Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокатка Комарницька М.В., 28.04.2025 року, сформувавши документ у системі «Електронний суд», подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у с. Труханів Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, право власності на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 77, 1 кв. м., з котрої житлова площа - 55,1 кв. м. та нежитлова площа - 22,0 кв. м., господарських будівель - сараю (позначений у технічній документації літерою Б), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), гаражу (позначений у технічній документації літерою Е), літньої кухні (позначена у технічній документації літерою М), та господарських споруд - огорожі № 2, воріт № 1, колонки (позначена у технічній документації літерою К), розташоване за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 2 753 грн. 98 коп., позивач [PERSON] не порушує. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ус. Труханів Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області у віці 63 років помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] .. Заповіту щодо розпорядження усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті спадкодавець [PERSON] за життя не складав. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належне йому право на спірне домоволодіння. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавця [PERSON] , у тому числі й на спірне домоволодіння, при цьому він прийняв спадщину та не відмовився від неї, так як на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] постійно проживав з ним у спірному домоволодінні, де також має задеклароване місце реєстрації, а також фактично вступив в управління та володіння усім спадковим майном. Проте оформити відповідне право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] на спірне домоволодіння позивач [PERSON] не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нього в силу того, що спадкодавець [PERSON] за життя відповідне своє право власності на спірне домоволодіння не зареєстрував/не оформив. З огляду на вказане, отримавши 04.04.2025 року відмову Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] на спірне домоволодіння, позивач [PERSON] змушений був звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Відповідач Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області відзиву на позовну заяву [PERSON] до неї про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подала, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її належними засобами доказування не навела. Заяви та клопотання сторін у справі. Представниця позивача [PERSON] - адвокатка Комарницька М.В. 15.05.2025 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 3087, у котрому повідомила про причини неможливості приймати участь у підготовчому засіданні (обумовлена зайнятість), а тому просила проводити підготовче засідання за її відсутності та за відсутності її довірителя, при цьому підготовче засідання просила закрити, а цю справу призначити до розгляду по суті. Інших заяв та/чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 29.04.2025 року, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 15.05.2025 року, 12:45 год.. Витребувано за власною ініціативою від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи № 89/2025, заведеної 03.04.2025 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Труханів Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області. Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06.05.2025 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія спадкової справи № 89/2025, заведеної 03.04.2025 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Труханів Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 2992, з якоїне вбачається тієї обставини, що розгляд цієї справи та ухвалене у ній рішення у майбутньому може вплинути на права та/чи законні інтереси будь-яких інших осіб. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.05.2025 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 10.06.2025 року о 12:00 год.. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. Позивач [PERSON] у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті не з`явився, однак його уповноважена представниця - адвокатка Комарницька М.В., будучи присутньою у такому судовому засіданні, висловила позицію на підтримання позовних вимог свого довірителя з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому позові, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області у призначене судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті явку свого уповноваженого представника не забезпечила, про поважні причини неприбуття такого представника не повідомляла. Суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, неявка якого не є перешкодою для можливості судового розгляду такої справи. Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання були вирішені Сколівським районним судом Львівської області у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи у підготовчому засіданні порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких його прав відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом під час розгляду даної справи встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що стверджується його паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Сколівським РВ ГУ МВС України у Львівській області 24.02.1999 року (копія міститься у справі, а. с. 7-8), а його зареєстрованим місцем проживання на території України з 12.11.1986 року є [ADDRESS] . Зазначене задеклароване місце реєстрації позивача [PERSON] з 12.11.1986 року стверджується також Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/010594008, сформованим 04.09.2024 року адміністратором ЦНАП Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 9). Згідно свідоцтва про народження на бланку серії [NUMBER] , виданого повторно Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 21.03.2025 року у відповідності до актового запису про народження виконавчого комітету Труханівської сільської ради Сколівського району Львівської області від 01.09.1966 року за № 38 (копія міститься у справі, а. с. 10), батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , обоє за національністю - українці. Шлюб між батьками позивача [PERSON] був зареєстрований 04.09.1957 року виконавчим комітетом Труханівської сільської ради Сколівського району Львівської області, про що було складено актовий запис за № 26, що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, номер: 00050580690, сформованим 10.04.2025 року (копія міститься у справі, а. с. 11-12). Судом також встановлено, що матір позивача [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] у віці 59 років у с. Труханів Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сколівського районного управління юстиції Львівської області 07.12.2010 року у відповідності до актового запису про смерть Труханівської сільської ради Сколівського району Львівської області від 23.03.1990 року за № 6 (копія міститься у справі, а. с. 13). Своєю чергою, батько позивача [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] у віці 63 років у с. Труханів Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим Труханівською сільською радою Сколівського району Львівської області 18.11.1997 року у відповідності до актового запису про смерть за № 24 (копія міститься у справі, а. с. 14). Обоє батьків позивача [PERSON] за життя заповіту щодо розпорядження належними їм правами та обов`язками на випадок своєї смерті не складали. Своєю чергою, довідками, виданими старостою сіл Труханів та Побук виконавчого комітету Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області від 01.04.2025 року та від 14.04.2025 року за вих. № 130 та вих. № 139 (копії містяться у справі, а. с. 16, 17) стверджується, що позивач [PERSON] до дня смерті кожного із своїх батьків - спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , постійно проживав разом із ними у житловому будинку по [ADDRESS] . Отож, позивач [PERSON] , який бажає оформити спадщину після смерті батька [PERSON] , смерть якого наслала пізніше, прийняв спадщину, так як на час відкриття спадщини після його смерті проживав разом з ним в одному житловому будинку по [ADDRESS] , крім того він у встановленому законом порядку та строки не відмовився від спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , а, навпаки, вступив в управління та володіння усім спадковим майном. Інших спадкоємців за законом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] немає. Відтак, саме позивач [PERSON] за законом першої черги вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини після його смерті і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, котре розташоване по [ADDRESS] , та котре є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог, судом встановлено, що таке домоволодіння в цілому складається з житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 77, 1 кв. м., з котрої житлова площа - 55,1 кв. м. та нежитлова площа - 22,0 кв. м., господарських будівель - сараю (позначений у технічній документації літерою Б), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), гаражу (позначений у технічній документації літерою Е), літньої кухні (позначена у технічній документації літерою М), та господарських споруд - огорожі № 2, воріт № 1, колонки (позначена у технічній документації літерою К), воно збудоване у 1975 році, не є самочинним об`єктом будівництва. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 02.09.2024 року суб`єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем [PERSON] на замовлення позивача [PERSON] із Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації ЄДЕСуСБ, реєстраційний номер: ТІ01:4314-6519-2213-8783 (копії містяться у справі, а. с. 18-24, 25-36), а також Витягом з погосподарської книги № 4 с. Труханів за 1996-2000 роки, сформованим старостою сіл Труханів та Побук виконавчого комітету Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області 01.04.2025 року за вих. № 130 (копія міститься у справі, а. с. 15). Судом встановлено, що позивач [PERSON] , який прийняв спадщину у встановленому порядку після смерті батька [PERSON] , 04.04.2025 року одержав відмову Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за спадкодавцем [PERSON] , що стверджується матеріалами спадкової справи № 89/2025, заведеної 03.04.2025 року (копія міститься у справі, а. с. 53-72). Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. При цьому, прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки згадані вище правовідносини виникли до набрання чинності діючим ЦК України, то суд при розгляді даного спору у вказаній частині керується положеннями ЦК Української РСР 1963 року та діючими на той час законодавчими актами. Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За змістом ст. 527 ЦК Української РСР 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При цьому, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року). Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). В силу статей 22-23 КпШС України (у редакції, що діяла на час проведення будівництва спірного домоволодіння), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і у тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. До роздільного майна подружжя, вказаний вище Кодекс відносив те майно, котре належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу у дар або у порядку спадкування, речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо) (ст. 24 КпШС України). Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів позивача [PERSON] , виходячи з відсутності у господарства, до котрого входить спірне домоволодіння, фактично статусу колгоспного двору, а також враховуючи ту обставину, що незаконність набуття за життя спадкодавцем [PERSON] права на спірне домоволодіння не встановлена судом і такий факт не оспорюється відповідачем у справі, то суд вважає, що право на спірне домоволодіння було набуте спадкодавцем [PERSON] правомірно, зокрема його частина - як майно, набуте за час шлюбу з [PERSON] , а інша його частина - у порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] тим з подружжя, який її пережив. При цьому, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння відсутні в силу того, що спадкодавець [PERSON] не зареєстрував за життя своє право на спірне домоволодіння в цілому, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування позивачем [PERSON] прав та обов`язків на цей об`єкт нерухомого майна у нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначених порушених прав позивача [PERSON] як спадкоємця за законом першої черги спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті зазначеного спадкодавця та не відмовився від такої спадщини. За таких наведених вище обставин справи, а також з урахуванням обрання позивачем [PERSON] у межах пред`явлених ними позовних вимог способу захисту своїх порушених прав щодо спадкування, який не суперечить закону та найбільш правильно й повно захистить таке його порушене право, позовні вимоги підлягають до задоволення. Зокрема, слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1) загальною площею 77, 1 кв. м., з котрої житлова площа - 55,1 кв. м. та нежитлова площа - 22,0 кв. м., господарських будівель - сараю (позначений у технічній документації літерою Б), убиральні (позначена у технічній документації літерою Г), гаражу (позначений у технічній документації літерою Е), літньої кухні (позначена у технічній документації літерою М), та господарських споруд - огорожі № 2, воріт № 1, колонки (позначена у технічній документації літерою К), розташоване за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] у с. Труханів Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 2 753 грн. 98 коп. і підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки одного з відділень АТ КБ «ПриватБанк» від 17.04.2025 року за № 0.0.4302562248.1.(копія містяться у справі, а. с. 1), з урахуванням відповідної позиції цього позивача з вказаного приводу, який не ставить питання про їх стягнення на свою користь з відповідача Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області у випадку задоволення вимог його позовної заяви, слід залишити за ним, відступивши таким чином від порядку розподілу судових витрат, визначеного у ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру, матеріали цієї справи не містять. Окремо належить наголосити, що відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Отож, наведені вище судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору, з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», й так належало б покласти на позивача [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом спірного майна пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі.

Outcome: approved