Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У липні 2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов [PERSON] , у якому вона просив визначити місце проживання: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2024 року визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.08.2024 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.01.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2025 року провадження у справі в частині позовних вимог про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] - закрито. У судове засідання з`явилася позивач [PERSON] (в режимі відеоконференції) позов підтримала про сила його задовольнити. Інші сторони у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин. Представник служби у справах дітей Калуської міської ради подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи за його відсутності зазначаючи, що позов [PERSON] підтримує та просить при ухваленні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 04.12.2023 року №01-23/817. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи думку позивача, яка просить розглядати справу за відсутності відповідача та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. [PERSON] народився [INFO] (10 років), його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки [PERSON] , [INFO] , навчається в Калуському ліцею №2 Калуської міської ради Івано-Франківської області. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Калуської міської ради від 04.12.2023 року №01-23/817, орган опіки та піклування з метою захисту прав та інтересів дітей вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , - з матір`ю [PERSON] . В результатах психологічного консультування від 07.04.2025 року практичним психологом Калуського міського центру соціальних служб Калуської міської ради зазначено, що зі слів [PERSON] , [INFO] , з`ясовано, що батько за останній рік не підтримував з ним стосунки, не спілкувався, не брав участі у вихованні. [PERSON] бажає проживати з матір`ю. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із такого. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Із наведеної норми слідує, що спір про місце проживання дитини у віці від десяти до чотирнадцяти років вирішується у суді. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що на даний час діти проживають з матір`ю [PERSON] , яка створила належні умови для їх проживання, а орган опіки та піклування не вбачає підстав для зміни місця проживання дітей. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . На думку суду визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Outcome: approved