Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Зміст позовних вимог. 03 лютого 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь: 1) аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття; 2) аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за минулий час, за два попередні роки, на підставі ст.191 Сімейного кодексу України. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона, [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 квітня 2023 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею, матір`ю [PERSON] . Відповідач проживає окремо, не виконує обов`язку по утриманню доньки. За таких обставин, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Короткий зміст відзиву на позовну заяву. 04 березня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий відповідачем [PERSON] , в якому просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, в частині стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі частини його заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Заперечує в частині стягнення аліментів за минулий час, враховуючи наступне. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержання у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивач вживала належних заходів щодо одержання аліментів. Крім того, [PERSON] сплачував аліменти на утримання доньки, що підтверджується виписками про щомісячні перерахування грошових коштів. Так, за 2023 рік перераховано коштів на суму 7838,20 грн., за 2024 рік на суму 37862,35 грн., за 2025 рік на суму 4522,62 грн. А тому відсутні підстави для стягнення аліментів за минулий час. Позиція учасників справи в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Альошкіна О.І. в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надала заяву про розгляд справи у її та відповідача відсутність, також просила при винесенні рішення врахувати обставини, викладені у відзиві на позов. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обставини, установлені судом. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2015 року, який розірвано рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2024 року по справі №537/785/23, що набрало чинності 04.05.2025 року. Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що 06 листопада 2018 року складено відповідний актовий запис №1710. Сторони винали, що дитина [PERSON] проживає з матір`ю позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу надає матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] , як вбачається з виписок по картковому рахунку [PERSON] за 2023-2025 роки. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Дослідивши та оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 8 Конституції України\~закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України\~є нормами прямої дії. З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані Сімейним кодексом України. Щодо вимоги про стягнення аліментів на дитину. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною сьомою\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Відповідно до положень\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Разом з тим, відповідно до ч.1\~ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів на дитину у розмірі частини від доходу платника аліментів, але не менше одного неоподаткованого\~мінімуму доходів\~громадян (який дорівнює 17 грн.) суперечить положенням ст.182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей\~до 6 років 2 563 грн;\~від 6 до 18 років 3 196 грн. Відповідно до ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує вимоги ст.ст.\~182, 183, 184 Сімейного кодексу України, та приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідно до ст.430\~ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Щодо стягнення аліментів за минулий час. Положеннями статей\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2\~ст.191 СК України,\~аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подає суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз змісту наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним\~Сімейним кодексом України та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Аналогічного висновку\~дійшов і\~Верховний Суд\~у постановах\~від 18\~травня 2020\~у справі\~№215/5867/17,\~від 07\~грудня 2022\~року у\~справі №756/11185/20. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6\~ст.81 ЦПК України). Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачка вживала до подачі цього позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні частини 2\~ст.191 СК України. Даних, що [PERSON] \~ зверталась до [PERSON] , у позасудовому порядку намагалась вирішити спір мирним шляхом з батьком дитини, а відповідач відмовлявся брати участь у грошовому забезпеченні дитини матеріали справи не містять. Відповідні листи, скріншоти листування в месенджерах та соціальних мережах тощо відсутні. Навпроти, відповідач в добровільному порядку надавав допомогу дитині шляхом переказу коштів, що виключає застосування ч.2\~ст.191 СК України. Таким чином, відсутні підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період, а тому позовні вимоги в оскаржуваній частині задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141\~ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, а позивач, яка звільнена від сплати судового збору у спорі про стягнення аліментів, заявляла дві позовні вимоги, в задоволенні однією відмовлено, то відповідно до положень ст.141\~ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial