Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси» про відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 24.05.2023 р. у справі № 916/3608/22 позов ФОП [PERSON] задоволено, зобов`язано КП «Теплопостачання міста Одеси» здійснювати нарахування оплати ФОП [PERSON] за спожиту теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , на підставі показників вузлів розподільного обліку № 15013211, зобов`язано КП «Теплопостачання міста Одеси» здійснити перерахунок вартості спожитої ФОП [PERSON] теплової енергії за період з листопада 2021 року по листопад 2022 року з урахуванням показників вузлів розподільного обліку теплової енергії. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 року рішення Господарського суду Одеської області від 24.05.2023 р. у справі № 916/3608/22 залишено без змін. Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.06.2023 р. у справі № 916/3040/22 позов ФОП [PERSON] до КП «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання вчинити певні дії задоволено, зобов`язано КП «Теплопостачання міста Одеси» здійснювати нарахування оплати ФОП [PERSON] за спожиту теплову енергію за адресою: [ADDRESS] (нежитлове приміщення - Медична клініка площею 189,6 кв.м.) та за адресою: [ADDRESS] (нежитлове приміщення - Медична клініка площею 112,6 кв.м.) на підставі показників вузлів розподільного обліку № 21003814 та № 15010632; зобов`язано КП «Теплопостачання міста Одеси» при здійсненні розрахунків за спожиту ФОП [PERSON] теплову енергію за період з листопада 2021 року по серпень 2022 року враховувати показники вузлів розподільного обліку теплової енергії. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 р. рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2023 р. у справі № 916/3040/22 залишено без змін. Внаслідок визнання\~судовими рішеннями\~неправомірних дій,\~які вчинялися\~відповідачем протягом\~тривалого часу\~та полягали\~в неправомірному\~нарахуванні заборгованості\~по оплаті\~послуг з\~теплопостачання та\~неврахуванні показників\~вузлів комерційного\~обліку теплової\~енергії,\~які встановлені\~та функціонують\~згідно законно\~виготовленої та\~оформленої документації,\~позивачам було\~завдано непоправної\~шкоди їхньому\~здоров`ю,\~що в\~результаті призвело\~до набуття\~ними статусу\~людей з\~інвалідністю.\~Неправомірна діяльність\~відповідача негативно\~вплинула не\~лише на\~моральне становище\~позивачів,\~а й\~на стан\~їх здоров`я,\~оскільки призвела\~до необхідності\~багаторазово звертатися\~до медичних\~закладів за\~наданням медичної\~допомоги тавитрачання значних сум грошових коштів на лікування, назначене за результатами обстеження. Виставляючи позивачів як осіб, які начебто ухиляються від сплати за комунальні послуги, відповідачем провокувалося негативне ставлення знайомих, колег та сусідів до позивачів, що в свою чергу завдавало позивачам сильних душевних хвилювань, постійних стресів, панічних атак, відсутності спокійного сну та взагалі нормального способу життя. Дії відповідача спричинили позивачам моральні та фізичні страждання, які позначили негативні зміни у їхньому повсякденному житті: щоденні думки та переживання, тривога, фіксованість уваги на проблемі, переживання психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення. Позивачі перенесли значний емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості та хвилювання. Внаслідок всього пережитого [PERSON] захворів на низку захворювань серця, проходив численні медичні обстеження та лікування, проте це не дало позитивного результату, спричинена шкода виявилась такою, що повністю змінила нормальний спосіб життя позивача, та його було визнано медико-соціальною експертною комісією людиною з інвалідністю другої групи. На підставі постійних хвилювань, стресів, тривалого почуття неспокою та невизначеності у ситуації з начебто заборгованістю за оплату послуг з теплопостачання, переживання за стан здоров`я чоловіка, а також відчуття несправедливості та образи, наявні у [PERSON] захворювання не лише загострились, а й настільки спричинили шкоду її організму, що остання також набула інвалідності другої групи. Позивачі вказують на те, що тривалі неправомірні дії КП «Теплопостачання міста Одеси» та подальший процес відновлення порушених прав спричинили позивачам душевні страждання, переживання, стрес та відчуття невизначеності, вплинули на реалізацію їхніх намірів, суттєво погіршили життєві зв`язки та ділову репутацію, негативно вплинули на стан здоров`я, що призвело до набуття [PERSON] та [PERSON] статусу осіб з інвалідністю, тобто заподіяли даним особами моральну шкоду, розмір якої вони оцінюють в 5 000 000 грн (п`ять мільйонів гривень) кожному з них. У зв`язку з вищевикладеним, просять суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким: ?Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000\~000,00 грн (п`ять мільйонів гривень); ? Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000\~000,00 грн (п`ять мільйонів гривень); ? Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати в розмірі 30 000 грн (тридцять тисяч гривень). Суд констатує, що 27.02.2024 року представником відповідача КП «Теплопостачання міста Одеси» - Поздняковою Г. було надано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення щодо поданого позову представник відповідача вказує на те, що вказаний позов на двох зазначених позивачами судових рішеннях у господарських справах, на думку позивачів, в обох випадках по виграним ними господарським справам, факт визнання дій відповідача протиправними в судовому порядку є беззаперечним доказом заподіяння обом позивачам також і певної моральної шкоди. Адже, за твердженням позивачів, тривалі неправомірні дії відповідача, та подальший процес відновлення порушених прав спричинили позивачам душевні страждання, переживання, стрес та відчуття невизначеності, вплинули на реалізацію їх намірів, суттєво погіршили життєві зв`язки та ділову репутацію, негативно вплинули на стан здоров`я, що призвело до набуття [PERSON] та [PERSON] статусу осіб з інвалідністю, тобто заподіли даним особам моральну шкоду, розмір якої оцінюється ними в 5000000,00 грн. кожному з них. На думку представника відповідача, позивачами належним чином не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. [PERSON] стверджує, що внаслідок всього пережитого він захворів на низку захворювань серця, проходив численні медичні обстеження та лікування, проте це не дало позитивного результату, спричинена шкода виявилась такою, що повністю змінила нормальний спосіб життя останнього, та його було визнано медико-соціальною експертною комісією людиною з інвалідністю ІІ групи. В той же час, до позову додана Виписка № 590 з карти хворого ( [PERSON] ), що пройшов курс лікування в денному стаціонарі КНП «ЦПМСД № 18» Одеської міської ради від 01.10.2021 року, у якій зазначено наступний анамнез: «З 2013 року почало турбувати підвищення а/т (артеріального тиску), постійно приймає амбулаторне лікування, проходив лікування в ОКЛ, обласному кардіологічному диспансері. З 2018 року стан погіршився: почали турбувати інтенсивні головні болі, головокружіння, почали турбувати кризові стани. Проходив курси лікування амбулаторно, спостерігався неврологом, сімейним лікарем. В зв`язку з погіршенням стану на даний час скерований для лікування в денний стаціонар». Аналогічний анамнез містить і Виписка № 4002/306 із медичної картки хворого [PERSON] , що пройшов курс лікування в стаціонарі КНП «МКЛ № 11» Одеської міської ради від 27.04.2022 року: «Хворіє з 2018 року, коли стали турбувати головний біль, запаморочення, загальна слабкість. З 2019 року стан погіршився, головні болі стали носити нападоподібний характер з описаною вище симптоматикою. Лікувався амбулаторно без стійкого, тривалого ефекту». Ще через рік, а саме 27.04.2022 року [PERSON] була надана ще одна Виписка № 6317 іх медичної картки хворого, що пройшов курс лікування в стаціонарі КНП «МКЛ № 11» Одеської міської ради, у якій зазначено, що [PERSON] , з його слів, хворіє давно, а саме із 2017 року, коли стали турбувати головний біль, запаморочення, загальна слабкість. Отже, хвороба позивача вже триває багато років, натомість, у своєму позові він стверджує, що захворів на низку захворювань серця, нібито, саме внаслідок всього пережитого в процесі спору із КП «Теплопостачання міста Одеси», але вказаний спір виник лише наприкінці 2021 року. Щодо [PERSON] , то у позові лише стверджується, що на підставі постійних хвилювань, стресів, тривалого почуття неспокою та невизначеності у ситуації з начебто заборгованістю за оплату послуг з теплопостачання, переживання за стан здоров`я чоловіка, а також відчуття несправедливості та образи, наявні у [PERSON] захворювання не лише загострились, а й настільки спричинили шкоду її організму, що остання також набула інвалідності другої групи. Суд констатує, що 05.04.2024 року представником позивачів [PERSON] було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказує на те, що відповідачем не заперечується факт вчинення ним протиправних дій відносно позивачів у справі, своєї вини у вчиненні протиправних дій, факт заподіяння шкоди здоров`ю позивачів та її розмір. Більш того, відповідач стверджує, що він змушений був чинити протиправні дії внаслідок законодавчої невизначеності. Єдине з чим не погоджується відповідач це те, що заподіяна шкода здоров`ю, пов`язана саме з його протиправними діями. Факт протиправності дій відповідача щодо позивачів та його вина у вчиненні протиправних дій встановлена відповідними судовими рішеннями. Саме у цей період протиправні дії відповідача викликали різке загострення хвороб у позивачів, а також виникнення нових. Спричинена шкода виявилась такою, що повністю змінила нормальний спосіб життя позивачів. Фактично внаслідок вкрай важкого стану здоров`я позивачі втратили можливість працювати та заробляти собі на життя. Підтримання життєво важливих функцій потребує значних фінансових витрат, які пов`язані із періодичним лікуванням та придбанням медичних препаратів. Посилання представника відповідача у відзиві на окремі положення медичної виписки, в яких відображена історія протікання хворіб вирвані із контексту. Протиправні дії відповідача щодо позивачів тривають і по теперішній час, оскільки, не виконуються судові рішення, які набули законної сили. Суд констатує, що 08.05.2024 року представником відповідача було подано заперечення до відповіді на відзив, в яких вказує на те, що позивачі зазначають про те, що нібито протиправні дії відповідача щодо позивачів тривають по теперішній час, зокрема не виконуються судові рішення, які набули законної сили. Однак, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки, ухвалені на їх користь рішення Господарського суду Одеської області від 24.05.2023 року у справі № 916/3608/22 та від 19.06.2023 року у справі № 916/3040/22 були виконанні відповідачем добровільно, доказом чому є відповідні постанови Державної виконавчої служби про закінчення виконавчих проваджень з примусового виконання вказаних рішень. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 08.02.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.06.2024 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в останнє судове засідання не з`явились. Однак, у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Пояснили суду, що внаслідок дій відповідача останні набули інвалідності, внаслідок чого ним заподіяно моральну шкоду, яку вони оцінюють на кожного по 5000000,00 грн. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просив суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 000,00 грн (п`ять мільйонів гривень), стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000 000,00 грн (п`ять мільйонів гривень), стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати в розмірі 30 000 грн (тридцять тисяч гривень). Представник відповідача КП «Теплопостачання міста Одеси» - Малявкін А.В. в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив . Просив суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини між сторонами є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Згідно приписів ч.ч. 1-2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 24.05.2023 року у справі № 916/3608/22 позов ФОП [PERSON] було задоволено, а саме зобов`язано КП «Теплопостачання міста Одеси» здійснювати нарахування оплати ФОП [PERSON] за спожиту теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , на підставі показників вузлів розподільного обліку № 15013211, зобов`язано КП «Теплопостачання міста Одеси» здійснити перерахунок вартості спожитої ФОП [PERSON] теплової енергії за період з листопада 2021 року по листопад 2022 року з урахуванням показників вузлів розподільного обліку теплової енергії. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2023 року рішення Господарського суду Одеської області від 24.05.2023 р. у справі № 916/3608/22 залишено без змін. Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.06.2023 року у справі № 916/3040/22 позов ФОП [PERSON] до КП «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання вчинити певні дії було задоволено, а саме зобов`язано КП «Теплопостачання міста Одеси» здійснювати нарахування оплати ФОП [PERSON] за спожиту теплову енергію за адресою: [ADDRESS] (нежитлове приміщення - Медична клініка площею 189,6 кв.м.) та за адресою: [ADDRESS] (нежитлове приміщення - Медична клініка площею 112,6 кв.м.) на підставі показників вузлів розподільного обліку № 21003814 та № 15010632; зобов`язано КП «Теплопостачання міста Одеси» при здійсненні розрахунків за спожиту ФОП [PERSON] теплову енергію за період з листопада 2021 року по серпень 2022 року враховувати показники вузлів розподільного обліку теплової енергії. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 року рішення Господарського суду Одеської області від 19.06.2023 р. у справі № 916/3040/22 залишено без змін. Дані обставини стороною відповідача не заперечувалися. Позивачі обґрунтовуючи даний позов вказують на те, що внаслідок всього пережитого [PERSON] захворів на низку захворювань серця, проходив численні медичні обстеження та лікування, проте це не дало позитивного результату, спричинена шкода виявилась такою, що повністю змінила нормальний спосіб життя позивача, та його було визнано медико-соціальною експертною комісією людиною з інвалідністю другої групи. На підставі постійних хвилювань, стресів, тривалого почуття неспокою та невизначеності у ситуації з начебто заборгованістю за оплату послуг з теплопостачання, переживання за стан здоров`я чоловіка, а також відчуття несправедливості та образи, наявні у [PERSON] захворювання не лише загострились, а й настільки спричинили шкоду її організму, що остання також набула інвалідності другої групи. Так, судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом другої групи строком до 01.06.2023 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААВ № 520881 від 17.05.2022 року. В матеріалах справи наявна медична документація щодо стану здоров`я [PERSON] . Судом встановлено, що із 2013\~року почало турбувати підвищення артеріального тиску, постійно приймає амбулаторне лікування, проходив лікування в ОКЛ обласному кардіологічному диспансері. З 2018 року стан погіршився: почали турбувати інтенсивний головний біль, головокружіння, почали турбувати кризові стани. Проходив курси лікування амбулаторно, спостерігався неврологом, сімейним лікарем. У зв`язку з погіршенням стану на даний час, скерований на лікування в ДС. В результаті лікування стан хворого практично не покращився: продовжують турбувати головні болі, головокружіння, але меншої інтенсивності, цифри а/т в межах 150/90 160/90, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Виписки № 590 з карти хворого [PERSON] , що пройшов курс лікування в денному стаціонарі КНП «ЦПМСД № 18» Одеської міської ради від 01.10.2021 року. Із Виписки № 4002/306 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] виданої КНП «МКЛ № 11» Одеської міської ради від 27.04.2022 року вбачається що, останній самостійно звернувся до лікаря невролога МКЛ № 11 зі скаргами на головний біль інтенсивного характеру, біль в очних яблуках, нудоту, серцебиття, виражену загальну слабкість, тривогу, почуття «кома» в горлі, оніміння рук і ніг, почуття страху «смерті», виражену загальну слабкість, підвищення тиску до 180/100 мм.рт.ст. Хворому було призначено комп`ютерну томографію головного мозку, та після госпіталізований був ургентне до НХВ на неврологічну койку. Хворіє із 2018 року, коли стали турбувати головний біль, запаморочення, загальна слабкість. З 2019\~року стан погіршився, головні болі стали носити нападоподібний характер з описаною вище симптоматикою. Лікувався амбулаторно\~без стійкого,\~тривалого ефекту. Зі слів [PERSON] хворіє давно, а саме із 2017 року, коли стали турбувати головний біль, запаморочення, загальна слабкість. У 2022 році переніс ТІА, лікувався стаціонарно. Лікується постійно у невролога ДС поліклініки, без стійкого,\~тривалого ефекту. В останні дні, стан різко погіршився, з`явилось запаморочення, головний біль, нудота. По направленню сімейного лікаря госпіталізований в неврологічне відділення, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Виписки № 6317 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] виданої КНП «МКЛ № 11» Одеської міської ради від 27.04.2023 року. Враховуючи вищевикладене, хвороба [PERSON] почала його турбувати задовго до виникнення господарської справи № 916/3608/22, окрім того, сумуючи викладені обставини у даній медичній документації, суд приходить до переконання, що лікування [PERSON] не надавало останньому стійкого та тривалого ефекту, що призвело до того, що стан здоров`я позивача поступово погіршувався, оскільки із 2018 року (момент різкого погіршення стану хворого, що вбачається із дослідженої судом виписки) по 2023 рік суд не вбачає прогресу у бік покращення самопочуття такого. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом другої групи строком до 01.09.2023 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Довідки до акта огляду медико-соціальної експертною комісією Серії 12 ААГ № 391319 від 24.08.2022 року. В матеріалах справи наявна медична документація щодо стану здоров`я [PERSON] . Так, як вбачається із Виписки 4909/401 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] виданої КНП «МКЛ № 11» Одеської міської ради від 20.05.2022 року, хворіє із 2019 року, коли стали турбувати головний біль, запаморочення, загальна слабкість. Із 2020 року, стан погіршився, головні болі стали носити нападопрдібний характер з описаною нижче симптоматикою. Лікувалась у ДС поліклініки, без стійкого,\~тривалого ефекту. Окрім того, в матеріалах справи наявні копії Виписки 9125/832 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] виданої КНП «МКЛ № 11» Одеської міської ради від 01.08.2022 року та Виписки № 6316 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] виданої КНП «МКЛ № 11» Одеської міської ради від 27.04.2023 року, в яких також згадуються вищевказані обставини. Враховуючи вищевикладене, хвороба [PERSON] почала її турбувати задовго до виникнення господарської справи № 916/3040/22, окрім того, сумуючи викладені обставини у даній медичній документації, суд приходить до переконання, що лікування [PERSON] не надавало останній стійкого та тривалого ефекту, що призвело до того, що стан здоров`я позивачки поступово погіршувався, оскільки із 2019 року (момент початку хвороби, що вбачається із дослідженої судом виписки) по 2023 рік суд не вбачає прогресу у бік покращення самопочуття такої. Поза увагою суду, не може бути залишено той факт, що на території України із 2022 року тривають воєнні та бойові дії, у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 року РФ на територію України, що серйозно впливає на здоров`я людей, незалежно від їх віку, статі та соціального статусу. Дані події створюють тривожні та стресові умови, що можуть призвести до різних розладів. Суд виділяє дану обставину, оскільки така прямо вказує на беззаперечну можливість погіршення стану здоров`я позивачів, у зв`язку з тим, що пік загострення хвороби останніх припадає саме на 2022 рік, що вбачається із дослідженої судом медичної документації позивачів, та саме у вказаний період позивачі набули інвалідності другої групи. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно приписів п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; вини останнього в її заподіянні. Вищевказані складові є необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 25.05.2022 року з розгляду справи № 487/6970/20, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. Водночас причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 20.01.2021 року з розгляду справи № 197/1330/14-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивачі вказують на те, що факт визнання дій відповідача протиправними в судовому порядку є беззаперечним доказом заподіяння обом позивачам моральної шкоди. Суд не може погодитись з даним твердженням, з огляду на наступне. Причинно-наслідковий зв`язок - необхідний елемент відшкодування моральної шкоди. Він означає, що протиправна дія заподіювача (порушення норм закону або договору) безпосередньо призвела до моральної шкоди, тобто до душевних страждань, фізичного болю, приниження честі, гідності та/або ділової репутації, яких зазнала потерпіла особа. Причинний зв`язок з`ясовується між причиною, тобто протиправністю поведінки, та шкодою, як наслідком. Заподіювач несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є наслідком саме його поведінки. Це відповідає концепції причини-умови, яка існує у праві. Тобто, зміст причинного зв`язку полягає у тому, що вчинена неправомірна дія є головною причиною, яка призвела до завдання моральної шкоди. Матеріали справи не містять жодного доказу причинно наслідкового зв`язку між діями відповідача та тим, що внаслідок цих дій позивачі набули інвалідність. Натомість, матеріалами справи підтверджено той факт, що позивачі мали проблеми, пов`язані із здоров`ям задовго до виникнення господарських спорів між останніми та відповідачем. Щодо твердження представника позивачів, що судові рішення, які набрали законної сили відповідачем не виконуються, то суд ставиться до цього критично, з огляду на наступне. В матеріалах справи наявні копії Постанови про закінчення виконавчого провадження в рамках ВП № 73650471 від 26.12.2023 року, Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 73701851 від 23.01.2024 року, Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 73701956 від 15.01.2024 року, що свідчить про виконання відповідачем судових рішень по господарським справам № 916/3040/22, 916/3040/22. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що наявні матеріалах справи докази не підтверджують порушеного права позивача, у зв`язку з чим, в задоволенні даного позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed