Згідно цього сертифікату [PERSON] , яка проживає в с. Завадка Калуського району, Івано-Франківської області, на підставі розпорядження райдержадміністрації від 06.10.1995 р. №9 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТОВ «Підгір`я» розміром 33,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 03.05.1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №119. На частину земельної частки (паю) розміром 0,9662 га на ім`я [PERSON] видано державний акт серія ЯЖ №162717 від 24.11.2008 року на земельну ділянку з кадастровим номером 2622882400:02:004:0300. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим №1043 від 07.08.2014, право власності на земельну ділянку перейшло до позивачки та зареєстровано в Державному земельному кадастрі. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X\~"Перехідні\~положення"\~ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26грудня 1992року "Проприватизацію земельнихділянок"\~(втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). На підставі абз. 5 п. 1 розділу X\~"Перехідні\~положення"\~ЗК Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, місце розташування яких визначено за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розроблені до набрання чинностіЗаконом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Враховуючи те, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом, який не відмінявся та не змінювався, то зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. За таких підстав, суд, переконується в тому, що саме тому позивач має право звертатися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та проведення державної реєстрації за ними права власності на цю земельну ділянку.

Outcome: approved