Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ПРИОРИТЕТ-ЖИТЛО», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Л. Г., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазур Я. В., Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Позовна заява мотивована тим, що 18 травня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «ПРИОРИТЕТ-ЖИТЛО» укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого позивач набув у власність нежиле приміщення загальною площею 2,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір був зареєстрований 18 травня 2010 року у Державному реєстрі правочинів. 28 листопада 2023 року [PERSON] було подано до Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса ДМНО Мазур Я. В. заяву про державну реєстрацію речових прав на вищевказане нерухоме майно. Однак, рішенням Державного реєстратора від 01 грудня 2023 року позивачеві було відмовлено у проведенні реєстраційної дії, оскільки наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно податкова застава усього нерухомого майна ТОВ «ПРИОРИТЕТ-ЖИТЛО». Обтяження було накладене 21 квітня 2023 року, тобто після укладання між [PERSON] та ТОВ «ПРИОРИТЕТ-ЖИТЛО» договору купівлі-продажу від 18 травня 2010 року вказаного нежитлового приміщення. Позивач вказував, що він не має жодного відношення до податкового боргу ТОВ «ПРИОРИТЕТ-ЖИТЛО», добросовісно набувши право власності на нерухоме майно на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, він не має змоги здійснити державну реєстрацію речових прав це майно, а тому він змушений звернутись до суду. Просив визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 67287393 від 21.04.2023 09:16:41, [PERSON] , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська обл., податкова застава Можливість відчуження: за погодженням з обтяжувачем Відомості про суб`єктів обтяження: Орган державної влади, Обтяжувач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - Відповідач - 2), код ЄДРПОУ: 44118658, країна реєстрації: Україна, Боржник: ТОВАРИСТВО ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ"ПРИОРИТЕТ - ЖИТЛО", код ЄДРПОУ: 20236383, країна реєстрації: Україна Зміст, з одночасним припиненням обтяження - податкова застава на нерухоме майно ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРИОРИТЕТ - ЖИТЛО" код: 20236383. Опис предмета обтяження: нежитлове приміщення, адреса ОНМ: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, бульвар Слави, будинок 58, секц. 7, приміщення 50 (реєстраційний номер майна: 27928401). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 01 серпня 2024 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Ткаченко Н.В. (а.с.1). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 06 серпня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено проведення підготовчого засідання (а.с. 41). Відзиву на позовну заяву відповідач ТОВ "ПРИОРИТЕТ - ЖИТЛО" не надав. 23 серпня 2024 року до суду надійшли пояснення від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в яких зазначено, що за даними інтегрованих карток платника, що ведуться податковими органами, станом на 13 березня 2024 року у відповідача обліковується податковий борг у загальній сумі 354515,14 грн., який існував на дату складання акту опису майна у податкову заставу. У зв`язку із відсутністю інформації щодо наявності договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18 травня 2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем, на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області здійснено опис нерухомого майна, яке належить відповідачеві у податкову заставу згідно акту опису від 17 березня 2023 року № 17484/6/04-36-13-05-10 та до Державного реєстру 21 квітня 2023 року внесено запис під реєстраційним номером 50003970 про поширення податкової застави на нерухоме майно зазначеного платника податків згідно з вищевказаним актом обстеження майна за адресою: [ADDRESS] . Також Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зазначило, що заходи з реалізації майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке описано в податкову заставу згідно акту опису від 17 березня 2023 року № 17484/6/04-36-13-05-10 на підставі рішення про опис майна у податкову заставу від 17 березня 2023 року № 17484/6/04-36-13-05-10 не заплановані (а.с.70-71). 07 листопада 2024 року представник позивача адвокат Бєлкіна М.О. направила додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як третя особа, не заявляє самостійних вимог щодо даного предмета спору, про що надано пояснення від 22 серпня 2024 року. Так Головне управління ДПС у Дніпропетровській області повідомляє про відсутність інформації щодо наявності договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18 травня 2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем, під час здійснення інвентаризації нерухомого майна для податкової застави за актом інвентаризації від 17 березня 2023 року № 17484/6/04-36-13-05-10. Таким чином Головне управління ДПС у Дніпропетровській області підтверджує всі обставини, зазначені в позові, і не висуває заперечень проти таких обставин та правової позиції позивача. