Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визначити двомісячний додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] . Позов мотивований\~тим,\~що після\~смерті батька\~позивача,\~залишилось майно\~на яке\~відкрилась спадщина,\~в зв`язку\~з чим\~позивач звернувся\~до нотаріуса\~з заявою\~на \~прийняття спадщини де\~йому було\~відмовленооскільки пропущено строк на подання заяви на прийняття спадщини. Оскільки вказане питання вирішується виключно в судовому порядку, позивач заявив відповідні вимоги. На судове засідання позивач не з`явився. На судовому засідання відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] не з`явилися, позовні вимоги визнали та проти задоволення вимог позивача не заперечували. На судове засідання представник Бериславської міської територіальної громади Бериславської міської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі. На судове засідання Державний нотаріус Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) С.М. Бережко не з`явився. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, а також, зважаючи на визнання відповідачами вимог позивача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.03.2022 р. За життя батько уклав шлюб з матір`ю позивача [PERSON] . В шлюбі було народжено троє дітей: [PERSON] ( в шлюбі [PERSON] ), сестра позивача [PERSON] та брат позивача [PERSON] , які є відповідачами по справі. 02.08.1995 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] , запис у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу №8 від 02.08.1995р.). Після смерті мами позивача [PERSON] 05.05 2017 році (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 05.05.2017р), батько позивача внаслідок наявних у нього хронічних захворювань залишився в безпорадному стані та потребував постійного догляду. Внаслідок цього позивач переїхала жити до батька в належну йому частину будинку [ADDRESS] . За цією адресою позивач постійно мешкала разом з батьком та доглядала його до самої його смерті [INFO] . Позивач не змінювала своє місце реєстрації, оскільки між будинком, де вона мешкала зі своїм чоловіком ( [ADDRESS] ) та будинком батька [ADDRESS] , зовсім невелика відстань, і позивач не вважала, що в зміні адреси реєстрації є нагальна потреба. 14.02.2023 року позивач звернулася до четвертої нотаріальної контори м. Запоріжжя із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, де їй було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач своєчасно не звернулася до нотаріуса з метою прийняття спадщини після померлого, оскільки село Зміївка, Бериславського району, Херсонської області було під окупацією в період з 24.02.2022 року до 11.11. 2022 року. (наказ Мінреінтеграції від 22.12р. № 309), а нотаріуси Бериславського району припинили свою діяльність. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз`ясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що спадкоємець, який не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску. Посилаючись на підстави пропуску вказаного строку позивач вказує на розуміння нею дій спрямованих на прийняття спадщини, збирання відповідних документів, разом з тим окупація, вимушений виїзд в іншу область, не працюючий нотаріус за місцем прийняття спадщини слугували підставами пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини. При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін. Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи з «поважності» причин без будь-яких обмежень. Отже, суд вважає, що факт окупації, як наслідок не здійснення діяльності нотаріусами, постійні зміни законодавства призвели до необізнаності позивача, щодо встановлених строків подання заяви на прийняття спадщини, враховуючи те, що відповідне право після смерті спадкодавця не було реалізоване відповідачем або іншими особами, а отже права та інтереси останніх жодним чином не будуть порушені. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбувся можливості оформлення прав на нього, так і відповідача, який таке право не набув у порядку встановленому законом та не заявив про свої права на неї. Судове рішення ухвалено в підготовчому судовому засіданні у відповідності до частини третьої статті 200 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідачів, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved