Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

У позовній заяві з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка була передана у приватну власність спадкодавця відповідно до рішення Вишнівської сільської ради від 25.03.1997 №14. \~ \~ \~ \~ Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входить вище вказана земельна ділянка, яка була йому безкоштовно передана у приватну власність рішенням Вишнівської сільської ради від 25.03.1997 № 14. За життя [PERSON] заповіту не складав, тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Вона є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла шляхом спільного проживання з чоловіком на момент відкриття спадщини. Інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно, відсутні. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну указану ділянку нотаріус їй відмовив через відсутність реєстрації цього майна у державних органах, через що реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку шляхом надання права на завершення приватизації цієї земельної ділянки. \~ \~ \~ \~ В судове засідання сторони не з`явились. Позивач у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Від Вишнівської сільської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника ради. За таких обставин підготовче засідання суд провів в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~ Дослідження матеріалів\~справи приводить\~суд до\~висновку,\~що заявлені\~позовні вимоги\~відповідають положенням ст.ст.1216, 1218, 1222, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.125, 126, п.1 розділу Х «Перехідних положень» ЗК України. Підставність та обґрунтованість позову об`єктивно доводиться доданими до позову письмовими доказами та наданою приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Каганюка О.Ю. копією спадкової справи № 53/2025. На підставі цих доказів встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , за життя заповіту він не складав; позивач [PERSON] спадкодавцю доводиться дружиною, що стверджено свідоцтвом серії [NUMBER] ; позивач як спадкоємець за законом першої черги спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, що підтверджується довідкою Вишнівської сільської ради від 01.04.2025 № П-2365; інші спадкоємці за законом першої черги, які б прийняли спадщину, відсутні. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на земельні ділянки, які у відповідності до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «При приватизацію земельних ділянок» спадкодавцю безкоштовно передані у приватну власність рішенням Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 25.03.1997 року №14, а саме 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,54 га для ведення особистого підсобного господарства. Приватний нотаріус Каганюк О.Ю. постановою від 30.04.2025 № 90/02-31 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на указані земельні ділянки через відсутність на них правовстановлюючих документів. Відмова нотаріуса узгоджується з положеннями ст.67 Закону України «Про нотаріат» та п.4.14, п.4.16 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положення ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За змістом ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У пункті 1 Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на землю на ім`я спадкоємця, але не права власності на земельну ділянку. За життя спадкодавець [PERSON] набув у встановленому порядку відповідних майнових прав на земельні ділянки, надані йому у власність рішенням Вишнівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 25.03.1997 №14, тому в силу вищенаведених норм та роз`яснень до позивача [PERSON] як спадкоємця за законом переходять в порядку спадкування усі набуті спадкодавцем майнові права, у тому числі, право на завершення розпочатої при житті спадкодавця процедури приватизації земельних ділянок, яка нині завершується виконанням вимог ст.ст.125, 126 ЗК України. Таким чином, враховуючи вище вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Згідно із ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved