Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

У квітні 2025 року позивач, АТ «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080, м. Дніпро), з підстав прострочення зобов`язання за договором в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості на загальну суму 67\~045,91 грн., а також сплаченого судового збору за пред`явлення цього позову у розмірі 2\~422,40 грн. В обґрунтування позову зазначається, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та 15 травня 2024 року відповідач уклала з АТ «А-Банк» кредитний договір AВН0СТ155101307735 про надання кредиту в розмірі 50 000 грн., строком на 60 місяців, тобто до 15 травня 2029 року, зі сплатою процентів у розмірі 55 % щорічно. Кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 25 квітня 2025 року має заборгованість у загальному розмірі 67\~045,91 грн., що складається із загального залишку заборгованості за кредитом в розмірі 49\~393,69 грн., загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 16\~450,17 грн. та загального залишку заборгованості за пенею 1\~202,05 грн. Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 05 травня 2025 року, після отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який в позові клопотав про розгляд справи за його відсутності, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та 16 травня 2024 року відповідач уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір AВН0СТ155101307735 про надання кредиту в розмірі 50 000 грн., строком на 60 місяців, тобто до 18 жовтня 2024 року, зі сплатою процентів у розмірі 55 % щорічно. Кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту та підтвердження зарахування [PERSON] підтверджується меморіальним ордером № TR.36829278.55297.5415 від 16 травня 2025 року (а.с. 6, 8 зворот 10, 12). Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ містить дату 16 травня 2024 року і електронний цифровий підпис [PERSON] (а.с. 7 зворот - 8). Відповідач згідно виписки по картці користувався наданими банком кредитними коштами по рахунку за кредитним договором AВН0СТ155101307735 від 16 травня 2024 року за період з 16 травня 2024 року по 24 квітня 2025 року (а.с. 12 зворот - 13). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2024 року відповідач станом на 25 квітня 2025 року має заборгованість у загальному розмірі 67\~045,91 грн., що складається що складається із загального залишку заборгованості за кредитом в розмірі 49\~393,69 грн., загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 16\~450,17 грн. та загального залишку заборгованості за пенею 1\~202,05 грн. (а.с. 11 зворот). Із встановлених обставин вбачається, що між АТ «А-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором та містить у собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1\~ст. 1066 ЦК України\~за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1069 ЦК України\~якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2\~глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов укладеного між сторонами договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надала суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається банк, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором AВН0СТ155101307735 від 16 травня 2024 року у розмірі 65\~843,86 грн., що складається із загального залишку заборгованості за кредитом в розмірі 49\~393,69 грн., загального залишку заборгованості за процентами в розмірі 16\~450,17 грн. Щодо заявленої позивачем до стягнення пені в розмірі 1\~202,05 грн., суд зазначає наступне. Так, згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В той же час, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Починаючи з 24 лютого 2022\~року Указом Президента України № 64/2022, затвердженим\~Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України був введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, що Указом Президента України продовжено до 07 серпня 2025 року. Отже, в силу прямої норми закону, банк зобов`язаний був списати боржнику заборгованість за пенею в сумі 1\~202,65 грн., адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак банк списання пені не здійснив звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає пеню. Посилання позивача на те, що в даному випадку при стягненні неустойки (пені, штрафів) слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто Закону України «Про споживче кредитування», є помилковими, оскільки вказане суперечить вимогам чинного законодавства та прямої норми ЦК України, а тому вимоги в частині стягнення пені не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~378,96 грн.

Outcome: partial