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області також повідомило, що не буде здійснювати подальших дій з реалізації майна за адресою: [ADDRESS] . Отже, представник позивача наполягала на задоволенні позову [PERSON] (а.с. 49-50). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27 листопада 2024 року підготовче судове засідання було закрито (а.с. 103). Рішенням Вищої ради правосуддя від 03 грудня 2024 року суддю [PERSON] звільнено у відставку. Розпорядженням курівника апарату Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська №25 від 12 грудня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ та дану цивільну справу передано на повторний авторозподіл (а.с.110-112). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2024 року справу розподіллено судді Куць О.О. (а.с.112). Ухвалою судді Куць О.О. від 13 грудня 2024 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. У судовому засіданні представник позивача адвокат Новікова Л.О. просила задовольнити позовну заяву з підстав, викладених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача\~-\~ТОВ «ПРИОРИТЕТ-ЖИТЛО»\~у судове\~засідання не\~з`явився.\~Відповідач повідомлявся\~належним чиномпро дату, час і місце судового засідання, причини неявки представника товариства у судове засідання суду не повідомлені. Приватний нотаріус Батова Л.Г. 13 серпня 2024 року направила заяву про розгляд справи без її участі (а.с.44). Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мазур Я. В. у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомила. Представник Головного управління ДПС у Дніпропетровській області просив ухвалити рішення на розсуд суду, вказав, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області не здійснює та не планує здійснювати дії з реалізації майна за адресою: [ADDRESS] , оскільки воно належить позивачу [PERSON] . Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. \~ \~ \~ \~Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, 18 травня 2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ПРИОРИТЕТ-ЖИТЛО» укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л. Г. за реєстровим № 2828, відповідно до умов якого відповідач передав, а позивач прийняв у власність нежиле приміщення загальною площею 2,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-19). Вищевказаний договір купівлі-продажу від 18 травня 2010 року зареєстровано в державному реєстрі правочинів, що підтверджується Витягом з державного реєстру правочинів № 8548309 від 18.05.2010 року, номер правочину 3941534 (а.с. 20). 28 листопада 2023 року [PERSON] до Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріусу ДМНО Мазур Я. В. було подано заяву за реєстраційним номером 58240920 щодо державної реєстрації речових прав на належне позивачу нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] (сім) приміщення 50. Рішенням державного реєстратора № 70502335 від 01 грудня 2023 року [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки наявне зареєстроване обтяження речових прав на нерухоме майно - податкова застава. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67287393 від 21.04.2023 09:16:41, [PERSON] , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська обл. Вид обтяження: податкова застава Можливість відчуження: за погодженням з обтяжувачем Відомості про суб`єктів обтяження: Орган державної влади, Обтяжувач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - Відповідач - 2), код ЄДРПОУ: 44118658, країна реєстрації: Україна, Боржник: ТОВАРИСТВО ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ"ПРИОРИТЕТ - ЖИТЛО", код ЄДРПОУ: 20236383, країна реєстрації: Україна Зміст, характеристика обтяження: Податкова застава на нерухоме майно ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРИОРИТЕТ - ЖИТЛО" код: 20236383 Опис предмета обтяження: нежитлове приміщення, адреса ОНМ: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Бульвар Слави, будинок 58, секц. 7, приміщення 50 (реєстраційний номер майна: 27928401) (а.с. 22). Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 160/13328/19, яке набрало законної сили 16 квітня 2020 року, позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ТОВ "ПРИОРИТЕТ - ЖИТЛО" про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна задоволено повністю. Надано дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків - ТОВ "ПРИОРИТЕТ - ЖИТЛО" (код ЄДРПОУ 20236383), що перебуває у податковій заставі. Вказаним рішенням суду було встановлено, що ТОВ "ПРИОРИТЕТ - ЖИТЛО" (код ЄДРПОУ 20236383) зареєстроване 19 листопада 1993 року, як суб`єкт господарської діяльності, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник податків за неосновним місцем обліку. ТОВ "Приоритет-Житло" 17 лютого 2017 року подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік, якою задекларовано зобов`язання з орендної плати у розмірі 77985,85 грн. 14 лютого 2018 року ТОВ "Приоритет-Житло" подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю за 2018 рік, якою задекларовано зобов`язання з орендної плати у розмірі 77985,85 грн. На підставі акта перевірки від 08 лютого 2017 року №896/04-63-12-03/20236383 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 09 березня 2017 року № 0001721203, яким до ТОВ "Приоритет-Житло" застосовано штраф з орендної плати з юридичних осіб у сумі 9257,44 грн., податкове повідомлення-рішення від 09 березня 2017 року № 0001711203, яким до ТОВ "Приоритет-Житло" застосовано штраф з орендної плати з юридичних осіб у сумі 421,11 грн., Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 10 січня 2017 року відповідачу сформовано податкову вимогу №52-17 на суму податкового боргу у розмірі 6051,66 грн. 12 січня 2017 року Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №191/10/04-63-17-28. Майно ТОВ "Приоритет-Житло" передано в податкову заставу згідно з актом опису майна № 830/10/04-36-17-05-13 від 10 січня 2018 року (а.с. 181-184). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно відповіді Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 82754/6/04-36-13-05-10 від 20 грудня 2023 року, направленої на запит представника позивача адвоката Новікової Л.О., за даними інтегрованих карток платника, що ведуться податковими органами, станом на 15 грудня 2023 року у ТОВ «ПРИОРИТЕТ-ЖИТЛО» (код за ЄДРПОУ 20236383) обліковується податковий борг в загальній сумі 354 515,14 грн, який існував і на дату складання акту опису майна у податкову заставу. Також, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області зазначило, що ними на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна здійснено опис нерухомого майна, яке належить ТОВ «ПРИОРИТЕТ ЖИТЛО» у податкову заставу згідно акту опису від 17 березня 2023 року № 17484/6/04-36-13-05-10, та до Державного реєстру 21 квітня 2023 року внесено запис під реєстраційним номером 50003970 про поширення податкової застави на нерухоме майно зазначеного платника податків згідно з вищевказаним актом. Крім того в указаній відповіді на запит Головне управління ДФС у Дніпропетровській області вказувало, що на час накладання податкової застави у них була відсутня інформація про наявність договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18 травня 2010, укладеного між ТОВ «ПРИОРИТЕТ- ЖИТЛО» та [PERSON] . Обстеження майна відповідно до акту опису від 17 березня 2023 року № 17484/6/04-36-13-05-10 не проводилося у зв`язку з відсутністю доступу до приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29-30). Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відновлення порушеного конституційного права на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обов`язку усунути перешкоди у користуванні майном. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» у п. 4 роз`яснив, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтями 316, 317, 319 ЦК України регламентовано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а, ст.321 ЦК України, - що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон №1952-IV) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01січня 2013року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1)реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Договір купівлі-продажу укладений між сторонами 18 травня 2010 року. Станом на вказану дату питання виникнення у набувача права власності на нерухоме майно у разі його відчуження за договором було врегульовано досить суперечливо. В ЦК України містилися норми як про державну реєстрацію прав, так і правочинів (частина друга статті 182, статті 210, 657 ЦК України), та Законом України №1952-IV, який на вказану дату був чинний у редакції Закону України від 11 лютого 2010 року №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно ще не здійснювалася й почала проводитись лише з 01 січня 2013 року (1878-VI пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1878-VI). Частиною третьою статті 3 Закону №1952-IV (у редакції Закону №1878-VI) передбачалося, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Причому таке конститутивне значення державної реєстрації для виникнення речових правна нерухоме майно не може вважатись елементом порядку здійснення державної реєстрації прав, через що юридична сила цієї норми закону не може бути паралізована посиланням на пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1878-VІ від 11 лютого 2010 року. Водночас стаття 182 ЦК України у відповідній редакції не містила вказівки на такий конститутивний ефект державної реєстрації речових правна нерухоме майно й допускала визначення законом лише порядку державної реєстрації, тобто виключно процедурних норм, до яких приписи частини третьої статті3 Закону№1952-IV(у редакції Закону №1878-VI) не належали. Крім того, чинна станом на 18 травня 2010 року редакція частини четвертої статті 334 ЦК України передбачала виникнення права власності у набувача майна за договором, який підлягав державній реєстрації, саме з моменту такої реєстрації договору. Прив`язка моменту виникнення прав на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, саме до моменту такої реєстрації прав була здійснена в редакції частини четвертої статті 334 ЦК України, яка набрала чинності з 01 січня 2013 року (підпункт 4 пункту 3 розділу І, пункт 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1878-VI). Таким чином, на дату укладення позивачем договору купівлі-продажу від 18 травня 2010 року дійсно існувала очевидна суперечність між одночасно чинними нормами частини третьої статті 3 Закону №1952-IV (у редакції Закону №1878-VI) та частини четвертої статті 334 ЦК України щодо того ж самого питання: коли виникає право власності в набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (провадження №14-188цс20) дійшла висновку, що, зазначену суперечність слід вирішувати на користь пріоритетності норм ЦК України. Таким чином, до 01 січня 2013 року право власності у набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 ЦК України - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину. Відтак особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності. Суд звертає увагу на те, що позивач набув право власності на нежитлове приміщення площею 2,5 метри на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі продажу від 18 травня 2010 року, який був зареєстрований у Державному реєстрі правочинів за № 3941534, відтак в силу вказаних норм Закону саме [PERSON] є власником спірного нерухомого майна. У підпункті 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова застава це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави. Підпунктом 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п. 89.2 ст. 89 ПК України). Судом встановлено, що позивач не має жодного відношення до грошових зобов`язань боржника, яким є відповідач, податковий борг виник у ТОВ «ПРИОРИТЕТ-ЖИТЛО» після укладання з [PERSON] договору купівлі-продажу спірного приміщення від 18 травня 2010 року, позивач є власником вказаного нежитлового приміщення, а тому суд вважає, що наявні правові підстави для припиненням обтяження - податкової застави на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна: 27928401). Слід зазначити, що припиняючи обтяження, суд враховує позицію обтяжувача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, представник якого у поясненнях на позовну заяву та у судових засіданнях зазначив, що обтяження було накладене на вищевказане нерухоме майно у зв`язку із відсутністю інформації у ДПС щодо наявності договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18 травня 2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем, заходи з реалізації майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не заплановані (а.с. 70-71). Відтак позовні вимоги [PERSON] щодо припинення обтяження підлягають задоволенню. Що стосується вимог про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур державного реєстратора Дніпровської міської ради Логвиненко Т.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 67287393 від 21.04.2023 року, суд зауважує наступне. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підставою внесення запису про обтяження податкової застави було рішення державного реєстратора індексний номер 67287393 від 21.04.2023 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а документами, поданими для державної реєстрації, є акт опису майна, на яке поширюється податкова застава б/н від 17 березня 2023 року, та рішення про\~опис майна у податкову заставу від 17 березня 2023 року за № б/н (а.с. 31-32). На час ухвалення оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 67287393 від 21.04.2023 року вищевказані документи були чинним. Звертаючись із позовною заявою, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (індексний номер 67287393 від 21.04.2023 09:16:41, Логвиненко Тетяна Олегівна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська обл.), між тим позовна заява не містить жодних обґрунтувань, мотивів та підстав, з яких слід дійти висновку про його незаконність. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про оскарження/скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про опис майна у податкову заставу від 17 березня 2023 року за № б/н в частині спірного нерухомого майна, яке, зокрема, було підставою для ухвалення державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 67287393 від 21.04.2023 року. Суд враховує,\~що оскаржуване\~ рішення\~ про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень\~індексний номер\~67287393\~від 21.04.2023\~року стосується\~не лише\~майна,\~яке є\~предметом спору\~у даній\~цивільній справі,\~а усього\~майна боржника\~-\~ТОВАРИСТВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~"ПРИОРИТЕТ\~-\~ЖИТЛО",\~на яке\~поширюється податкова\~застава. Враховуючи вищевикладене,\~відсутні правові\~підстави для\~скасування рішення\~державного реєстратора від 21.04.2023 року. В даному випадку спірне нежитлове приміщення звільняється з податкової застави після набрання законної сили даним рішенням суду про припинення податкової застави, шляхом його виконання, що в повній мірі відповідає захисту прав та інтересів позивача, як власника майна. Відтак позовна заява підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить с норм ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн.

Outcome: partial