Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Бойко К.Б., звернулась до Харківського районного суду із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] заповіту, складеного 01 грудня 2010 року від імені [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району, Харківської області Редіною Іриною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 1-974, яким остання заповідала належний їй на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] , своїй дочці [PERSON] , де помилково зазначена дата народження спадкоємиці « [INFO] ». В обґрунтування заяви посилалась на те, що [INFO] у віці 81 рік, померла її мати, [PERSON] про що 15 жовтня 2019 року складено відповідний актовий запис № 230, виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області 15 жовтня 2019 року видане свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . На момент смерті [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 01 грудня 2010 року посвідчений державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району, Харківської області Редіною Іриною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 1-974, яким заповідала належний їй на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] , своїй дочці [PERSON] . [PERSON] володіла зазначеним житловим будинком з надвірними будівлями на підставі Свідоцтва на право власності на нерухоме майно [NUMBER] , виданого від 21.10.2010 року, на підставі рішення виконкому Пісочинської селищної ради від 14.09.2010 року № 748, та зареєстрованого Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 21.10.2010 про що в реєстрову книгу № 25 внесено відповідний запис за № 3528. У встановлений законом строк, 14 січня 2020 року до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області я подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, що була зареєстрована того ж дня державним нотаріусом в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за номером 15. Спадкова справа була відкрита за номером у нотаріуса 6П/2020, про що був виданий витяг із спадкового реєстру. 28 червня 2024 року до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області заявником подано заяву про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Її заяву було зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за номером 279 та доєднано до матеріалів спадкової справи. Після проведення правового аналізу заповіту, посвідченого 01 грудня 2010 року було встановлено, що дата народження [PERSON] спадкоємиці, на користь якої був посвідчений заповіт, згідно паспорту [NUMBER] , виданого 12 грудня 2009 року Пісочинським ВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області є [INFO], що не відповідає даті народження вказаній у заповіті, а саме [INFO] . У зв`язку із встановлення розбіжності даних вказаних в заповіті, та в документах, що посвідчують особу [PERSON] , нотаріус немала можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 28 червня 2024 року державним нотаріусом мені було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У тексті заповіту вказано, що заповідає майно вона Дочці із повним співпадінням анкетних даних окрім однієї цифри, а саме місяця народження особи якій заповідалося майно. Доньки із ідентичним до мого прізвищем ім`ям та по батькові народженої [INFO] її мати не мала. Особа що заповідала майно встановлена нотаріусом. Заповіт був прочитаний її матір`ю [PERSON] вголос та підписаний власноруч. Тобто родинний зв`язок з дочкою [PERSON] підтвердила сама спадкодавиця. Заявник вважає, що помилка в заповіті є технічною, та не має впливати на її право спадкувати заповідане їй майно. Інших способів захистити її право на спадкування окрім судового законодавством не передбачено, тому остання звернулась до Харківського районного суду із даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено здійснювати за правилами окремого провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2025 року задоволено клопотання представника заявника [PERSON] - Бойко Карини Борисівни про витребування доказів, за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області, [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Витребувано у Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області (61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, буд. 4) належним чином завірену копію спадкової справи № 6П/2020, яка була відкрита після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] . 10 квітня 2025 року заступником завідувача державної нотаріальної контори Родіоновою Тетяною на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2025 року про витребування доказів надано копію спадкової справи. Представник заявника - адвокат Бойко К.Б., у судовому засіданні підтримала заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та прохала суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти заявлених вимог не заперечує. Представник заінтересованої особи Пісочинської селищної рада Харківського району Харківської області - Жовнір М.П., надав заяву про розгляд справи без участі представника Пісочинської селищної ради та просить ухвалити рішення про задоволення заяви і встановити факт , що має юридичне значення. Оскільки факт належності саме заявниці заповіту, у якості спадкоємиці, підтверджується сукупністю доказів, поданих на розгляд суду. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] у віці 81 років, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 230. Внаслідок смерті останньої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , що належав покійній на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] . Вказане спадкове майно [PERSON] згідно заповіту від 01 грудня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району, Харківської області Редіною І.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-974, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла дочці [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що 14 січня 2020 року заявник [PERSON] звернулась до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що була зареєстрована 14 січня 2020 року в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за номером 15 та заведена спадкова справа № 6П/2020. 28 червня 2024 року до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області заявником [PERSON] подано заяву про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Її заява була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 28 червня 2024 року за № 279 та долучена до спадкової справи 6П/2020. 28 червня 2024 року державним нотаріусом Тетяною Радіоновою винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій. З урахуванням наступного. Після проведення правового аналізу заповіту, посвідченого «01» грудня 2010 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за р.№1-974 та поданих для видачі свідоцтва про право на спадщину, державним нотаріусом було встановлено наступне: (1) дата народження [PERSON] спадкоємиці, на користь якої був посвідчений заповіт, згідно заповіту посвідченого «01» грудня 2010 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за р. №1-974, є «[INFO]»; 2) дата народження [PERSON] спадкоємиці, на користь якої був посвідчений заповіт, згідно повторного свідоцтва про народження, виданого 25 листопад 2009 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківській області, актовий запис 115, є «[INFO]»; 3) дата народження [PERSON] спадкоємиці, на користь якої був посвідчений заповіт, згідно паспорта [NUMBER] , виданого 12 грудня 2009 року Пісочинськи ВМ Харківського РВ УМВС України в Харківській області, є «[INFO]», що не відповідає даті народження зазначеній у заповіті. Таким чином було встановлено, що у заповіті посвідченому «01» грудня 2010 року Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за р №1-974 є розбіжності у даті народження спадкоємця за заповітом - гр. [PERSON] . На підставі досліджених в судовому засіданні актових записів цивільного стану судом було встановлено наступні обставини: [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 вересня 1977 року є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 115, також зазначене підтверджується свідоцтвом про народження (видане повторно) серії [NUMBER] від 25 листопада 2009, актовий запис № 115. 14 грудня 2007 року, [PERSON] [INFO] , вийшла заміж за [PERSON] , змінивши своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 січня 2020 року. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , датою народження [PERSON] є [INFO] . Згідно дублікату картки фізичної особи - платника податків, виданої 03 листопада 2010 року про присвоєння ідентифікаційного номеру з державного реєстру фізичних осіб, датою народження [PERSON] є [INFO] . Зазначені відомості свідчать про те, що [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON] . А датою народження [PERSON] є [INFO] . Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. На підставі вказаних доказів, судом встановлено, що існує невідповідність між документом, що посвідчує особу заявника [PERSON] , де датою її народження зазначено як « [INFO] » та заповітом, складеним 01 грудня 2009 року від імені [PERSON] , де датою народження заявника зазначено як « [INFO] ». Відповідно до п.п. 5.1 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року № 296/5 при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту. Перевірити його реєстрацію у спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє у його прийомі. Так, за положеннями п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів про прийняття спадщини за заповітом, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Згідно п.24 зазначеної постанови при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (зацікавленими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved