Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд із позовною заявою, в якій зазначив, що 20 травня 2017 року між ним та відповідачкою Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб, актовий запис № 1167. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Протягом останніх двох років сімейні стосунки з відповідачкою були вкрай напруженими. Вони неодноразово намагалися обговорити шляхи покращення їх відносин, однак ці спроби жодного результату не дали. Між ними зникло взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Протягом останнього року подружні відносини були деструктивними, що зрештою призвело до їх припинення. Таким чином, подружні відносини з відповідачкою припинилися приблизно у жовтні 2024 року і з цього часу спілього господарства вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, фактично сім`я припинила своє існування. Відтак позивач уважає, що збереження шлюбу між ним та відповідачкою неможливе, перебування у шлюбі суперечитиме інтересам його та дитини, у зв`язку з чим просить шлюб, зареєстрований між ним та [PERSON] , розірвати. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.01.2025 передано справу для розгляду Ратнівському районному суду Волинської області за територіальною підсудністю. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 28.01.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 09 год. 30 хв. 28 лютого 2025 року. Відповідачка 12 лютого 2025 року скерувала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що незважаючи на всі розбіжності, які виникали між нею та позивачем, їхня сім`я є найбільшою цінністю у її житті. Відповідачка визнала, що у їх відносинах були помилки та непорозуміння, але вона готова докласти зусиль для їх подолання. Вказала, що у неї збереглися почуття любові та поваги до свого чоловіка, у зв`язку з чим уважає, що у них є шанс на примирення та подальше спільне життя. Крім того, позивачка хоче, щоб їх малолітній син, який дуже прив`язаний до позивача, ріс у повноцінній сім`ї, відчуваючи підтримку тата і мами. Просить надати строк на примирення 6 місяців та зупинити провадження у справі. Позивач 18 лютого 2025 року скерував заперечення щодо клопотання про надання строку для примирення та зупинення провадження у справі, у яких зазначив про неможливість примирення з відповідачкою. Ствердив, що його рішення про розірвання шлюбу є остаточним і зумовлене тим, що їх шлюб припинив існування. Незважаючи на окремі кроки, які зробила відповідачка, ці дії не були спрямовані на справжнє налагодження відносин. Її ініціативи радше мали формальний або показовий характер, а не відображали щире бажання вирішити глибинні проблеми в їх стосунках. Також зазначив, що формальне збереження шлюбу не приносить щастя дитині, якщо між батьками відсутні гармонійні взаємовідносини. Через постійні суперечки та напруженість у стосунках між батьками може значно погіршитись психологічний клімат у родині, у результаті чого дитина відчуває нестабільність та негативний емоційний фон, що має гірші наслідки, ніж чесна і відкрита позиція про розірвання шлюбу. Просить відмовити у задоволенні клопотання відповідачки про надання сторонам строку для примирення та вирішити спір по суті, розірвавши шлюб. Судове засідання, призначене на 28 лютого 2025 року, у зв`язку з перебуванням головуючої у відрядженні відкладено на 13 год. 10 хв. 11 березня 2025 року. Ухвалою від 11.03.2025 надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення та зупинено провадження у справі до 09 год. 30 хв. 11 червня 2025 року. Увалою від 11.06.2025 поновлено провадження у справі. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, належним чином повідомлена відповідачка, зокрема у судовому засіданні 11 березня 2025 року, про причину неявки не повідомила. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно із ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що між сторонами 20 травня 2017 року укладено шлюб, який зареєстрований Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1167. У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження, виданим 22 грудня 2022 року на запит [PERSON] № 00139176402 від 15.12.2024. Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок відсутності взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини й обов`язки, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між подружжям. У силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved