Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідача за адресою: [ADDRESS] . Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідач не виконував належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 37210,31 гривень. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості. Ухвалою суду від 04.04.2025 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (суддя Материнко М.О.). 30.04.2025 року відповідач [PERSON] подав заяву про відвід судді. Ухвалою суду від 05.05.2025 року заяву відповідача [PERSON] визнано необґрунтованою, справу передано до канцелярії суду для вирішення питання про відвід судді. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Горбунову Я.М. Ухвалою суду від 13.05.2025 року \~ \~ \~ \~у задоволенні заяви про відвід судді Материнко М.О. відмовлено та повернено судді для подальшого розгляду. 12.05.2025 року від відповідача [PERSON] подано заяву про зупинення провадження по справі, яка в подальшому була розглянута 11.06.2025 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 12.05.2025 року від відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в обгрунутуванні якого вказував, що позивачем разом з позовною заявою не подано жодного доказу, які б підтверджували факт звернення до позивача для укладення правочину в будь-який спосіб, у позовній заяві та додатках до неї відсутні дані, щодо правового статусу квартири житлового будинку, її власників, користувачів. До позову не долучено жодного документа на підтвердження цього факту, щоунеможливлює встановити факт отримання ним житлово-комунальної послуги. Ухвалою суду від 14.05.2025 року задоволено заяву судді Материнко М.О. про самовідвід від розгляду цивільної справи та передано до канцелярії суду для повторного авторозподілу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Бугрія В.М. Ухвалою суду від 15.05.2025 року цивільну справу прийнято до провадження в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. 02.06.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в обґрунтуванні якого вказували, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Розрахунок суми заборгованості, що доданий до позовної заяви не суперечить положенням цивільного процесуального законодавства України, адже нормами ЦПК України не передбачено вимоги, відповідно до яких повинен бути оформлений розрахунок заборгованості, водночас підприємством надає всі вихідні дані, що дають змогу перевірити правильність вказаних розрахунків У зв`язку з тим що відповідач не згоден із порядком нарахувань наданоо розгорнутий розрахунок нарахувань за період з 01.01.2023 по 01.02.2025 по кв. [ADDRESS] з вихідними даними підприємства, що дають змогу перевірити правильність розрахунків. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно інформації з державного реєстру речових прав №428593945 від 26.05.2025 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Статтею 322, 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Нарахування плати за комунальні послуги проводилися підприємством відповідно до вимог законодавства та існуючих нормативних документів, в установленому порядку, дії позивача щодо порушення кількісних та якісних показників послуг не були визнані незаконними чи такими, що порушують права відповідача. Відповідно до статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 Закону. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Таким чином, між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] з 01.12.2022 вважається укладеним Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії який є публічним договором приєднання. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Вважають заперечення викладені у відзиві безпідставними та необґрунтованими, а позовні вимоги підприємства правомірними. 09.06.2025 року відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в обґрунтуванні якого вказував, що він не погоджується з доводами позивача, посилаючись на те, що представник позивача пропустив строк для подання відповіді на відзив. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п. п. 17, 18\~постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . (а.с. 81). Статтею 322, 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідач [PERSON] , який є споживачем послуг Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», не оплатив в повному обсязі надані послуги у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим, за період з 01.01.2023 року по 01.02.2025 року утворилась заборгованість в сумі 33436,85 гривень. За період з 21.01.2024 року по 01.02.2025 року нараховано індекс інфляції в сумі 3048,58 гривень, та 3% річних в сумі 724,88 грн. Відповідно до статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 Закону. За приписами статті 14 Закону за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме: 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. До дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону. За приписами статті 1 Закону споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. При цьому, відповідно до п.1 ч. 2 ст.7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Іншого чинним законодавством не передбачено. Відповідно до статті 13 Закону у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. З огляду на наведені вище норми чинного законодавства та зважаючи на те, що надання послуг з постачання теплової енергії підприємством «Полтаватеплоенерго» не припинено та здійснюється безперервно в опалювальний період, крім часу перерв, визначених ч.1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», свідчить про те, що відповідач приєднався до умов індивідуального договору приєднання, який на сьогодні є чинним. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Пункт 52 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2022 визначено порядок відмови споживача від договору. Своє право споживач має реалізувати виключно за один місяць до закінчення строку дії такого договору. Договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Крім того, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави цивільна справа №554/10328/23 від 19.06.2024 за позовом [PERSON] до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про захист прав споживачів - відмовлено. Судом встановлено, що є укладеним між підприємством та [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] індивідуальний договір приєднання з постачання теплової енергії від 01.12.2022. \~ \~ \~ \~Виходячи із розрахунку заборгованості, підприємство здійснює нарахування за вказаною адресою за послугу з постачання теплової енергії у відповідності до встановлених тарифів, які введені в дію з 01 грудня 2020 року постановою НКРЕКП від 30.11.2020 № 2269 від 30.11.2020 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»; введені в дію з 01 листопада 2021 року рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, але відповідно до положень р. III Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022р.р. для розрахунків із кінцевими споживачами комунальних послуг (населенням) тарифи, встановлені цим рішенням, застосовуються після завершення опалювального періоду 2021/2022 р.р., тобто з 01 травня 2022 року введені в дію з 01 жовтня 2022 року рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». В Полтавському окружному адміністративному суді оскаржувалось рішення Полтавської обласної ради 8 скликання від 30.09.2022 р. №477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго», які використовуються при нарахуванні підприємством «Полтаватеплоенерго» послуг для населення. Вказаним рішенням встановлено двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії за категоріями споживачів відповідно до додатку 2, тарифи за послуги з постачання гарячої води за категоріями споживачів відповідно до додатку 3 (пункту 1 рішення). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 р. визнано протиправним та нечинним пункт 1 рішення 16 позачергової сесії Полтавської обласної ради 8 скликання від 30.09.2022 р. №477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» в частині встановлення Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» двоставкових тарифів на послугу з постачання теплової енергії за категорією споживачів "Для потреб населення" відповідно до додатку 2 та тарифів на послугу з постачання гарячої води за категорією споживачів "Для потреб населення" відповідно до додатку 3. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 зазначене рішення Полтавського адміністративного окружного суду в частині задоволених вимог про визнання протиправним та нечинним рішення Полтавської обласної ради скасовано і в цій частині прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено. Таким чином, при нарахуванні тарифів за комунальні послуги позивачем правомірно застосовувались встановлені НКРЕКП двоставкові тарифи як грошовий вираз двох частин тарифу - умовно-змінної та умовно-постійної складової, який покладений в основу нарахування заборгованості відповідачу за спожиту теплову енергію. Оскільки вказані нормативно-правові акти протиправними і нечинними не визнавались, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на законних підставах та зобов`язане застосовувати двоставкові тарифи у розрахунках зі споживачами. Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі Закон), набрав законної сили 02.08.2017. Даний Закон визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг. Сфера дії цього Закону визначена в статті 2 та регулює відносини щодо комерційного обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги); розподілу між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг; встановлення, обслуговування, заміни вузлів обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії; формування та надання споживачам рахунків на оплату комунальних послуг; забезпечення споживачів обліковою інформацією. Згідно ст.9 Закону комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Згідно ч. 4 ст. 10 Закону розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги у будівлі, її частині, обладнаній окремим інженерним вводом. У житловому будинку за адресою: [ADDRESS] підприємством надається послуга з постачання теплової енергії, що підтверджується копією акта про прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку теплової енергії. Даний акт складено за участю представника балансоутримувача КП ЖЕО №2 відповідно є належним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України. Нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії у будинок [ADDRESS] здійснюється на підставі показів загальнобудинкового вузла комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується архівними даними показників кількості спожитої теплової енергії за період позовних вимог. Опалювальна площа житлового будинку за адресою: [ADDRESS] складається з опалювальних площ житлових приміщень (квартир). Інформація про опалювальну площу будинку відображається в рахунках на оплату послуг, які споживачі отримують щомісячно, в тому числі і відповідач в яких зазначається загальна опалювальна площа будинку та опалювальна площа квартири відповідача.(рахунки на оплату послуг додаються) Протягом опалювального періоду загальний обсяг спожитої теплової енергії, визначений за показаннями вузла комерційного обліку, розподілявся пропорційно опалювальної площі кожної окремої квартири. Пунктом 32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830 передбачено, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Тому обсяги теплової енергії, спожитої на опалення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , визначаються відповідно до показань вузла комерційного обліку. Обсяг спожитої теплової енергії, що припадає на квартиру відповідачів опалювальною площею відображено в розрахунку заборгованості, а загальний обсяг спожитої будинком теплової енергії підтверджено належними доказами, а саме показаннями вузла обліку теплової енергії за період, які додаються. Крім того, дані про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ними) теплової енергії за розрахунковий період (місяць) зазначаються виконавцем послуг в особистому кабінеті споживача та/або в рахунках про сплату послуг, які споживачі отримують щомісячно, що передбачено Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 23 від 31.01.2020, яким затверджено Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджено основні положення щодо їх формування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підприємством надано докази, зокрема акти про прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку за адресою: [ADDRESS] та показниками кількості спожитої теплової енергії за вказаною адресою, що є первинними документами та слугують підставою для проведення розподілу між споживачами обсягів спожитих послуг. Нарахування умовно - постійної частини плати двоставкового тарифу здійснюється виходячи із теплового навантаження на опалення квартир вищезазначеного будинку поділеного на загальну опалювальну площу квартир будинку та помноженого на опалювальну площу квартири апелянта, та умовно-постійну частину двоставкового тарифу (місячну абонентську плату на одиницю теплового навантаження), що діяв у спірний період. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки доведеним є факт ухилення відповідача від виконання грошового зобов`язання. Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог за недоведеністю, не надав не було власного контррозрахунку, як і не спростовано доводів позивача щодо вказаних даних про опалювальні періоди, тарифи та обсяги споживання. В зв`язку із задоволенням позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання цього позову в розмірі 3028,00 гривень 00 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного,\~ст. 25 Закону України "Про теплопостачання",

Outcome: approved