Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

26.02.2025 [PERSON] звернулась до суду із позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «ТОП1», в якому просить визнати недійсним, з моменту укладення, договір позики «ТОП Вибір» №3185422663-230912 від 11.10.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП1» та [PERSON] , зобов`язати відповідача видалити персональні дані щодо [PERSON] з бази даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій» також з власних електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу кредитної історії. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.10.2024 року на Єдиний портал державних послуг Дія їй надійшли повідомлення про оформлення договорів позики. Оскільки вона особисто не подавала жодних заяв на оформлення договорів позики та не оформляла їх, вона одразу ж заявила в Українське бюро кредитних історій, що не оформляла заявку на отримання позики, це шахрайські дії невідомих осіб, що не згодна із запитом на перевірку кредитних історій, що підтверджується роздруківкою повідомлень. Тоді ж їй стало відомо, що на її ім`я було оформлено кредит у ТзОВ «Фінансова компанія «ТОП1» на суму 8 000 грн. без її відома та згоди. Вона не підписувала жодного договору, не отримувала кошти та не погоджувала його умови. Договір позики «ТОП Вибір» № 3185422663-230912 був оформлений через онлайн-систему без її фактичного волевиявлення. Вона не здійснювала жодних дій для отримання кредиту, не вводила своїх даних та не підтверджувала договір за електронним підписом чи SMS-кодом. Тривалий термін вона користувалася абонентським номером «Київстар» [NUMBER] та не передавала його іншим особам. Невідомі особи шляхом блокування її сім-картки з вказаним вище номером заволоділи нею та здійснили від її імені реєстрацію на онлайн-сервісах кредитування належних ТзОВ «Фінансова компанія «Є гроші», ТзОВ «Споживчий кредит», ТзОВ «Фінансова компанія «ТОП1». З незаконним використанням її персональних даних та вказаного абонентського номера телефону 11.10.2024 року року невідомими особами було оформлено три онлайн-кредити на її ім`я, переведено кошти на невідомі для неї рахунки (банківські картки). Оскільки у цей період вона перебувала закордоном у Бельгії, її мати [PERSON] , від її імені 15.10.2024 року звернулася до правоохоронних органів з заявою по факту вчинення відносно [PERSON] неправомірних дій з боку невідомої особи, яка в період часу з 11.10.2024 року по 12.10.2024 року шляхом шахрайства із використанням електронно-обчислювальної техніки оформила три кредитні договори на загальну суму 21 847 грн. у кредитно фінансових установах, дочка [PERSON] у той час перебувала у Бельгії. По даному факту на підставі рапорту від оперуповноваженого ВКП Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Свірка Б.О. 19.10.2024 року було відкрито кримінальне провадження № 12024141110001067 за ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також нею на адресу фінансових компаній було надіслано звернення по факту вчинення шахрайства по оформленні на неї договорів позики невідомою особою. Вона попросила надати їй копії договору позики. З даної копії дізналася, що 11 жовтня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «ТОП1» та ніби-то нею, був укладений договір позики «ТОП Вибір» № 3185422663-230912. Цей договір укладено у електронному вигляді шляхом реєстрації на Інтернет сайті https://e- groshi.com. Згідно п.21. даного договору, позикодавець надає Позичальнику грошові кошти у позику у сумі 8 000 грн. з використанням реквізитів електронного платіжного засобу [NUMBER] . (при цьому наголошує, що ця банківська карта не є її, а належить невідомій особі і жодні кошти від ТзОВ «Фінансова компанія «ТОП 1» вона не отримувала). Згоди на укладення договору з ТзОВ «Фінансова компанія «ТОП1» вона не надавала, ніколи туди не телефонувала, не відкривала особистого кабінету та не вчиняла будь-яких заявок на отримання коштів і не укладала жодний договорів позики, не отримувала від даного товариства ніяких коштів, договір позики укладений без мого вільного волевиявлення та волі, у зв`язку з тим, змушена звернутися до суду з позовом про визнання договору позики недійсним. Ухвалою від 03.03.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.03.2025 від ТзОВ «Фінансова компанія «ТОП1» надійшло клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ФІНБУСТ», оскільки 03.02.2025 року між ТОВ "ФК "ТОП1" та ТОВ «ФК «ФІНБУСТ» було укладено договір факторингу №2025-02-2ФБ відповідно до якого відповідач відступив право грошової вимоги до позивача за договором, укладеним між позивачкою та ТОВ «ФК «ТОП 1». У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що грошові кошти були перераховані на карту [NUMBER] 11.10.2024 року. 18.03.2025 долучено довідку ТзОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» про успішність операції з перерахування коштів на суму 7200 грн. на картку № [NUMBER] згідно договору з ТОВ «Фінансова компанія ТОП1» №19022024/1А від 19.02.2024. 06.05.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив. Вказує, що згідно наданої ПрАТ «Київстар» інформації та відомостей щодо смс-повідомлень абонента [NUMBER] , у період з 10.10.2024 року по 14.10.2024 року зафіксовано отримання абонентом лише смс- повідомлень та розташування базової станції, яка забезпечувала зв`язок указаного абонента за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , що і є підтвердженням того, що вона не оформляла та не підписувала договір позики «ТОП Вибір» № 3185422663-230912 від 11.10.2024 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «ТОПІ» та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний код: [NUMBER] та інші кредитні договори, які були оформлені у той самий час, невідомою їй особою, яка шляхом шахрайства відновила її номер телефону, встановила його на свій номер телефону і оформила ці кредити, при цьому грошові кошти отримала на свою ж кредитну карту. Вона ж в свою чергу жодного кредиту не оформляла, електронно не підписувала та жодних коштів не отримувала, одразу ж після того як отримала інформацію у ДІЇ щодо оформлення на неї кредитних договорів, повідомила банки, бюро кредитних історій, та одразу ж заявила у поліцію. У період з 10.10.2024 року по 14.10.2024 року вона фізично у м. Одеса не була, а в той час перебувала закордоном, що підтверджується копією закордонного паспорта, що підтверджує той факт, що вона не оформляла договір позики «ТОП Вибір» № 3185422663-230912 від 11.10.2024 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «ТОП1». Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст.12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи 11 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ТОП1» та [PERSON] було укладено Договір позики «ТОП Вибір» № 3185422663-230912 який підписано електронним підписом. 19 жовтня 2024 року Дрогобицьким РВП Головного управління Національної поліції Миколаївської області за заявою [PERSON] (матері [PERSON] ) внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 4 ст. 190 КК України за фактом вчинення відносно її доньки неправомірних дій з боку невідомої особи. Яка в період часу з 11.10.2024 по 12.10.2024 шляхом шахрайства із використанням електронно-обчислювальної техніки оформила три кредитні договори на загальну суму 21847 грн. у кредитно-фінансових установах на її доньку, яка на даний час перебуває у Бельгії. Також до матеріалів справи долучено ряд звернень [PERSON] до Українського Бюро Кредитних Історій, до ТЗОВ «Фінансова компанія «Є Гроші» про вчинення шахрайства. Частина 1 ст. 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч.3 ст.203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлене законом. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним /ч.3 ст.215 ЦК України/. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості /ч.1 ст.627 ЦК України/. За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлює, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася /ч.2 ст.639 ЦК України/. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У п.14 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 30.12.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним, суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ст.215, 1048-1052, 1054-1055 ЦК України, ст.18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, за змістом ст.1054 ЦК України та ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» істотними умовами кредитного договору є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Законодавство України передбачає, що оформлення кредиту онлайн використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Доказів того, що номер телефону [NUMBER] на який надісланий код з метою завершення процедури верифікації, та картка [NUMBER] , на яку перераховані кошти 11.10.2024 о 11:57 год. в сумі 7200 грн. належать [PERSON] , сторона відповідача суду не надала. Згідно витребуваної з ПрАТ «Київстар» інформації та відомостей щодо смс-повідомлень абонента [NUMBER] , у період з 10.10.2024 року по 14.10.2024 року зафіксовано отримання абонентом лише смс-повідомлень та розташування базової станції, яка забезпечувала зв`язок указаного абонента за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . З копії закордонного паспорта [PERSON] , номер [NUMBER] , встановлено, що остання в період з 28.12.2023 по 22.12.2024 перебувала за межами України, що є підтвердженням того, що вона не оформляла та не підписувала договір позики «ТОП Вибір» № 3185422663-230912 від 11.10.2024 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «ТОПІ» та [PERSON] . Наявний у матеріалах справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні №12024141110001067 підтверджує факт вчинення шахрайських дій у відношенні до [PERSON] з боку невідомої особи у період часу з 11.10.2024 по 12.10.2024, а саме укладення кредитних договорів із використанням електронно обчислювальної техніки. Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, оцінюючи подані докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, позовні вимоги про визнання договору позики недійсним знайшли своє підтвердження, а тому суд дійшов до висновку про задоволення позову. Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (далі - Закон). У ч. 1 ст. 5 цього Закону зазначено, що джерелами формування кредитних історій, зокрема, є відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону. Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 9 Закону, інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Користувач у разі укладення кредитного правочину та отримання письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього надає до Бюро інформацію про себе, що ідентифікує його як Користувача; про суб`єкта кредитної історії, яка визначена п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону, відсутність письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього є підставою для її вилучення. Так, у кредитному договорі позики «ТОП Вибір» № 3185422663-230912 від 11.10.2024 року міститься умова щодо надання клієнтом згоди на використання його персональних даних згідно Закону України «Про захист персональних даних». Оскільки під час розгляду справи знайшло своє підтвердження відсутність волевиявлення на оформлення договору [PERSON] , отже, наявні підстави для зобов`язання ТзОВ «Фінансова компанія «ТОП1» видалити персональні дані [PERSON] з електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу кредитної історії. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі в розмірі 3028,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved