Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чмирука Олександра Валерійовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Возбранної Тетяни Григорівни, про визнання довіреностей недійсними тавизнання недійсним договору купівлі-продажу. Позовні вимоги мотивовано тим,\~що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 0510100000:03:044:0046, яка знаходиться в [ADDRESS] . Ввечері 10.03.2025 року її батьку зателефонував знайомий забудовник та повідомив, щодо нього звернувся ріелтор з пропозицією придбати земельну ділянку його дочки. Наступного дня батько звернувся до знайомого нотаріуса з проханням подивитися реєстр речових прав на нерухоме майно та з`ясував, що 10.03.2025 року [PERSON] відчужила за дорученням зазначену вище земельну ділянку [PERSON] за договором купівлі-продажу, укладеного в м. Києві 10.03.2025 року. Пізніше з`ясувалось, що позивач ніби то надала довіреність [PERSON] , яка була посвідчена д-ром [PERSON] , магістром права, державним нотаріусом, Відень-Маргаретен, Австрійська Республіка, від 06.02.2025 року, який у подальшому передоручив повноваження [PERSON] , а останній користуючись незаконною недійсною довіреністю відчужив належну позивачу земельну ділянку. Позивач зазначає, що жодних довіреностей на відчуження земельної ділянки вона нікому не надавала, за межі України 06.02.2025 року не виїжджала. Тобто земельна ділянка була відчужена незаконним шахрайським шляхом. Крім того, нотаріус та довірені особи знаходилися в злочинній змові та засвідчила договір без оригіналів правовстановлюючих документів. По вазаному факту відкрито кримінальне провадження. Таким чином, [PERSON] протии її волі позбавили майна, в зв`язкуз чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду\~від 28.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду\~від 04.06.2025\~року задоволено\~заяву представника\~позивача \~та позовні\~вимоги [PERSON] в частині скасування державної реєстрації залишено без розгляду. В порядку забезпечення позову до подачі позовної заяви ухвалою суду від 13.03.2025 року було: накласти арешт на наступне майно: - на земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:03:044:0046 площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] . - заборонити будь яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження, поділ чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:044:0046 площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] . - заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:044:0046 площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] . - заборонити державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:044:0046 площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] (а.с. 26-27). В судове\~засідання представник\~позивача не\~з`явилась,\~але подала\~до суду заяву\~з проханням розгляд справи провести у їх відсутність. Також зазначила, що позовну заяву підтримує з вимог зазначених у ній та не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та заперечень від відповідачів до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 30.12.2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д., [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 0510100000:03:044:0046, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 7-8) та в той же день було внесено запис до Державного реєстру рчових прав на нерухоме майно (а.с. 9). З витребуваних судом копій нотаріальних проваджень з оформлення оспорюваних передоручення та договору купівлі-продажу встановлено, що: - 06.02.2025 року Д-р. Томас Телліан, магістром права, державним нотаріусом посвідчено довіреність, номер у реєстрі нотаріальних дій 477/2024/км, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] продати земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер:0510100000:03:044:0046, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зокрема укласти та підписати договір купівлі-продажу, отримати грошові кошти за продаж належного їй майна. Довіреність видана з правом передоручення повноважень за нею третім особам строком на три роки; - 18.02.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В. посвідчено довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за №301, відповідно до якої [PERSON] , що діє від імені [PERSON] , на підставі довіреності, посвідченої Д-р. Томас Телліан, магістром права, державним нотаріусом 06.02.2025 року, номер у реєстрі нотаріальних дій 477/2024/км, уповноважив [PERSON] , ід імені [PERSON] , продати земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер:0510100000:03:044:0046 (а.с. 72, 90-138, 142-152). Згодом,\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~земельної ділянки\~від 10.03.2025\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Возбранною Тетяною\~Григорівною за реєстр.\~№ 221, [PERSON] від імені якої на підставі довіреності, посвідченої Чмируком О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18.02.2025 року за реєстровим №301, що видана в порядку передоручення [PERSON] , який є представником [PERSON] згідно довіреності, посвідченої д-ром Томас Телліан, магістром права, державним нотаріусом, Відень-Маргаретен, Австрійська Республіка, від 06.02.2025 року, номер у реєстрі нотаріальних дій 477/2024/км, який передоручив повноваження, діє [PERSON] , передала (продала) у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 0510100000:03:044:0046, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір вчинено\~за1619204,00 грн. (а.с. 10-11). Право власності\~зареєстроване за відповідачем [PERSON] в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно 10.03.2025 року,\~який наразі\~є її\~власником (а.с. 12). Разом з\~тим,\~позивач [PERSON] \~заперечує надання\~та написання\~довіреностей на\~відчуження земельної\~ділянки та\~повідомляє,\~що не\~виїжджала за\~межі України\~06.02.2025\~року,\~на підтвердження\~чого надає\~копію свого\~паспорта для\~виїзду за\~кордон (а.с.\~13-21),\~відповідь з\~Центру обробки\~спеціальної інформації\~Державної прикордонної\~служби України\~ (а.с. 58). Отже, позивач 06.02.2025 року не могла фізично перебувати у м. Відень та надати оспорювану довіреність. По факту протиправного відчуження\~належної [PERSON] \~земельної ділянки відкрите\~кримінальне провадження,\~внесене до\~ЄРДР за\~№ 12025020020000256\~від 11.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, ведеться розслідування (а.с. 22). З відповідді на запит приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Посвятенко Ю.Д. повідомив, що із заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу, посвідченого ним 30.12.2021 року за реєстровим №2394, [PERSON] або будь-яка інша особа не зверталась, дублікат вказаного договору ним не видавався (а.с. 23). Також, 18.03.2025 року позивач звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою на незаконні дії нотаріуса, що завдали шкоду з вимогою про анулювання оформлені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком Олександром Валерійовичем доручення, анулювання реєстрації та договору купівлі-продажу земельної ділянки, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю нотаріусів Чмирука О.В. та Возбранної Т.Г. (а.с. 25). Таким чином,\~в судовому\~засіданні встановлено,\~що відчуження земельної\~ділянки 10.03.2025\~року по\~договору купівлі-продажу, посвідченому приватним\~нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Возбранною Т.Г., відбулось поза\~волею власника\~ділянки [PERSON] ,\~на підставі\~довіреності від 06.02.2025 року посвідченій у Австрійській Республіці (де позивач не перебувала), передоручення та за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Відповідно до кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні заходи не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16\~ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Способами захисту прав, визначеними ст. 16 ЦК України, є визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення тощо. Частинами другою та третьою статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду (ст. 210 ЗК України). Відповідно до частини 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України і статтею 6 цього Кодексу визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму (ст. 655 ЦК України). Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України). Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (ч. 5 ст. 203 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленічастинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України). У силу частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Правові наслідки недійсності правочину визначені ст. 216 ЦК України. Статтею 217 ЦК України передбачає, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припистити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Разом із тим, відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача (п. 24 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.214р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі (п. 26 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.214р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Слід відзначити, що визнаючи недійсним договір про відчуження нерухомості, суд може захистити право власності позивача шляхом прийняття одного із наступних рішень, які в подальшому будуть підставою для державної реєстрації права власності за позивачем: про застосування двосторонньої реституції (ст. 216 ЦК); про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 388 ЦК); про визнання права власності (ст. 392 ЦК). Як вбачається\~з матеріалів\~справи правочин\~щодо спірного\~майна (земельної\~ділянки)\~вчинено [PERSON] \~за відсутності\~необхідних повноважень\~(тобто\~останній діяв\~недобросовісно),\~а [PERSON] \~не мала\~волевиявлення на\~вчинення продажу\~належної їй\~земельної ділянки,\~тому суд\~дійшов висновку\~про задоволення\~позовних вимог\~в частині\~визнання недійсними\~довіреності від\~06.02.2025\~року та\~передоручення від 18.02.2025 року. Таким чином,\~оскільки між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~не виникло\~правовідносин за\~договором представництва\~і волі\~на продаж\~належної їй\~земельної ділянки\~позивач не\~мала,\~суд вважає,\~що договір\~купівлі-продажу\~земельної ділянки,\~посвідчений 10.03.2025\~року приватним\~нотаріусом Київського міського нотаріального округу Возбранною Т.Г., є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України, тому покупець за цим договором [PERSON] не набув прав власника на цю земельну ділянку. Суд звертає увагу, що рішення суду про застосування двосторонньої реституції (ст. 216 ЦК України), віндикації (ст. 388 ЦК України) або визнання права власності (ст. 392 ЦК України) самі по собі є достатньою підставою для державної реєстрації права власності за позивачем, про що зазначено у п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] . Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~витрати на\~оплату судового\~збору в\~розмірі 15140,00\~грн.\~слід стягнути\~солідано з\~відповідачів на користь позивача. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved