Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у серпні 20024 року подано позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 103590204 від 28.09.2022 року в загальній сумі 30825,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредитом в сумі 9000,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 21195,00 грн, та заборгованості за комісією в сумі 630,00 грн. Позов мотивований тим, що 28 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 103590204. 28 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 88-МЛ/Т, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 103590204 від 28.09.2022 року. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором № 103590204 від 28.09.2022 року належним чином не виконав та відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в загальній сумі 30825,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредитом в сумі 9000,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 21195,00 грн., та заборгованості за комісією в сумі 630,00 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 вересня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків (а.с.97). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 вересня 2024 позивачем подано заяву (вх. № 37651 від 16.09.2024 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 06.09.2024 року (а.с.101-123). У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 124). Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов (вх. № 45447 від 05.11.2024 року) в якому остання заперечує щодо задоволення позовних вимог, зазначає, що на підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 28.09.2022 року № 103590204. При цьому, приєднаний до матеріалів справи договір не містить підписів сторін договору. Електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Отже, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вищевикладена позиція стосовно необхідності дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знаходить відображення у Постанові Верховного Суду (у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду) від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц. Крім того, зазначає, що виходячи зі змісту статті 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як: платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер. Позивачем, разом із позовною заявою, направлено до суду копію платіжного доручення. Однак, зазначає, що у вказаному дорученні відсутній підпис працівника банку відповідального за проведення операції. Наявні лише підпис та печатка Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», що в очевидь не може свідчити про те, чи відправлялось таке платіжне доручення до банку, та чи виконувалось воно банком. Доказів того, що картковий рахунок № [NUMBER] належить або використовувався відповідачем матеріли справи не містять. Отже, позивачем не надано до суду належного та допустимого доказу нібито отримання відповідачем кредитних коштів. А відтак, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.130-144). В свою чергу, позивачем подано відповідь на відзив (вх. № 45842 від 06.11.2024 року) в якому останній зазначає, що 28.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103590204, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 9000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відтак, товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. Беручи до уваги пункт 6.1. кредитного договору № 103590204 від 28.09.2022 року, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Звертаємо увагу, що наявність електронних підписів сторін (а саме із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором) підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З огляду на це, можна дійти висновку, що дотримано всіх умов правомірності кредитного договору № 103590204 від 28.09.2022 року , передбачених законодавством. Також, необхідно зауважити, що до позовної заяви додано усі докази на підтвердження щодо укладення кредитного договору № 103590204 від 28.09 згідно пункту 2.1 кредитного договору № 103590204 від 28.09.2022 року, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . А відтак, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.149-167). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07квітня2024 року у задоволенні клопотання представника позивача (вх. № 45840 від 06.11.2024 року) про витребування доказів, відмовлено (а.с.178). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання (вх. № 2752 від 24.01.2025 року) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.170-171). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.184), причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавав. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] 28 вересня 2022 року укладено договір про споживчий кредит № 103590204, за умовами пунктів 1.2, 1.3, 1.5 сума кредитного договору складає 9000,00 грн, строком на 105 днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 999,00 % річних (а.с.45-58). З метою укладання кредитного договору № 103590204 від 28 вересня 2022 року відповідачу присвоєно одноразовий ідентифікатор V92594 (а.с.59). Відповідно до платіжного доручення 51714028 Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» переказано Черкасенко Анні Вікторівні грошові кошти в сумі 9000,00 грн, згідно умов кредитного договору № 103590204 від 28 вересня 2022 року (а.с.60). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 28 грудня 2022 року укладено договір відступлення права вимоги № 88-МЛ/Т за умовами пункту 1.1 якого на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.63-71). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 88-МЛ/Т від 28 грудня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 103590204 від 28 вересня 2022 року (а.с.72). Заборгованість відповідача за кредитним договором № 103590204 від 28 вересня 2022 року становить в загальній сумі 30825,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредитом в сумі 9000,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 21195,00 грн та заборгованості за комісією в сумі 630,00 грн (а.с.1-9). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України , якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 Цивільного кодексу України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. В пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електоронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Водночас, відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» посилалося на те, що 28 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 103590204, на підставі якого відповідачу наданий кредит у розмірі 9000,00 грн, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц виснував, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, є банківські виписки з рахунків позичальника. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Сам по собі розрахунок заборгованості за відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, яку просить стягнути банк. Позивачем не надано будь - яких доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитних коштів, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем, до позовної заяви не надано. Крім того, кредитний договір № 103590204 від 28.09.2022 року укладено з [PERSON] , однак позов пред`явлений до [PERSON] . При цьому, позивачем будь-яких доказів щодо зміни прізвища відповідача до суду не надано, і позивач не звертався до суду клопотання про витребування доказів у порядку встановленому статтею 84 Цивільного процесуального кодексу України, для встановлення розбіжності у прізвищі особи, яка підписала кредитний договір та відповідача. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором № 103590204 від 28.09.2022 року, як і не надано будь-яких належним та допустимих доказів підтвердження зміни прізвища відповідача, та враховуючи, що частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що позов необгрунтований та недоведений, та є таким, що задоволенню не підлягає. У відповідності до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати залишити по фактично понесеними позивчаем.

Outcome: dismissed