Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася\~до суду\~із вказаним\~позовом,\~обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2017 року, що був зареєстрований Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 76.\~Від шлюбу мають дитину дочку [PERSON] . Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені через різні погляди на життя. Спільно не мешкають та господарство не ведуть з 20 жовтня 2022 року. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, розгляд справи просила проводити без його участі, на позовних вимогах наполягала. Не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог.. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 лютого 2017 року, який був зареєстрований Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 76.(свідоцтво про шлю серії № [NUMBER] Від шлюбу мають дитину дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Шлюбні відносини між сторонами на час розгляду справи фактично припинені через різні погляди на життя, шлюб має формальний характер. Сторони спільно не мешкають та господарства не ведуть. Статтею 56 Сімейного кодексу України\~визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїх позовних вимогах позивачка просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». З огляду на це, суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Щодо позовної вимоги про залишення дитини проживати з позивачем, суд виходить із наступного. Згідно вимог\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В силу\~ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, номер судового провадження 61-14859ск19. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач надав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову позивачки, а тому слід залишити дитину [PERSON] , [INFO] , проживати із матір`ю - [PERSON] , відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо судових витрат у відповідності до ст.\~141,142 ЦПК України, враховуючи, що позов було визнано відповідачем, а звідси є таким, що підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 612,06 грн. ((1224,12грн. сплачений судовий збір х 50%):100%), а інші\~612,06 грн. судового збору підлягають повернення позивачу з державного бюджету. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved