Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувсь до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що 25.06.2006 року вони зареєстрували шлюб з відповідачкою по справі у Відділі ДРАЦС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 1263. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Вказує, що з відповідачем подружні відносини носять негативний характер, зазначає, що надання терміну для примирення є недоцільним. Також позивач вказує, що з відповідачем\~у них\~різні інтереси,\~уподобання,\~вони перестали\~розуміти одне\~одного,\~кожен з\~них живе\~своїм відокремленим\~життям,\~у них\~різні бачення\~ролі чоловіка\~та дружини\~в сім`ї.\~ Збереження шлюбу в даному випадку є неможливим, його потрібно розірвати, тому звернувсь до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.12.2024 року було постановлено: повернутися на стадію підготовчого провадження у справі № 127/22783/23; позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя роз`єднати; виділити у самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, з присвоєнням справі нового номеру; передати роз`єднані матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, на реєстрацію відповідно до\~ст. 14 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, попередньо подали відповідні заяви. Представник позивача [PERSON] адвокат Бігунець І.М. надала суду заяву, якою справу просить розглянути у її відсутність та відсутність позивача. Термін на примирення просить категорично не надавати, оскільки на даний час в провадженні суду розглядаються справи між сторонами, щодо збільшення стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а також позов про поділ майна подружжя. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Шикунова А.О. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідачки, згідно заяви [PERSON] категорично заперечує проти розірвання шлюбу, просить надати максимальний термін для примирення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За положеннями ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як встановлено по справі, що 25.06.2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі ДРАЦС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 1263 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до\~ст.112 СК України\~судом з`ясовано, що спільне сімейне життя у сторін не склалося через несумісність характерів та різних поглядів на життя, різні інтереси, уподобання. Кожен живе відокремленим життям. Шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються\~Конституцією України\~та\~Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За\~\~ч. 3\~ст. 105\~\~СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110\~\~цього Кодексу.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2\~ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо примирення подружжя суд акцентує увагу на тому, що згідно ч.7 ст.240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Суд звертає, увагу, що сторони [PERSON] та [PERSON] безпосередньо не беруть участь в розгляді даної справи, а реалізовують свої права через представників-адвокатів; та той факт, що на даний час в суді перебувають позови між сторонами про поділ спільного майна подружжя, про збільшення стягнення\~аліментів на\~ утримання\~повнолітнього сина,\~який продовжує\~навчання тому суд вважає за недоцільне надавати строк для примирення подружжю, що призведе до порушення права сторін на повагу до приватного життя та сім`ї. \~ \~ \~ \~Відтак, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98). При прийнятті рішення, суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09.12.1994). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010). Такі висновки також викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 607/9865/16-ц. Враховуючи, що шлюб існує лише формально, цінність шлюбних відносин була втрачена для обох сторін, тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 3\~028,00 гривні. Враховуючи вимоги пп. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» за подання до суду фізичною особою позовної заяви про розірвання шлюбу, судовий збір має бути сплачено в розмірі 1\~211 грн 20 коп. Суд звертає увагу, що позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 9\~125 грн 60 коп, оскільки першочергово було подано спільний позов про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. В подальшому позовна вимоги про розірвання шлюбу була виділена в окреме провадження, у зв`язку з поданням зустрічного позову [PERSON] про поділ майна подружжя. Тому на даному етапі суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, які складаються з судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що становить 1\~211 грн 20 коп. Питання щодо решти розміру судових витрат, буде вирішуватися судом при розгляді цивільної справи за № 127/22783/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя; зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved