Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивачка звернулася з заявою до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення франшизи та моральної шкоди, відповідно до вимог якого просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] франшизу в розмірі 3200 ( три тисячі двісті) гривень, а також моральну шкоду в розмірі 10\~000 ( десять тисяч) гривень. Судові витрати, в тому числі за надану правничу допомогу. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 13 червня 2024 року о 17 год. 30 хв. в м. Яготин по вул. Вокзальна 16А, водій автомобіля MAZDA 3, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , відчинивши двері, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з авто DAEWOO MATIZ, номерний знак [NUMBER] . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 15.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Постановою Яготинського районного суду Київської області від 19 червня 2024 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Станом на дату виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу, яким керував, відповідач був застрахована згідно договору обов`язкового страхування в АТ "СГ "ТАС" (приватне). Розмір матеріальної шкоди спричиненою ДТП страховою компанією було позивачці відшкодовано в повному обсязі, за виключенням розміру франшизи\~3200,00 грн., яка страховою компанією відповідно до закону на момент підписання полісу на сплачується. На усне звернення щодо добровільного відшкодування франшизи відповідач не відреагував, а тому позивачка вимушена звернутися до суду. Крім того, відповідач не забажав також відшкодувати позивачці і моральну шкоду, яка була спричинена їй даною дорожньо-транспортною пригодою. Так, внаслідок ДТП позивачка перенесла неабиякий стрес за життя свого чоловіка, який перебував за кермом транспортного засобу, при цьому позивачка постійно перебувала в нервовій напрузі під час збирання всіх документів пов`язаних із страховим відшкодування. До того ж, позивачка потратила час для вирішення питань з відшкодуванням матеріальної шкоди, який вона могла потратити на себе та свою родину. Відтак, розмір моральної шкоди позивачка оцінює у вигляді 10\~000 грн., яку повинен відшкодувати саме відповідач. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 08.10.2024 відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Зобов`язано АТ "СГ "ТАС" (приватне), юридична адерса: 03117, м. Київ проспект Берестейський буд. 65, надати до суду копію страхової справи №009587/40/2024/С із відомостями щодо виплати страхового відшкодування, за страховим випадком, а саме ДТП, яка сталася 13 червня 2024 року о 17 год. 30 хв. в м. Яготин по вул. Вокзальна 16 А, водій автомобіля MAZDA 3, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , відчинивши двері, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з авто DAEWOO MATIZ, номерний знак [NUMBER] . 19.03.2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Лещенко С.О. надійшов відзив з котрого вбачається, що заперечує проти аргументів викладених у позовній заяві, а позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди необгрунтованими та безпідставними, оскільки відсутні підстави для їх відшкодування, оскільки позивачем не доведено обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), що відповідало б вимогам щодо відшкодування саме в розмірі 10 000 грн. Крім того, [PERSON] не довела належними доказами, що її негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої вона не являлась. В позовній заяві останньою приводиться лише оціночне судження щодо завдання їй моральної шкоди, як власнику авто, та не надано жодних доказів на її підтвердження, не зазначаються обставини, за яких вона виходить (не обгрунтовуючи розмір шкоди), які б суд міг покласти в основу задоволення, позовних вимог в цій частині, як це передбачено статтями 76-79 та 81 ЦПК України. Це свідчить про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди в заявленому позивачкою розмірі. Відшкодування моральної шкоди не може бути джерелом збагачення позивача, і має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. Враховуючи викладене просив у задоволенні позову [PERSON] до мене, [PERSON] , в частині відшкодування моральної шкоди - відмовити повністю. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 13.05.2025 року підготовче провадження по справі закінчено та справу призначено до судового розгляду. Позивачка звернулась із заявою до суду в котрій просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Представник відповідача направив через канцелярію суду заяву про розгляд справи в його відсутності та відсутності відповідача, просив в частині задоволення моральної шкоди відмовити за недоведеністю та стягнути з відповідача лише франшизу. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи письмову думку сторін по справі, суд вважає, що в позов підлягає до часткового задоволення. Положеннями статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 13 червня 2024 року о 17 год. 30 хв. в м. Яготин по вул. Вокзальна 16А, водій автомобіля MAZDA 3, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , відчинивши двері, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з авто DAEWOO MATIZ, номерний знак [NUMBER] . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 15.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Постановою Яготинського районного суду Київської області від 19 червня 2024 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Станом на дату виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу, яким керував, відповідач був застрахована згідно договору обов`язкового страхування в АТ "СГ "ТАС" (приватне). Розмір матеріальної шкоди спричиненою ДТП страховою компанією було позивачці відшкодовано в повному обсязі, за виключенням розміру франшизи\~3200,00 грн.. (а.с.8-28) 05.07.2024 року [PERSON] подала до АТ "СГ "ТАС" заяву про виплату страхового відшкодування та погодилася з розміром шкоди у розмірі 17574,00 грн. на проведені оцінки, експертизі пошкодженого майна не наполягала. На підставі заяви АТ "СГ "ТАС" здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 17574,00 грн. (а.с.45-57). Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. У відповідності до пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п. 23 вказаного вище договору добровільного страхування наземного транспорту виникнення пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП належить до страхових ризиків. Пунктом 28.12. договору добровільного страхування наземного транспорту визначено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), у який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, що підлягають заміні (окрім акумуляторної батареї ТЗ), без урахування експлуатаційного зносу, вартість АКБ ТЗ, що підлягає заміні, з урахуванням експлуатаційного зносу згідно з п.28.12.1 договору, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО з урахуванням рахунків СТО, а за рішенням страховика також з урахуванням документів, вказаних у п.27.2 договору. Розмір збитків може визначатися на підставі авто товарознавчої експертизи/ експертного дослідження/ оцінки оцінювача, або безпосередньо Страховиком чи уповноваженою ним особою (в т.ч., але не виключно, експертом, аварійним комісаром, оцінювачем, спеціалістом страховика). Вартість частин, деталей та оздоблення береться в розрахунку Кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові. Згідно з пунктом 28.13 вищевказаного договору, при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених у кошторисі збитків за вирахуванням встановленої в розділі 10 Договору франшизи по відповідному ризику. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 (тут і далі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі за текстом - Закон №1961-IV) встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оскільки розмір матеріальної шкоди спричиненою ДТП страховою компанією було позивачці відшкодовано в повному обсязі, за виключенням розміру франшизи\~3200,00 грн., яка страховою компанією відповідно до закону на момент підписання полісу на сплачується, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 3200 ,00 грн. Щодо відшкодування завданої моральної шкоди суд зазначає наступне. У відповідності до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання в частині стягнення моральної шкоди суд вважає, що позивачем в цій частині позовних вимог не доведено обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), що відповідало б вимогам щодо відшкодування моральної шкоди. Крім того, [PERSON] не довела належними доказами завдання морілдьної шкоди, в зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої вона не являлась. Відповідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено до відшкодування 1211, 20 грн. витрат сплачених нею судового збору, та витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу суду надано: Договір про надання правничої допомоги від 25.08.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Вак О.В. з додатками до нього, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №4945/10 та посвідчення адвоката, акт виконаних робіт від 02.10.2024 року та розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 02.10.2024 року відповідно до яких загальна вартість юридичних послуг становить 3000,00 грн та квитанцію до прибуткового касового ордеру №02.10/2024 в сумі 3000,00 грн. (а.с.29-32). При вирішенні питання про розмір витрат, суд вважає, що дії, вчинені представником позивача адвокатом Вак О.В. в межах розгляду вказаної цивільної справи, є правничою допомогою в розумінні вимог закону. Суд врахувавши складність справи, часткове задоволення позовних вимог, а також відповідно до принципів пропорційності, співмірності, критеріїв реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, позовні вимоги щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. Стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого ним судового збору підлягає до задоволення в розмірі 290, 68 гривень, прапорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial