Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду з позовом до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки у порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті його батька\~ [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на чотири земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,60 га, які були передані останньому у приватну власність рішенням Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області 3 сесії 22 скликання від 25.11.1994 року. Позивач прийняв зазначену спадщину, оскільки належав до спадкоємців за законом першої черги і постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказані земельні ділянки у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на ці земельні ділянки. З\~огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Судові витрати позивач покладає на себе. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 02.04.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 15.05.2025 року задоволено клопотання представника позивача про зміну предмета позову. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності. Представник відповідача - Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, з обставинами, викладеними в позові, погоджується. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 24.12.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області 3 сесії 22 скликання від 25.11.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність, користування згідно декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року та заяв громадян села Дубенка Дубенківської сільської ради» батькові позивача [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення особистого підсобного господарства площею 0,80 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,20 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60\~га. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.01.2016 року. За змістом довідки № 44 від 27.03.2018 року, виданої виконавчим комітетом Дубенківської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області [PERSON] , який помер [INFO] , проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] . Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 202/01-16 від 22.04.2025 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкової справи не заведено. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 22.01.2016 року секретарем виконавчого комітету Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області Бабак\~Г.\~Я. (реєстровий № 01), відповідно до якого заповів своє майно [PERSON] , [INFO] (позивачу), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.02.2017 року. Згідно із заявою [PERSON] , засвідченою 27.03.2018 року секретарем Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області та зареєстрованою в реєстрі за №\~02, відомо, що спадщину, яка залишилася після смерті її батька [PERSON] , вона не прийняла. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 07.06.2018 року у справі № 603/210/18 встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] як спадкоємець за заповітом, оскільки проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Окрім того, спадкове майно [PERSON] , яке за заповітом мало перейти [PERSON] та [PERSON] , також фактично успадкував позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, оскільки проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Поряд з цим, згідно з інформаційним листом завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 153/01-16 від 28.03.2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,60 га після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Так, за результатом розгляду заяви позивача нотаріусом встановлено, що [PERSON] згідно з рішенням Дубенківської сільської ради від 25.11.1994 року передано земельну ділянку площею 0,60 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства. [PERSON] за життя не розробив технічну документацію на земельну ділянку та не зареєстрував речове право на неї. Водночас позивачу рекомендовано в судовому порядку визнати право на завершення процедури приватизації вказаної земельної ділянки. Внесення даних вищевказаних земельних ділянок до Державного земельного кадастру підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5319505202021 від 17.12.2021 року, № НВ-6100199422022 від 09.02.2022\~року, № НВ-6100005182022 від 05.01.2022 року та № НВ-2105695242021 від 16.12.2021\~року, згідно з якими земельним ділянкам площею 0,2100 га, 0,1300 га, 0,1599 га та 0,1000 га, призначеним для ведення особистого селянського господарства, розташованим на території с. Дубенка Чортківського району Тернопільської області, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) присвоєно кадастрові номери 6124284000:02:001:0396, 6124284000:01:001:1062, 6124284000:01:001:1044 та 6124284000:01:001:1045 відповідно. За змістом листа ФОП [PERSON] № 10 від 28.04.2025 року земельним ділянкам площею 0,2100 га, 0,1300 га, 0,1599 га та 0,1000 га, призначеним для ведення особистого підсобного господарства, розташованим на території с. Дубенка Чортківського району Тернопільської області, які були передані [PERSON] згідно з рішенням 3 сесії 22 скликання Дубенківської сільської\~радивід 25.11.1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність, користування згідно декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року та заяв громадян села Дубенка Дубенківської сільської ради» на підставі розробленої технічної документації із землеустрою було присвоєно кадастрові номери 6124284000:02:001:0396, 6124284000:01:001:1062, 6124284000:01:001:1044 та 6124284000:01:001:1045 відповідно. Інформаційним листом № 253/02-16 від 12.02.2025 року Монастириської міської ради позивачу відмовлено в завершенні процедури приватизації, зокрема, у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на чотири земельні ділянки загальною площею 0,5999 га, призначені для ведення особистого селянського господарства, оскільки поданими ним документами не підтверджується, що він успадкував вказані земельні ділянки після смерті [PERSON] . У зв`язку з наведеним позивачу рекомендовано звернутись з відповідною позовною заявою до суду. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У силу ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В постанові від 20.03.2019 року в справі № 350/67/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, в постанові від 23.11.2022 року в справі № 752/1229/21. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Відповідно до правил ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що батькові позивача [PERSON] рішенням Дубенківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 25.11.1994\~року, серед іншого, передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, яка складається із земельних ділянок площею 0,2100\~га, 0,1300\~га, 0,1599 га та 0,1000 га, призначених для ведення особистого селянського господарства,\~розташованих на\~території с.\~Дубенка\~Чортківського району\~Тернопільської області,кадастрові номери 6124284000:02:001:0396, 6124284000:01:001:1062, 6124284000:01:001:1044 та 6124284000:01:001:1045 відповідно. [PERSON] за життя не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на зазначені земельні ділянки. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] , першої черги за законом, спадщину прийняв. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за ним право на завершення процедури приватизації вищевказаних земельних ділянок у порядку спадкування.

Outcome: approved