Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] , адвокат Кожан-Юрдина О.Я., звернулася до суду із заявою в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання, перебування [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з [PERSON] та контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. В обгрунтування заявлених вимог представник заявниці [PERSON] , адвокат Кожан-Юрдина О.Я., покликається на те, що заявниця проживає у [ADDRESS] . Цей будинок належить останній на праві власності згідно Договору дарування від 09.09.2012. [PERSON] проживає у вказаному будинку постійно, оскільки в ньому проживає її мама [PERSON] , за якою вона здійснює постійний догляд. По сусідству зі нею у буд. [ADDRESS] , проживає її рідний брат [PERSON] .. З братом у них триваючі напружені стосунки, оскільки у нього є претензії на земельну ділянку, яка перебуває у її власності. У зв`язку з цим брат постійно вчиняє щодо неї моральне, психологічне та фізичне насильство. Оскільки вони живуть по сусідству, брат [PERSON] постійно триваючий період часу обзиває її, лає нецензурними словами, погрожує розправою. Так, 08.03.2025 її брат [PERSON] вчергове прийшов до них на подвір`я буд. [ADDRESS] зранку, орієнтовно 10-11 год дня, з претензіями що вона взяла його драбину. Під час сварки остання бачила як його голос постійно підвищується і стає агресивним, тому намагалася мовчати. Але він раптово підійшов до неї, схопив обома руками за шию і почав душити, хоча вона просила відпустити. Не дивлячись на прохання відпустити [PERSON] продовжував її душити і тоді вона з останніх сил почала намагатися кричати. Її крики почула їхня з братом мама [PERSON] , яка підійшла і почала їх розбороняти. Брат тоді відпусти її і пішов. І це була перша спроба замаху на її життя. До цього часу він лише словесно ображав, лаяв і погрожував. Після того як вона віддихалася їй стало страшно і вона зателефонувала до своєї дочки [PERSON] і розказала про все що трапилося. Дочка просила пройти обстеження, щоб не було негативних наслідків, але вона була в стресовому стані і просто прийняла заспокійливі ліки і загалом свої ліки які вживає на постійній основі. Вона пробачила брату цей вчинок і не зверталася у правоохоронні органи, бо розуміла що брат хворий, і його було просто шкода. 06.04.2025 її брат [PERSON] знову прийшов на її подвір`я, а саме у літню кухню, де вона на той момент знаходилась, лаявся нецензурною лайкою та сказав, що вона має віддати йому 4 мішки зерна. Після цього вона випила ліки, віддихалася і пішла в хлів набирати пшеницю, яку потім відвезла брату. А ще через деякий час один мішок пшениці забрала дружина брата [PERSON] .. [PERSON] , образи і лайка з того часу не припинялися. 07.05.2025 брат знову застосував до неї фізичне насильство, перебуваючи на її подвір`ї напав на неї і почав завдавати ударів в область голови, від чого остання втратила свідомість. Після того як вона прийшла до тями зателефонувала до своєї дочки [PERSON] і попросила викликати швидку допомогу і поліцію. Бригада екстреної медичної допомоги доставила її в лікарню. Згідно медичної довідки від 07.05.2025 складеної лікарем відділенням екстреної медичної допомоги КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю.Липи» [PERSON] її було обстежено як жертву домашнього насильства та складено довідку про фіксацію тілесних ушкоджень. Також як вбачається із Виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 9922 [PERSON] перебувала на лікуванні у КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи» з 07.05.2025 по 09.05.2025 з діагнозом «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забійна субапоневратична гематома в тім`яно-потиличній ділянці зліва». Крім цього її було скеровано для проходження судово-медичної експертизи на предмет встановлення ступеня тілесних ушкоджень та механізму їх утворення. Також вона звернулася із заявою в поліцію де за її заявою було розпочато досудове розслідування про що 13.05.2025 внесено відомості у ЄРДР. Постановою т.в.о. начальника сектору дізнання відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській обл. Діаною Чопик 28.05.2025 було винесено постанову про зміну кримінально-правової кваліфікації кримінального правопорушення згідно з якою змінено кримінально-правову кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 12025142450000036 від 08.05.2025 з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України. На даний час обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025142450000036 від 08.05.2025 передано до Жидачівського районного суду. Фактично побиття братом стало останньою краплею її терпіння і остання змушена звертатися до суду із даною заявою, оскільки вважає що є особою, яка зазнала домашнього насильства. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 11.06.2025 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 13.06.2025 /а.с.22-23/. Розгляд справи по суті відбувся 13.06.2025 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Заявниця [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій розгляд справи просить проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Подав заяву у якій просить слухати справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до медичної довідки від 07.05.2025, [PERSON] стала жертвою з боку знайомої їй особи [INFO] в [ADDRESS] . В обстежуваної особи виявлено такі ознаки: спокійна, плаче /а.с.7/. Згідно з довідкою про фіксацію тілесних ушкоджень від 07.05.2025, [PERSON] було поставлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна субапоневратична гематома в тімяно-потиличній ділянці зліва /а.с.8-10/. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9922 від 07.05.2025 по 09.05.2025, основний діагноз: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забійна субапоневротична гематома в тімяно-потиличній ділянці зліва. Супутні діагнози: цукровий діабет типу 2 з неуточненими ускладненнями. Цукровий діабет ІІ типу, важка форма. Хронічний остеомієліт лівої плечової кістки. Гіпертонічна хвороба /а.с.11/. Згідно з направленням на консультацію до «Висновку есперта №21/2025» з приводу побиття братом 07.05.2025 об 11 год 30 хв [PERSON] було скеровано у міську лікарню №6 м. Львів для підтвердження діагнозу струсу головного мозку у динаміці /а.с.12/. Відповідно до висновку експерта №21/2025, за даними наданих медичних документів та огляду у [PERSON] , була виявлена травма голови, а саме струс головного мозку, забійна субалоневротична гематома в тім`яно-потиличній ділянці зліва, з травматичним набряком м`яких тканин. Травма голови, а саме струс головного мозку з забійною субапоневротичною гематомою в тім`яно-потиличній ділянці зліва та травматичним набряком м`яких тканин у [PERSON] , могли утворитись в результаті однократного травматичного впливу тупим предметом, з обмеженою травмуючою поверхнею, який припав в тім`яно-потиличну ділянку голови зліва. Не виключається можливість утворення даних тілесних ушкоджень у [PERSON] , в результаті травматичного впливу тупим предметом яким міг бути кулак. Дані тілесні ушкодження у [PERSON] , були пов`язані з розладом здоров`я на строк понад 6, але не більше 21 доби, а тому кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я /а.с.13-14 на звороті/. Згідно з витягом з ЄРДР № 12025142450000036 від 08.05.2025, 07.05.2025, 07.05.2025 в ч/ч ВнП №2 Львівського РУП ГУНП у Львівській області поступила письмова заява [PERSON] , в якій остання просить притягнути до кримінальної відповідальності її брата [PERSON] , який 07.05.2025 близько обіду спричинив їй тілесні ушкодження, а саме завдав декілька ударів кулаком в голову /а.с.15/. Відповідно до постанови про зміну кримінально-правової кваліфікації кримінального правопорушення від 28.05.2025, змінено кримінально-правову кваліфікацію кримінального правопрушення у кримінальному провадженні № 12025142450000036 від 08.05.2025 з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України /а.с.16/. Відповідно до ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 11.06.2025 у справі №443/879/25 (провадження №1-кп/443/102/25), призначено судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акта по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жидачівського районного суду Львівської області за адресою: м. Жидачів, вул. Я. Мудрого, 20 на 11.06.2025 /а.с.17/. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до п. 3, 4, 6, 7, 14, 17 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 2, 3\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи відповідно до п. 9 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до частин першої, другої\~статті 350-5 ЦПК України\~справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення\~Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У свою чергу, як унормовано ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Крім того, згідно зі\~ст. 19 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Висновки суду за результатами розгляду заяви. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). З огляду на викладене, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо сестри [PERSON] , є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. З урахуванням практики Європейського Суду з прав людини суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Відповідно до приписів п. 10 ч. 1\~ст.430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення суду. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави (ч.3\~ст.350-5 ЦПК України).

Outcome: approved