Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

представник [PERSON] в інтересах [PERSON] , 30.01.2024 звернулася в суд із позовом до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок, загальною площею 89, 5 кв.м., з них житлова 65, 1 кв.м., із господарськими будівлями та надвірними спорудами на [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] мотивуючи тим, що після смерті [PERSON] , позивач звернувся до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння, що на [ADDRESS] , однак у видачі такого йому відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, що під час підготовки позову до суду встановлено, що будинковолодіння має статус «колгоспного двору», а відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстрація майна колгоспного двору не передбачена, відтак [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, після смерті останнього члена колгоспного двору [PERSON] , який помер [INFO] , змушений звернутись до суду із означеним позовом для захисту своїх прав. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 22.02.2024 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 74). 28.04.2025, за клопотанням представника [PERSON] , залучено до участі у справі правонаступників [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої, представник просить визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на частину, за кожним, житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивачів [PERSON] у заяві від 10.06.2025 вимоги підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності та за відсутності довірителів. Представник відповідача Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області Юрчак Ю. у заяві від 10.06.2025 просив про розгляд справи за відсутності представника міської ради, не заперечив щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.\~328\~ЦК\~України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно норм глави 84\~ЦК\~України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно Постанови Пленуму ВСУ №\~20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. В п. 6 вищеозначеної Постанови зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Із копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що на [ADDRESS] , виготовленого 08.12.2023 КП «Городоцьке РБТІ» на замовлення [PERSON] убачається, що будинок 1974 року побудови, складається із чотирьох житлових кімнат, загальна площа будинку 89, 5 кв.м, з них житлова 65, 1 кв.м, при будинку дві літні кухні, вбиральна, три сараї, погріб, огорожа та криниця (а.с. 22-30). Відповідно до довідок Самбірського МБТІ № 24 від 08.01.2024 та КП «Городоцьке РБТІ» № 209 від 08.12.2023, право власності на житловий будинок на [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 12-13). Із витягів з погосподарських книг за 1974-2000, 2011-2015 роки, із копії будинкової книги та довідки старости Коропузького старостинського округу Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області І.Кусій №\~261 від 08.11.2023, інших матеріалів справи убачається, що житловий будинок на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року, які не втратили права на частку у цьому майні значились [PERSON] , 1934р.н., яка померла [INFO] , [PERSON] , 1912р.н., яка померла [INFO] та [PERSON] , 1934р.н., який помер [INFO] (а.с. 7, 31-32, 40, 43-73). Рішенням V сесії II демократичного скликання Коропузької сільської ради народних депутатів Городоцького району Львівської області від 19.05.1996, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 41 га, призначену для обслуговування вищеозначеного житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 42). Після смерті [INFO] [PERSON] заведену спадкову справу № 644/2005, згідно якої спадкоємцем значиться [PERSON] , що підтверджується витягом із Спадкового реєстру від 03.03.2025. Із витягу зі Спадкового реєстру від 03.03.2025 убачається, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкових справ не заведено. Із копії свідоцтв про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] та серія [NUMBER] убачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є синами [PERSON] , а онуками [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] , що убачається із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 7). Як убачається із копії заповіту, посвідченого 06.03.2007 секретарем виконкому Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області Процах В.С., [PERSON] , при житті, на випадок смерті все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося та на, що по закону матиме право, заповів сину [PERSON] (а.с. 8). Із довідки старости Коропузького старостинського округу Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області І.Кусій №\~259 від 08.11.2023, інших матеріалів справи убачається, що після смерті [INFO] [PERSON] у житловому будинку на [ADDRESS] залишився проживати його син, а позивачів батько [PERSON] , який прийняв спадщину за заповітом після смерті\~ батька, оскільки постійно проживав та був зареєстрований із спадкодавцем на час відкриття спадщини в спірному будинку (а.с. 34). Із копії спадкової справи №77/2017 убачається, що після смерті [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Павлишин Х.М., за заявою [PERSON] \~заведено спадкову\~справу № 77/2017, що 09.11.2017 останньому видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площами 1, 0443 га, 0, 3150 га, 2, 2307 га та 1, 0443 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що на [ADDRESS] - відмовлено,\~оскільки відсутні документи, що посвідчують права власності спадкодавця на таке майно (а.с. 6, 10-11). [PERSON] помер [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Згідно довідки виконкому Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області № 233 від 11.11.2024, [PERSON] до дня смерті [INFO] значився зареєстрованим та проживав один, на [ADDRESS] . Із копії спадкової справи № 102/2024 заведеної після смерті [PERSON] убачається, що 06.12.2024 [PERSON] та [PERSON] , кожен, подав приватному нотаріусу Львівського районного нотаріального округу Львівської області Вегері Н.Б. заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] батька [PERSON] , що 03.02.2025 останнім, кожному, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на означене будинковолодіння. Спадкоємець за законом [PERSON] від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] відмовилася, у порядку передбаченому ст. 1273 ЦК України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 4 ст.\~3 Закону України «Про державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Частиною 1 статті 1261\~ЦК\~України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, оскільки домоволодіння на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», його останнім членом, який не втратив частку в майні цього двору був [PERSON] , 1934р.н., який помер [INFO] , ураховуючи положення ч. 2 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, а також що після смерті останнього, [PERSON] успадкував частину спадкового майна, а отже фактично прийняв спадщину за заповітом, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] , у встановленому ЦК України порядку та строк, подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно за законом чи за заповітом немає, тому є підстави для визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на частину, за кожним, означеного житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved