Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: - земельна ділянка загальною площею 0,0818 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5123755100:02:001:0363, за адресою: [ADDRESS] .; - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами позначені на плані в технічному паспорті під літ. "А,а" житловий будинок загальною площею - 47,5 кв.м., житловою 27,0 кв.м.; під літ. "Б" - Гараж; під літ. "В" - Літня кухня; під літ. "в" - [PERSON] ; під літ. "Г" - Погріб; під літ. "Д" - Сарай; під літ. "Е" - Баня; під літ. "Ж" - Вбиральня; під літ. "З" - Сарай", під літ. "И" - Сарай; під літ. "І" - навіс; під літ. "К" - Сарай; під літ. "Л" - Сарай; під літ. "М" - душ; під № "1-5,І" - Споруди розташовані на вищевказаній приватизованій земельній ділянці. Після смерті, батько позивача склав заповіт, посвідчений Куркан Н.Ф. приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області від 06.02.2007 р. за реєстровим №226, за яким визначено позивача єдиним спадкоємцем на вищевказане нерухоме майно, який зберігається у спадковій справі №55/2014. У 2014 р. [PERSON] звернувся до Овідіопольської РДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно, на підставі якої була відкрита спадкова справа. 11.08.2016 р. [PERSON] державним нотаріусом Овідіопольської РДНК позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,0818 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123755100:02:001:0363, за адресою [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі за №1-721, а свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок видано не було. У квітні 2025 р. позивач звернувся до Біляївської ДНК зі зверненням про видачу свідоцтва на житловий будинок, але 30.04.2025 р., йому було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на майно. Померлий отримав свідоцтво про забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР виданого на підставі виписки протоколу №5 від 31.03.1971 р., засідання правління колгоспу "Слава" на будівництво житлового будинку, згідно якого забудова земельної ділянки була дозволена рішенням виконкому Овідіопольською сільською Радою депутатів трудящих від 15.07.1971 р. за типовим проектом. Згідно архівної довідки, відповідно до інвентаризаційною справи станом на 31.12.2012 р., за вищевказаною адресою право власності на житловий будинок не було зареєстровано у Овідіопольському районному бюро технічної інвентаризації. 19.04.2025 р. [PERSON] звернувся до Овідіопольської селищної ради із заявою про надання інформації з погосподарської книги щодо спадкового майна, але листом повідомлено про те, що в с-щі Овідіополь погосподарські книги велись до 1970 р., запис щодо житлового будинку по [ADDRESS] у них відсутній. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача надіслав 21.05.2025 р. заяву про розгляд без участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення статей 392,1216,1218, 1223, ЦК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача.

Outcome: approved