Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

28.01.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Кісілевич О.М., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АА №1467451 від 27.01.2025 року, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 вересня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №389. Представник позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач [PERSON] знаходиться з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Представник зазначає, що спільне життя подружжя останні роки поступово погіршувалось, у родині часто виникали сварки, у них різні погляди на сімейні цінності та обов`язки, з часом вони стали зовсім чужі одне одному, тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться та з кінця 2022 року сторони не проживають однією сім`єю, шлюб існує лише формально. Примирення між подружжя є неможливим, тому позивач вважає за необхідне розірвати шлюб з відповідачем Ухвалою суду від 07.02.2025 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі. Крім того, обов`язано позивача надати до суду оригінал свідоцтва про шлюб для залучення до матеріалів справи. 29.05.2025 року від представника позивача [PERSON] до суду поштовою кореспонденцією надійшов оригінал свідоцтва про шлюб. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кісілевич О.М., у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Представник позивача у позовній заяві просив слухати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Крім того, стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасника справи в судове засідання. Так, згідно з частиною 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи, а також на те, що суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу,\~у відповідності\~до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №389 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] повторно видане 23 лютого 2012 року). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. При цьому, ст. 111 СК України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. До суду клопотань про надання строку на примирення не надходило. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу позивачем змінено прізвище та після розірвання шлюбу остання виявила бажання надалі іменуватися ним, вимога [PERSON] підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved