Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Рішенням Соснівського\~районного суду\~м.\~Черкаси від\~21.05.2025\~у задоволенні\~позовної заявиПриватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору\~Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації) відмовлено. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Скіць С.М. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 20000,00 грн. В обґрунтування заяви зазначив, що 09 січня 2025 року між [PERSON] та адвокатом Скіць С.М. укладено договір про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1.1. Договору предметом цього договору є надання адвокатом клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання, підписання та подача заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення та здійснення представництва інтересів (захисту) клієнта у всіх судових органах України. Відповідно до п.4.1. Договору, сторонами узгоджено, що вартість послуг адвоката (гонорар) встановлюється у фіксованому розмірі за професійну правничу допомогу, надану адвокатом у кожній судовій інстанції окремо та сплачується на підставі оформленого між сторонами акту наданих послуг. Надання послуг з професійної правничої допомоги відповідачу [PERSON] підтверджується ордером, що знаходиться в матеріалах справи, а також договором про надання правничої допомоги від 09.01.2025. Розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджується такими доказами: копією квитанції до прибуткового касового ордера про оплату витрат на професійну правничу допомогу від 26.05.2025; копією акту наданих послуг № 1 від 26.05.2025 про надання правничої допомоги від 09.01.2025; детальним описом робіт (наданих послуг) від 26.05.2025; копією договору про надання правничої допомоги від 09.01.2025. В акті наданих послуг № 1 від 26.05.2025 та у детальному описі робіт (наданих послуг) деталізовано послуги, які надавались відповідачу його представником. Отже, загальний розмір витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи в суді 1 інстанції, становить 20 000 грн, які представник відповідача просить стягнути з позивача. 03.06.2025 на адресу суду надійшли заперечення представника позивача, у яких останній просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, зазначив, що заявлена сума витрат на правничу допомогу є завищеною, не відповідають складності справи та явно не співмірні з ціною позову. Ціна позову у справі складає 17259,00 грн., при цьому відповідач заявляє судові витрати в розмірі 20\~000 грн, що складає понад 115 % ціни позову. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Крім того, представник відповідача не надав розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, у акті приймання-передачі наданої правничої допомоги відсутня вартість кожної наданої послуги та відсутнє зазначення витрат часу за кожну надану послугу, а тільки зазначена загальна сума вартості. Вивчивши подані представником відповідача документи а саме: «Детальний опис робіт (наданих послуг)» та «Акт наданих послуг №1 до Договору про надання правничої допомоги від 09.01.2025 року», встановлено наступне. В обох документах міститься ідентична таблиця під назвою «Найменування наданих послуг та/або виконаних робіт», у якій, зокрема: -у п. 3 зазначено: «Складення відзиву на позовну заяву та інших процесуальних документів»; -у п. 4 «Виготовлення додатків до відзиву, копій відзиву, подача відзиву до суду». Представник відповідача виокремлює пункт 4 як самостійну категорію наданих послуг/виконаних робіт, що виконані ним особисто. Однак пункт 4 таблиці є похідним від пункту 3, оскільки всі дії, зазначені у пункті 4, безпосередньо пов`язані зі складанням відзиву та є його невід`ємною частиною. Крім того, як сам відзив, так і додатки до нього були надіслані до суду та стороні позивача через систему «Електронний суд», що не потребувало їхнього додаткового виготовлення чи направлення у інший спосіб. Представником відповідача у справі подано лише відзив на позовну заяву та заяву про приєднання доказів до матеріалів справи, що свідчить про відсутність надмірного обсягу роботи у справі. З огляду на обставини справи (предметом розгляду були вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі 17259,00 грн), справа не є складною, а її розгляд не потребує аналізу значної кількості доказів, нормативно-правових актів, а також значних затрат часу та зусиль. На підставі вищевикладеного, представник позивача просив відмовити у стягнені з позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 20 000,00 грн. Представник позивача до судового засідання щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат не з`явився, повідомлявся про дату та час судового розгляду належним чином. Представник відповідача адвокат Скіць С.М. у заяві про ухвалення додаткового рішення просив розгляд заяви проводити без участі відповідача та його представника. Представник третьої особи ПрАТ УПСК у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Зважаючи на положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, ознайомившись з заявою про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Рішенням Соснівського\~районного суду\~м.\~Черкаси від\~21.05.2025\~у задоволенні\~позовної заявиПриватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору\~Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації) відмовлено. За приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно зі\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Так, відповідно до\~статті 11 ЦПК України\~суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Згідно ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що 09 січня 2025 року між [PERSON] та адвокатом Скіць С.М. укладено договір про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1.1. Договору предметом цього договору є надання адвокатом клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання, підписання та подача заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення та здійснення представництва інтересів (захисту) клієнта у всіх судових органах України. Відповідно до п.4.1. Договору, сторонами узгоджено, що вартість послуг адвоката (гонорар) встановлюється у фіксованому розмірі за професійну правничу допомогу, надану адвокатом у кожній судовій інстанції окремо та сплачується на підставі оформленого між сторонами акту наданих послуг. Надання послуг з професійної правничої допомоги відповідачу [PERSON] підтверджується ордером, що знаходиться в матеріалах справи, а також договором про надання правничої допомоги від 09.01.2025. Розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджується такими доказами: копією квитанції до прибуткового касового ордера про оплату витрат на професійну правничу допомогу від 26.05.2025; копією акту наданих послуг № 1 від 26.05.2025 про надання правничої допомоги від 09.01.2025; детальним описом робіт (наданих послуг) від 26.05.2025; копією договору про надання правничої допомоги від 09.01.2025. У разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення. Представником позивача подано заяву про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, зазначено, що у акті приймання-передачі наданої правничої допомоги відсутня вартість кожної наданої послуги та відсутнє зазначення витрат часу за кожну надану послугу, а тільки зазначена загальна сума вартості. Крім того, зазначено пов`язаність послуг, вказаних представником у акті, відсутність надмірного обсягу роботи у справі. Такі твердження представника позивача є обґрунтованими. У справі, що розглядається, було встановлено фіксований розмір гонорару. В цьому випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Тож сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. І з урахуванням конкретних обставин суд може обмежити розмір, зважаючи на розумну необхідність судових витрат у справі. Правова позиція у подібних за змістом правовідносинах щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, висловлена у додатковій постанові Касаційного господарського суду ВС від 13.02.2024 № 910/12155/22. Положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19. Зважаючи на викладене, даючи оцінку зазначеним вище аргументам, ураховуючи складність та значення справи для сторін, обсяг проведеної представником відповідача роботи, аргументи представника позивача, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не у повній мірі відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Беручи до уваги неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, уд вважає заявлену суму компенсації витрат надмірною, тому присуджує її частково у розмірі 10000,00 грн. Перевіривши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін на відповідність заявлених до стягнення сум наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи предмет та підстави позову та його обґрунтування, законодавство та судову практику щодо правовідносин, які склались між сторонами, складність справи, ціну позову, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру заявлених представником відповідача витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн., які\~\~відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечать принципу розподілу таких витрат.

Outcome: partial