Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області звернулось до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Богодухівська міська рада Харківської області, у якому просило стягнути із [PERSON] заподіяну шкоду водним ресурсам у розмірі 57\~341, 00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що у ході рибоохоронної роботи проведеної рейдовою групою Харківського рибоохоронного патруля, державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.09.2024 серії ХА № 000100 про те, що гр. [PERSON] порушив правила рибальства, а саме о 09:30 годині 05.09.2024 ловив рибу на ставку біля с. Гути Богодухівського району Харківської області забороненими для любительського рибальства знаряддями - сіткою (1 шт.) та зловив наступні водні біоресурси: судак 1 шт., карась сріблястий 34 шт., загальною масою 9,5 кг. Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 31.10.2024 по справі № 613/1651/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Постанова суду набрала законної сили 10.11.2024. Отже, своїми діями [PERSON] порушив вимоги природоохоронного законодавства, що призвело до зменшення водних біоресурсів України та державі завдано шкоди на загальну суму 57341,00 грн. Ухвалою суду від 14 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без участі представника позивача. Заяву підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштвое повідомлення про вручення судової повістки. Відзив на позов не подавав, заяв про розгляд справи без його участі також не надходило. Крім того, про місце, дату та час слухання справи відповідач повідомлений належним чином, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник Богодухівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі третьої особи, позов підтримав, просив задовольнити. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05 вересня 2024 року, [PERSON] 05.09.2024 о 09.30 год. на ставку біля с. Гути на р. Мерла Богодухівського району Харківської області ловив рибу забороненим для любительського рибальства знаряддям лову, а саме рибацькою сіткою у кількості 1 шт. зловив карасів сріблястих у кількості 34 шт. загальною масою 8,5 кг, судаків у кількості 1 шт. масою 9,5 кг, чим заподіяв матеріальної шкоди на суму 57\~341, 00 грн. Своїми діями [PERSON] порушив Розділ 4 п. 1 п.п.1 Правил любительського і спортивного рибальства. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП /а.с.8/. Відповідно до квитанції про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення № 066 від 05.09.2024, головний державний інспектор відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» вилучив у [PERSON] сітку рибацьку з льоси, яка прийнята на склад Печенізької дільниці ХРП /а.с.10/. Відповідно до опису-оцінки знарядь лову, іншого рибальського майна, плавучих та інших транспортних засобів, виявлених у [PERSON] , згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 000100 від 05.09.2024, [PERSON] за допомогою сітки рибацької з льоси в кількості 1 шт. здійснив вилов судака в кількості 1 шт., карася сріблястого в кількості 34 шт, які було передано на відповідальне зберігання [PERSON] /а.с 11/. Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2024 року, яка набрала законної сили 10 листопада 2024 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн, без конфіскації знарядь вчинення правопорушення незаконно добутих водних живих ресурсів /а.с.7/. Згідно з копією розрахунку матеріальної шкоди, завданої гр. [PERSON] водним біоресурсам, загальна сума заподіяної адміністративним правопорушенням шкоди складає 57\~341,00 грн /а.с.9/. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Статтями 68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Виходячи з положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Положеннями ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначенихКонституцією Українита законами України. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Згідно зі ст. 57 Закону України\~«Про тваринний світ»\~державний контроль у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими державними адміністраціями, сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і мисливського господарства та полювання, іншими державними органами відповідно до закону. Порядок здійснення державного контролю за охороною, використанням і відтворенням тваринного світу визначається Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Законом, Законом України "Про мисливське господарство та полювання", іншими законодавчими актами. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу. Відповідно до ч.1 ст. 63 Закону України\~«Про тваринний світ», порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Порушеннями за вказаним Законом є, зокрема, порушення правил використання тваринного світу, незаконне вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища, перевищення лімітів і порушення інших встановлених законодавством вимог використання об`єктів тваринного світу. Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ», ч.4, ч.5 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно зі ст. 65 Закону України\~«Про природно-заповідний фонд України»\~розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об`єктів, що проводиться відповідно до цього закону, та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 вересня 2023 р. № 1042 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів, затверджено такси для обчислення розміру шкоди. Згідно з вказаною постановою, такса за судака в кількості 1 шт. становить 211 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3587 грн, такса за карася сріблястого в кількості 1 шт. становить 93 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1581,00 грн (за 34 шт. карася сріблястого - 53\~754,00 грн). Згідно з\~розрахунком матеріальної\~шкоди,\~заподіяної [PERSON] , загальна сума заподіяної адміністративним правопорушенням шкоди складає 57\~341,00 грн /а.с.9/. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, дослідивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при подачі позову у розмірі 3028 грн. 00 коп. На підставі приведеного вище,

Outcome: approved