Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 4 січня 2023 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort»\~№ 549121, за яким ТОВ «Селфі кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 3500 гривень, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит протягом 365 днів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,2 % в день (стандартна процентна ставка). ТОВ «Селфі кредит» виконало своє зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 3500 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг у розмірі 31220,0 гривень 00 копійок. 1 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Селфі кредит» уклали договір факторингу №01022024. За умовами якого, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549121 від 4 січня 2024 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 31220 гривень 00 копійок, що складається: з заборгованості за тілом кредиту\~3500 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками\~27720 гривень 00 копійок. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Іванківського районного суду Київської області. Після виконання частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою від 5 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином відповідно до п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а тому на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. В судове засідання відповідач не з`явилась, про день та час судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», жодних клопотань, відзиву чи заперечень до суду не подав та відповідно до положень ч.6 ст.128\~ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. Матеріали справи містять підтвердження про направлення відповідачу рекомендованого повідомлення про вручення поштою повістки в судові засідання. При цьому слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. (позиція КГС ВС у справі № 911/3142/19 від 18.03.2021р). На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 4 січня 2023 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549121, за яким ТОВ «Селфі кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 3500 гривень, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит протягом 365 днів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,2 % в день (стандартна процентна ставка). ТОВ «Селфі кредит» виконало своє зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 3500 гривень 00 копійок. Вказана обставина підтверджується копією листа ТОВ «Пейтек» № 20241030-260 від 30 жовтня 2024 року. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад»\~ЦК України. Згідно з п.5 ч.1 ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України«Про\~електроннукомерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції впорядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цьогоЗакону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цьогоЗакону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно звимогами ст.12 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електроннідокументи\~та електронний\~документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»,за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11\~цього Закону\~України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054\~ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вимогам ч.1 ст.81ЦПК\~України відповідач не надав жодного доказу на спростування того, що він не укладав договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549121 від 4 січня 2023 року. [PERSON] належним чином не виконував грошове зобов`язання за кредитним договором, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 31220 гривень 00 копійок, що складається: з заборгованості за тілом кредиту 3500 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками 27720 гривень 00 копійок. 1 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Селфі кредит» уклали договір факторингу №01022024. За умовами вказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549121 від 4 січня 2024 року. Дана обставина підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №01022024 від 1 лютого 2024 року, Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 1 лютого 2024 року до договору факторингу №01022024 від 1 лютого 2024 року, платіжною інструкцією № 74875 від 1 лютого 2024 року про оплату за відступлення права вимоги до договору факторингу №01022024 від 1 лютого 2024 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 31220 гривень 00 копійок. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції №8030 від 26 листопада 2024 року, убачається, що при пред`явленні позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved