Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

11.12.2024 від ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 200497842 від 07.04.2016 у розмірі 71 201 грн 07\~коп., яка складається з наступного: суми заборгованості - 46 217 грн 72\~коп., суми\~інфляційних втрат - 20 819 грн 54 коп., трьох відсотків річних - 4 163 грн 81 коп.; стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.04.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" та [PERSON] укладено кредитний договір № 200497842. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 18 071 грн 07 коп., з встановленим строком користування з 07.04.2016 по 07.04.2018, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений у кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 ТОВ "ДІДЖИ\~ФІНАНС" набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський" на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020. 23.05.2016 згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 10.12.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 46 217 грн 72 коп., з яких: 15 943 грн 30 коп. - заборгованість за кредитом; 30 274 грн 42 коп. - заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ДІДЖИ\~ФІНАНС", та зафіксована у додатку до договору-реєстрі кредитних договорів. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3\~% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 200497842 від 07.04.2016 становить 46 217 грн 72 коп., у тому числі нараховано с уму збитків з урахуванням 3% річних - 4 163 грн 81 коп., а також су ма збитків\~інфляційних втрат\~за несвоєчасне\~виконання кредитних\~зобов`язань\~-\~20\~819\~грн 54\~коп.,\~отже загальна\~сума заборгованості\~складає 71\~201\~грн 07 коп. Наказом Тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" від 30.05.2016 № 37 затверджено результати проведеної перевірки, наведені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30.05.2016 № 1, згідно з якими встановлено нікчемність укладеного між ПАТ "Банк Михайлівський" і ТОВ "ФК "Плеяда" договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, за умовами якого останній зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження ПАТ "Банк Михайлівський", а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ "ФК "Плеяда" право вимоги до третіх осіб (боржників), яке у подальшому ТОВ "ФК "Плеяда" відступило на користь ТОВ "ФК "Фагор" за договором факторингу від 20.05.2016 № 1. Постановою від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 визначено зокрема: - застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати ТОВ\~"ФК "Плеяда" передати ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від ПАТ\~"Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № № 1, 2; - зобов`язати ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ\~"ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № № 1, 2. Оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 не були передані ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" Так, на примусове виконання вищезазначеної постанови суду за заявами ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" від 12.08.2021 приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ\~"ФК\~"Плеяда" та від 12.08.2021 приватним виконавцем відкрито ВП 66491947 щодо ТОВ "ФК "Фагор". На початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". У зв`язку з чим було пропущено строк звернення до суду. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.12.2024 позовну заяву залишено без руху. 27.12.2024 від представника позивача Романенка М. Е. через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.12.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, та призначено справу до розгляду на 30.01.2025. 13.01.2025 представник відповідача Гетьман О. М. ознайомлена з матеріалами справи. 29.01.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. 07.04.2016 між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" було укладено кредитний договір № 200497842. Згідно з умовами вказаного кредитного договору банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 18 071 грн 07 коп. строком на 730 днів (з 07.04.2016 по 07.04.2018) визначивши розмір процентної ставки за кредитом (0,0001% річних) та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості (3,99 %, починаючи з 1 місяця строку дії кредитного договору). Одночасно банком було встановлено графік платежів із зазначенням розміру щомісячного платежу в сумі 1 489 грн 00 коп., останній платіж - 1 489 грн 03 коп., дата платежу: 07 числа кожного місяця з 05/2016 по 04/2018. Вказаний графік платежів є невід`ємною частиною кредитного договору. Згідно з наданим банком графіком платежів у травні та червні 2016 року (точних дат не пам`ятає) нею було сплачено на рахунок банку грошові кошти у розмірі по 1 489 грн 00 коп. за кожен місяць окремо. Квитанції про сплату не збереглись у зв`язку з тим, що з того часу минуло вже майже дев`ять років. У подальшому з відкритих джерел інформації у мережі Інтернет їй стало відомо, що 23.05.2016 Правління Національного банку України прийняло рішення № 14 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", внаслідок чого 12.07.2016 Національним банком України за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було ухвалено рішення № 124-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський". Вказані факти є загальновідомими, оскільки відповідну інформацію розміщено на офіційному вебсайті Національного банку України (https://bank.gov.ua/ua), відтак не потребують доказуванню. Така ситуація з банком викликала певне занепокоєння, оскільки на той момент було незрозуміло, яким чином необхідно повертати отриманий від банку кредит за умови, що стосовно банку запущено ліквідаційну процедуру, тому вона вирішила деякий час почекати та не перераховувати грошові кошти на рахунок банку до моменту отримання будь-якої інформації про нового кредитора. У березні 2018 року на її поштову адресу надійшов лист від ТОВ "Фінансова компанія "Фагор", в якому повідомлялось, що товариство набуло право вимоги за кредитним договором від 07.04.2016 № 200497842, укладеним між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачкою, на підставі договору факторингу від 20.05.2016 № 1, укладеного між ТОВ\~"ФК "Фагор" та ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда", якому в свою чергу ПАТ "Банк Михайлівський" відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу від 19.05.2016 № 1905. На підтвердження зазначених у листі фактів ТОВ "ФК "Фагор" надало копії вказаних договорів факторингу, які наявні у неї та слугуватимуть підтвердженням викладених нею обставин. Також, у вказаному листі ТОВ "ФК "Фагор" звернулося до неї з пропозицією щодо погашення заборгованості у розмірі 12 000 грн 00 коп. за кредитним договором упродовж тридцяти календарних днів з дня отримання цього листа і, у такому випадку, проценти за користування кредитом не стягуватимуться, а кредитний договір буде вважатися закритим у зв`язку з виконанням зобов`язань у повному обсязі. Враховуючи, наведені обставини та наявність у ТОВ "ФК "Фагор" відповідних документів, підстав для сумніву у законності вимог нового кредитора на той час не було. Отже, пропозиція ТОВ "ФК "Фагор" цілком влаштовувала, оскільки новим кредитором за власного ініціативою фактично було проведено реструктуризацію боргу. За таких умов, у визначений новим кредитором строк (це було у квітні 2018 року) за допомогою терміналу самообслуговування вона здійснила платіж та перерахувала за наданими новим кредитором реквізитами грошові кошти у розмірі 12\~000\~грн 00 коп., внаслідок чого заборгованість за кредитним договором було погашено у повному обсязі. Після цього, з приводу будь-якої заборгованості за кредитним договором до неї ніхто не звертався, отже вважала, що вказане питання закрито. Оскільки з моменту погашення заборгованості за кредитним договором минуло вже майже сім років, відповідна квитанція щодо здійснення вказаної платіжної операції та листи ТОВ "ФК "Фагор" не зберігались. На цей час за наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформацією ТОВ "ФК "Фагор" перебуває у стані припинення, отже, отримати від вказаного товариства довідку про сплату [PERSON] заборгованості за кредитним договором неможливо. Вона не отримувала жодного повідомлення, вимоги або претензії від ТОВ "Діджи фінанс" з часу укладення кредитного договору з банком до дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Водночас, лише 20.07.2020 (тобто через два роки після виконання зобов`язань за кредитним договором) між позивачем та банком було укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, згідно з яким ПАТ "Банк Михайлівський" відступив ТОВ "Діджи фінанс" право вимоги до позичальників. У пункті 2 договору про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 № 7_БМ зазначено, що права кредитора (банку) за основними договорами переходять до нового кредитора (ТОВ "Діджи фінанс") у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Крім цього, із змісту пункту 10 договору про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 № 7_БМ, укладеного між банком та позивачем, вбачається, що новий кредитор (ТОВ "Діджи фінанс") підтверджує, що до моменту укладення цього договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за основними договорами, змістом основних договорів та зауважень до них не має і приймає усі ризики, пов`язані із основними договорами та правами вимоги. Застосоване у договорі про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 № 7_БМ поняття "основні договори" включає в себе: кредитні договори (договори про надання кредиту (овердрафту)) та/або договори поруки та/або договори іпотеки (іпотечні договори) та/або договори застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно з реєстром у додатку № 1 до цього договору (п. 1 договору). Із змісту п. 11 договору про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 № 7_БМ вбачається, що на момент його укладення ТОВ "Діджи фінанс" (покупець за цим договором) було обізнане про наявність судових справ щодо прав вимоги, зокрема, справ №\~\~826/8273/16, 826/17720/16, 910/11298/16 та претензій до банку не мало. Тобто, укладаючи із банком договір про відступлення права вимоги від 20.07.2020 №\~7_БМ, позивач усвідомлював або повинен був усвідомлювати, що судовий розгляд спору між банком та товариствами з обмеженою відповідальністю "Плеяда" і "ФК "Фагор" щодо належності прав вимоги за кредитними договорами може тривати доволі довгий час. Так,\~згідно із\~наявною на\~офіційному вебсайті\~Судова влада\~України інформацією,\~у провадженні\~Господарського суду\~міста Києва\~перебувала справа\~№ 910/11298/16\~за позовною\~заявою Публічного\~акціонерного товариства\~"Банк\~Михайлівський"\~до ТОВ\~"ФК\~"Плеяда", ТОВ"ФК "Фагор", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, [PERSON] про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права. Вказана справа розглядалася судами різних інстанцій. Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі 910/11298/16, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019, у задоволенні позовних вимог банку було відмовлено у повному обсязі. Постановою Верховного Суду від 16.01.2020 постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2019 у справі № 910/11298/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Після укладання договору від 20.07.2020 № 7_БМ про відступлення прав вимоги ТОВ\~"Діджи фінанс" (правонаступник банку) взяло участь у справі № 910/11298/16 як позивач. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі 910/11298/16 у задоволенні позову ТОВ "Діджи фінанс", що є правонаступником ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "ФК "Плеяда", ТОВ "ФК "Фагор", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, [PERSON] про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права, - відмовлено повністю. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №\~910/11298/16 вказане судове рішення було скасовано та ухвалено нове рішення, згідно з яким: застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" передати ТОВ "Діджи фінанс" документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2; визнано відсутніми у ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №\~1905, реєстрах прав вимог від № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу; визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" та ТОВ "Фінансова компанія "Фагор"; зобов`язано ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" передати ТОВ "Діджи фінанс" документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і №2; визнано відсутніми у ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 № 1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. З наведеного вбачається, що лише 01.07.2021 на підставі судового рішення договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор" було визнано недійсним. Вказане свідчить про те, що станом на березень 2018 року (дата повідомлення про заміну кредитора) та квітень 2018 року (дата виконання зобов`язань за кредитним договором на користь нового кредитора) законних підстав для невиконання вимог нового кредитора у відповідача не було, оскільки на той час укладений між ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор" договір факторингу від 20.05.2016 № 1 вважався дійсним. Водночас, укладений 07.04.2016 між відповідачем та банком кредитний договір з реєстру боржників виключено не було, що спонукало позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 46 217 грн 72\~коп., з яких: 15 943 грн 30 коп. - заборгованість за кредитом (що, доречі, підтверджує факт сплати на користь банку щомісячних платежів за травень та червень 2016 року), 30\~274 грн 42 коп. - заборгованість за відсотками, а також: 4 163 грн 81 коп. - 3 % річних та 20 819 грн 54 коп. - сума інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань, що у загальному розмірі становить 71 201 грн 07 коп., з чим відповідач не погоджується. При цьому, позивачем зазначено, що заборгованість за кредитним договором розрахована за період з 21.11.2021 по 21.11.2024, однак не надано детального розрахунку заборгованості по кожному простроченому (на думку позивача) платежу, що свідчить про відсутність такого розрахунку. Крім цього, проведені позивачем розрахунки 3 відсотків річних та інфляційних втрат не заслуговують на увагу, оскільки такі розрахунки мали б здійснюватися окремо щодо кожного простроченого, на думку позивача, платежу. Наведені вище обставини свідчать про безпідставність позовних вимог ТОВ "Діджи фінанс" та необґрунтованість заявленого ним позову. 30.01.2025 судовий розгляд відкладено за клопотанням представника відповідача [PERSON] 05.02.2025 представник позивача [PERSON] надіслала додаткові пояснення, в яких зазначила, що с таном на дату подачі позову позивач є єдиним належним кредитором за кредитним договором № 200497842 від 07.04.2016. Оскільки, застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №\~1905, а саме: зобов`язано ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" передати ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ "Фінансова компанія "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ\~"Фінансова компанія "Плеяда" та ТОВ "Фінансова компанія "Фагор". Також, визнано відсутніми у ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. Зобов`язано ТОВ "Фінансова компанія "Фагор" передати ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Вважала, що зобов`язання не було виконано належним чином, оскільки при виконанні зобов`язання був відсутній елемент належного кредитора, в особі ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", враховуючи норми ст. 599 ЦК України. Виконаний недійсний правочин породжує реституцію, під якою розуміють поновлення в попередньому правовому та майновому становищі, за яким відповідач по справі не виконала власне зобов`язання за кредитним договором №200497842 від 07.04.2016. 24.02.2025 представник відповідача Гетьман О. М. подала заперечення проти додаткових пояснень відповідача, в яких зазначила наступне. Жодного доказу на підтвердження факту набуття чинності договором № 7_БМ про відступлення прав вимоги, укладеним 20.07.2020 між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ\~"Діджи фінанс", позивачем не надано. Крім цього, із змісту пункту 10 договору про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 № 7_БМ, укладеного між банком та позивачем, вбачається, що новий кредитор (ТОВ "Діджи фінанс") підтверджує, що до моменту укладення цього договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за основними договорами, змістом основних договорів та зауважень до них не має і приймає усі ризики, пов`язані із основними договорами та правами вимоги. Проте, усупереч приписам чинного законодавства звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором лише 10.12.2024, тобто поза межами строків позовної давності. До того ж, уклавши 20.05.2016 з ТОВ "ФК "Плеяда" договір факторингу, ТОВ "ФК "Фагор" отримало права вимоги повернення кредитів позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський". В подальшому, ТОВ "ФК "Фагор", як новий кредитор, офіційно повідомило про себе відповідачці як про замінену сторону кредитора у зобов`язальних відносинах і заявило вимоги про повернення кредитів саме йому. За таких обставин, з моменту повідомлення боржнику про заміну первісного кредитора ПАТ "Банк Михайлівський" новим кредитором ТОВ "ФК "Фагор" до дня прийняття Північним апеляційним господарським судом постанови від 01.07.2021 належним кредитором для відповідачки (позичальника) була саме ця фінансова компанія. Виконання до 01.07.2021 відповідачкою кредитного зобов`язання на користь нового кредитора ТОВ "ФК "Фагор", що заявив про себе та надав докази переходу до нього прав у зобов`язанні, є належним виконанням нею кредитного договору, відтак, вимога позивача про стягнення заборгованості (тобто, фактично про повторне виконання кредитного договору) є незаконною. За таких умов, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки у даному випадку права позивача жодним чином не порушені, у зв`язку з тим, що зобов`язання за кредитним договором виконано у повному обсязі ще задовго до того, як між банком та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги, тобто предмет спору взагалі відсутній. 20.03.2025 ухвалою суду за клопотанням представника відповідача [PERSON] витребувано від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" інформацію щодо ініційованої платником [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) банківської операції, здійсненої у терміналі самообслуговування АТ КБ "Приватбанк" у квітні 2018 року, зокрема (але не виключно), відомості про платника, отримувача (назва юридичної особи, код ЄДРПОУ та/або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, РНОКПП), банк отримувача (назва, код банку), рахунок отримувача, призначення платежу, сума перерахованих коштів, та відкладено судовий розгляд на 13.05.2025. 14.04.2025 від АТ КБ "Приватбанк" надійшли листи щодо неможливості надання витребуваної інформації. 13.05.2025 за клопотанням представника відповідача [PERSON] відкладено на 11.06.2025. 10.06.2025 представник відповідача [PERSON] подала додаткові пояснення по справі, де зазначила, що відповідач категорично не визнає позовні вимоги ТОВ "Діджи фінанс" та обставини, зазначені позивачем як підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором. 07.04.2016 між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" було укладено кредитний договір № 200497842, за\~умовами якого банк надав останній кредитні кошти у розмірі 18 071 грн 07 коп. строком на 730 днів, визначивши розмір процентної ставки за кредитом (0,001 % річних) та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості (3,99 %, починаючи з 1\~місяця строку дії кредитного договору). Так, банк повинен був перерахувати грошові кошти на рахунок одержувача [PERSON] , що був зазначений як наступний: № [NUMBER] (розділ 3 заяви №200497842). Водночас, з долученого до матеріалів справи графіка платежів по кредитному договору слідує, що відповідно до поданої [PERSON] заяви (пропозиції) банк уклав кредитний договір №200497842 від 07.04.2016 та надав їй кредит у розмірі 18 071 грн 07 коп. на рахунок № [NUMBER] . Однак, надана до суду виписка по особовим рахункам ПАТ "Банк Михайлівський", що сформована 05.11.2024, містить інформацію не по зазначеним в заяві [PERSON] та у графіку платежів рахункам, а по іншим рахункам, зокрема № [NUMBER] та № [NUMBER] , а доказів того, що на ім`я [PERSON] відкривались інші рахунки, окрім зазначених у документах, що укладались на дату підписання договору, відсутні. Крім того, виписка по особовим рахункам містить в собі інформацію лише за період з 23.05.2016 по 27.07.2020, хоча кредитний договір було укладено 07.04.2016 зі строком дії до 07.04.2018. Також зазначила, що виписка по особовим рахункам не містить дати та суми кредиту, яка була перерахована відповідачу [PERSON] , а також перерахування нею коштів в рахунок оплати кредиту за цей період. Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості за позовом, містить відомості про рахування позивачем заборгованості з 21.11.2021 по 21.11.2024, хоча строк дії договору встановлений з 07.04.2016 по 07.04.2018. На підставі викладеного, вважала, що у справі відсутні докази наявності заборгованості відповідача, у тому числі - через відсутність первинних документів, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступив первісний кредитор, за кредитним договором №\~2200497842. 11.06.2025 належним чином повідомленні учасники процесу на судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] у додаткових поясненнях просила розгляд справи проводити за відсутності представника банку. Представник відповідача [PERSON] подала заяву, в якій повідомила про неможливість прибуття до суду через зайнятість в іншій справі в Основ`янському районному суду міста Харкові, та просила проводити судовий розгляд за її відсутності та за відсутності відповідача, врахувати подані у заявах по суті справи заперечення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій: заяви № 200497842 від 05.05.2016, анкети № 2636005 від 07.04.2026, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, договору добровільного страхування № NS200497842 від 07.04.2016, паспорта громадина України, підтверджується, що 07.04.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 200497842, за умовами якого [PERSON] отримала 18\~071 грн 07 коп., на строк до 07.04.2018; процентна ставка за кредитом - 0,0001%, нараховується на залишок заборгованості по кредиту. Договір містить підпис [PERSON] в якості позичальника (а. с. 7-11). Згідно договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 підтверджується право вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 200497842, а також за реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами (а. с. 12-17). На підтвердження розміру заборгованості позивач надав виписку по особовим рахункам за період з 23.05.2016 по 27.07.2020, розрахунок інфляційних втрат, 3% річних за кредитним договором № 200497842 від 07.04.2016, де зазначено, що [PERSON] має заборгованість у розмірі 46 217 грн 72 коп., яка складається з наступного: 15 943 грн 30 коп.- заборгованість по кредиту; 30 274 грн 42 коп. - заборгованість по відсоткам; 4 163 грн 81 коп. - 3% річних; 20 819 грн 54\~коп. - інфляційні нарахування (а. с. 18-21). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. На підтвердження заборгованості та її розміру позивач подав виписку за період з 23.05.2016 по 27.07.2020 по особовим рахункам [PERSON] , сформовану 05.11.2024, зокрема, за рахунками №\~ [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , які зазначені у відношенні [PERSON] як платника (виписка долучена до матеріалів справи в електронному вигляді на 541 аркуші). Водночас, зазначені у наданій виписці номери рахунків не відповідають номеру рахунку [NUMBER] , зазначеному [PERSON] у заяві № 200497842 від 07.04.2016, складеній уповноваженою особою ПАТ "Банк Михайлівський" - Гончар І. В. Таким чином, доказів належності відповідачу [PERSON] рахунків, зазначених у виписці, та які були відкриті на виконання кредитного договору № 200497842 від 07.04.2016, суду не надано. Отже, надані виписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості. В пункті 3 Заяви № 200497842 від 07.04.2016 (а. с. 7) [PERSON] зазначила, що просить кредитні кошти перерахувати на рахунок № [NUMBER] . Відповідно до пунктів 63, 64 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України", затвердженого Постановою НБУ 04.07.2018 за №75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3)\~найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. У постанові КЦС ВС від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц були сформульовані правові висновки про те, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, за змістом ч.1 ст.1082 ЦК України новий кредитор має довести, що заявлена ним до боржника грошова вимога підлягає виконанню, тобто є дійсною. При укладенні договору факторингу покупець права вимоги, діючи розумно з точки зору стороннього спостерігача, має отримати від первинного кредитора належні та допустимі докази дійсності грошової вимоги, до яких належать первинні банківські документи про перерахування первинним кредитором своїх грошових коштів на рахунок позичальника. Позивач у даному випадку є сингулярним правонаступником первинного кредитора, тому має доводити дійсність висунутих проти позичальника грошових вимог. Так, у постановах ВС від 05.06.2024 у справі №916/2492/21 та від 10.11.2020 у справі №910/14900/19 були висловлені правові висновки такого змісту: "За загальним правилом, фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів". Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторони. Позивач не надав доказів на підтвердження перерахування грошових коштів відповідачу за кредитним договором № 200497842, а також доказів щодо наявності у відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором загальному розмірі 71 201 грн 07 коп. За таких обставин, у позові про стягнення суми належить відмовити. Оскільки позов не підлягає задоволенню, вимога про відшкодування судових витрат задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed