Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

У березні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до Першої Київської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, в якому просив зняти арешт (архівний запис) з нерухомого майна, яке належить [PERSON] , який було накладено на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2004 р. у справі №2-1484/04, реєстраційний номер обтяження :1469261 від 15.11.2004 р. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 15.11.2004 р. Першою Київською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт (архівний запис) №1469261, об`єкт обтяження - 1/3 частина квартири [ADDRESS] , на підставі ухали Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2004 р. у справі №2-1484/04. Зазначений арешт було накладено на частину квартири, яка належала батьку позивача [PERSON] , в інтересах [PERSON] , який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Позивач є спадкоємцем майна, після смерті [PERSON] , та на теперішній час єдиним власником квартири є позивач [PERSON] . Виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого у справі№2-1484/04 відсутнє,на виконанні у відділі виконавче провадження, в якому боржником є [PERSON] , не перебуває. Наявність арешту перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись усім своїм майном, в тому числі відчужувати, передавати в користування, а також вчиняти будь-які інші дії щодо розпорядження власним майном. Тому, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач, третя особа у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, представник відповідача подав заяву про вирішення питання у їх відсутність, причини неявки третьої особи суду не відомі. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 24.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, залучено [PERSON] в якості третьої особи до участі в справі за позовом [PERSON] , до Першої Київської державної нотаріальної контори, про зняття арешту з майна. Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину №2269 від 08.07.2021 р., видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесниченко М.О. Як вбачається з Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09.06.2025 р., 15.11.2004 р. за №1469261, реєстратор- Перша Київська державна нотаріальна контора, зареєстровано обтяження - арешт (архівний запис), об`єкт - 1/3 частка квартири [ADDRESS] , підстава- ухвала №2-1484/04, 03.02.2004, Нарсуд, р-н Шевченківський, власник - [PERSON] , архівний номер :6744369KIEV, архівна дата - 10.02.2004 , дата виникнення - 10.02.2004 р, № реєстра 3-129, внутріш. №АВ01522В23F52E32733F. В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №2-1484/04 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заданої залиттям квартири. За ухвалою суду від 03.02.2004 р. в якості забезпечення позову накладено арешт на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2004 р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.03.2005 р., у справі №2-1484/04 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди - 3273,20 грн, моральної шкоди - 4000,00 грн, судових витрат - 726,80 грн, а всього 8000,00 грн. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Колесниченко М.О., реєстровий №791 від 10.04.2025 р., за якою [PERSON] підтвердив факт повного відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди по справі №2-1484/04 позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди та відсутність будь-яких претензій до [PERSON] та її спадкоємця - [PERSON] , не заперечує щодо зняття арешту з квартири за адресою: [ADDRESS] . Як вказує позивач, наявність вищевказаного арешту перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись усім своїм майном, в тому числі відчужувати, передавати в користування, а також вчиняти будь-які інші дії щодо розпорядження власним майном. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого позивач позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Даючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи, що існування арешту перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись усім своїм майном, в тому числі відчужувати, передавати в користування, а також вчиняти будь-які інші дії щодо розпорядження власним майном, суд приходить до висновку, про наявність підстав для зняття арешту (архівний запис), накладеного Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2004 р. у справі №2-1484/04 на 1/3 частку квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved