Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

У березні 2025 представник АТ «СЕНС БАНК» - Полетаєва Т.Ю. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість у розмірі 670\~954, 35 грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу (документ сформований в системі «Електронний суд»). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.09.2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК» з метою отримання банківських послуг. 17.09.2021 року підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501361383 Відповідач запропонував Банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі Угода). Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком. 17.09.2021 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501361383 Банк прийняв пропозицію Відповідача на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 501361383 від 17.09.2021. У Додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Таким чином, 17.09.2021 між Банком та Відповідачем було укладено кредитний договір із наступними основними умовами: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 433857,84 грн; процентна ставка 28,00 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 60 місяців; дата повернення кредиту 17.09.2026. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов. Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою № 501361383 від 17.09.2021 становить 670\~954,35 грн, з яких: за кредитом: 406909,85 грн, по відсотках: 264044,50грн. 29.04.2025 від представника відповідача [PERSON] - Горобця С.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовної заяви АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] у повному обсязі з тих підстав, що відповідач не погоджується з сумою наявної заборгованості з розрахунку суми грошових коштів по наявному рахунку відповідної кредитної картки. Позивачем без згоди відповідача збільшувався кредитний ліміт по картці за рахунок якого автоматично списувались відсотки за відповідний кредит, що призвело до збільшення заборгованості. Крім того, вважає, що розмір витрат на правову допомогу у сумі 53269,92 грн., про які заявив позивач, є невиправданими, необґрунтованими та надмірними. Зважаючи на рівень складності справи та дії здійснені адвокатом позивача у межах справі, вважає вимогу щодо стянення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 53 269, 92 грн. необґрунтованою (Документ сформований в системі «Електронний суд»). 05.05.2025 від представника АТ «СЕНС БАНК» - Полетаєвої Т.Ю. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому остання просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Зазначила, що відповідач не надав доказів сплати кредиту та відсотків за користування кредитом в більшому розмірі, ніж зазначив позивач, також відповідач не надав власного контррозрахунку за кредитним договором. (Документ сформований в системі «Електронний суд»). Ухвалою суду від 25.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.05.2025, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача Полетаєва Т.Ю. в судове засідання не з`явилася, про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву про розгляду справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить довідка про доставку представнику відповідача [PERSON] електронного документу, про причини неявки до суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 17.09.2021 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «СЕНС Банк» та [PERSON] укладено оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501361383, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 433857,84 грн., на строк 60 місяців, зі сплатою процентів у розмірі 28.00% річних. Крім того, [PERSON] 17.09.2021 підписано Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» та паспорт споживного кредиту з аналогічними умовами. На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами банком до позовної заяви долучено меморіальний ордер № 555422893 від 17 вересня 2021 року на суму 433857,84грн, призначення платежу надання кредиту за кредитним договором №501361383 від 17.09.2021, виписку по особовим рахункам [PERSON] з 17.09.2021 по 10.06.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у [PERSON] станом на 10.06.2024 існує заборгованість за кредитним договором №501361383 від 17.09.2021 в розмірі 670\~954,35 грн, з яких: за кредитом: 406909,85 грн, по відсотках: 264044,50грн. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1\~ст.634 ЦК України, згідно умов якого договором приєднання\~договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2\~ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банком виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 17.09.2021 щодо видачі кредиту [PERSON] у розмірі 433857,84грн., що підтверджується меморіальним ордером №№ 555422893 від 17.09.2021 та випискою по особовому рахунку. Статтею 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до положень\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст. 626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 525,\~526 Цивільного кодексу України\~одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77\~ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи відповідача [PERSON] про те, що Банком без його згоди збільшувався кредитний ліміт є безпідставними, та не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що вбачається із виписки по рахунку з кредитною карткою, що у свою чергу підтверджує факт укладення кредитного договору на зазначених у позові умовах. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «Сенс Банк», та не довів відсутність заборгованості. Доказів які б свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань відповідачем не надано. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом у розмірі 670 954,35 грн., з яких: 406 909 грн 85 коп. заборгованість по тілу кредиту; 264 044 грн 50 коп. заборгованість по відсотках, є обґрунтовані та підлягають задоволенню. За правилами ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6\~ст. 141 ЦПК України). Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено пільги щодо сплати судового збору, зокрема, згідно з п. 9 ч. 1 даної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю 1 та 2 групи. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії пенсійного посвідчення Серія [NUMBER] та копії Довідки до акту огляду МСЕК від 02.08.2017, [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи довічно. Зважаючи на те, що суд задовольнив позовну заяву Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», а [PERSON] згідно з п. 9 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, відповідно до вищенаведених правил та положень ч. 1, 6\~ст. 141 ЦПК України\~, Акціонерному товариству «СЕНС БАНК» належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати за розгляд справи у розмірі 8051,45 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 53269,92 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно вимог\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved