Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, визнання права власності. В обґрунтування вимог посилається на те, що її батькові - [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2687 гектарів, кадастровий номер якої 3510100000:04:032:0054, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на праві спільної сумісної власності також належить [PERSON] та [PERSON] . Дана обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 410599415 сформованої 30 січня 2025 року. Окрім того, [PERSON] належало 7/50 часток домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, яке знаходиться на вищевказаній земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення народного суду Кіровського району м. Кіровограда від 11 червня 1981 року, справа № 2-1149-81, зареєстрованого 27 липня 1981 року Кіровоградським обласним бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу за № 13011/62, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 01 лютого 1991 року, Третьою кіровоградською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2-259, зареєстрованого 03 лютого 1991 року Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу за № 13011/62. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13 лютого 2024 року Відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 450. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в [ADDRESS] та частину земельної ділянки, яка розташована під зазначеним житловим будинком. Позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України, являється спадкоємцем за законом першої черги, у відповідності до ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Надії Костянтинівни. Інші спадкоємці, як за законом, так і за заповітом відсутні. 29 жовтня 2024 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на 7/50 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К., посвідченого 29 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Кропивницької міського нотаріального округу Звіздун Н.К. надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки площею 0,2687 га. кадастровий номер 3510100000:04:032:0054, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка обгрунтована тим, що частки у праві спільної власності співвласників земельної ділянки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на вказану земельну ділянку не зазначенні, неможливо визначити склад спадкового майна, частку у праві власності [PERSON] на земельну ділянку, на яку має видаватися свідоцтво про право на спадщину. Земельна ділянка загальною площею 0,2687 га перебуває в спільній сумісній власності, та ще за життя [PERSON] земельна ділянка за домовленістю реально поділена між співвласниками на дві частини, а саме частина земельної ділянки належить відповідачу [PERSON] , а інша частина належить [PERSON] та позивачу. Тобто земельна ділянка була поділена на дві частини, спільні будівлі відсутні, було збудовано паркан, який чітко встановлював межі ділянок, фактично у сторін склався певний порядок користування цією земельною ділянкою, кожен користується своєю частиною земельної ділянки на власний розсуд. Домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, яке знаходиться на вищевказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , на теперішній час належить [PERSON] та [PERSON] . Крім того, сторонами було попередньо визначено розмір земельних часток по фактичному користуванню (по парканам) та виготовлено схему фактичного користування земельною ділянкою співвласниками, в наслідок чого [PERSON] належить частина земельної ділянки площею 0,1854 та, що складає 69/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,2687 га, що перебуває в спільній сумісній власності. Таким чином, за життя спадкодавцем [PERSON] фактично було поділено земельну ділянку, але юридично останній не здійснив виділення його частки земельної ділянки, що позбавило можливості приватного нотаріуса визначити склад спадкового майна, частку у праві власності [PERSON] на земельну ділянку, на яку має видаватися свідоцтво про право на спадщину. В свою чергу, позивач - [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка належним чином прийняла спадщину, але у зв?язку з відмовою у видачі свідоцтво про право на спадщину, змушена звернутися до суду з цим позовом. Неможливість позивача отримати спадщину є порушенням її права, оскільки унеможливлює оформити спадщину та визнання такого права з боку держави перед іншими суб?єктами цивільних та інших правовідносин. Позивач не має іншої можливості захистити своє майнове право, окрім як в судовому порядку, за положеннями ст. 16 ЦК України його право підлягає захисту судом і заявлений позивачем спосіб такого захисту відповідає способу відновлення цих прав. [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про виділ частки земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, визнання права власності. В обґрунтування вимог посилається на те, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2687 гектарів, кадастровий номер якої 3510100000:04:032:0054, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на праві спільної сумісної власності також належить [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, [PERSON] належить 18/25 часток домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, яке знаходиться на вищевказаній земельній ділянці, та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, за реєстровим № 2-692, виданого Другою кіровоградською державною нотаріальною конторою 17.05.2007 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13 лютого 2024 року Відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 450. Земельна ділянка загальною площею 0,2687 га перебуває в спільній сумісній власності, та за життя [PERSON] за домовленістю реально поділена між співвласниками на дві частини, а саме частина земельної ділянки належить [PERSON] , а інша частина належить [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, земельна ділянка була поділена на дві частини, спільні будівлі відсутні, було збудовано паркан, який чітко встановлював межі ділянок, фактично у сторін склався певний порядок користування цією земельною ділянкою, кожен користується своєю частиною земельної ділянки на власний розсуд. Домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, яке знаходиться на вищевказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , на теперішній час належить мені - [PERSON] та [PERSON] . Сторонами було попередньо визначено розмір земельних часток по фактичному користуванню (по парканам) та виготовлено схему фактичного користування земельною ділянкою співвласниками, в наслідок чого [PERSON] належить частина земельної ділянки площею 0,0833 га, що складає 31/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,2687 га, що перебуває в спільній сумісній власності. Враховуючи вищевикладене та те, що один співвласник земельної ділянки - [PERSON] помер,\~і дана\~обставина фактично\~позбавляє можливості\~її укласти\~із співвласниками\~земельної ділянки\~договір про\~визначення часток\~земельної ділянки,\~посвідчити його\~в нотаріуса,\~тобто визначити\~частку земельної\~ділянки у\~спільній сумісній\~власності в\~позасудовому порядку,\~і таким\~чином реалізувати\~своє право\~на частину\~земельної ділянки,\~а тому\~змушена звернутися\~до суду\~з даним\~зустрічним позовом. В підготовче судове засідання [PERSON] не з`явилась, до суду подала заяву про підтримку позовних вимог, зустрічні позовні вимоги визнає. В підготовче судове засідання [PERSON] не з`явилась, до суду подала заяву про підтримку зустрічних позовних вимог, первісні позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2687 гектарів, кадастровий номер якої 3510100000:04:032:0054, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на праві спільної сумісної власності також належить [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 410599415 сформованої 30 січня 2025 року. Окрім того, [PERSON] належало 7/50 часток домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, яке знаходиться на вищевказаній земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення народного суду Кіровського району м. Кіровограда від 11 червня 1981 року, справа № 2-1149-81, зареєстрованого 27 липня 1981 року Кіровоградським обласним бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу за № 13011/62, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 01 лютого 1991 року, Третьою кіровоградською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2-259, зареєстрованого 03 лютого 1991 року Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу за № 13011/62. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13 лютого 2024 року Відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 450. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в [ADDRESS] та частину земельної ділянки, яка розташована під зазначеним житловим будинком. [PERSON] , відповідно до ст. 1261 ЦК України, являється спадкоємцем за законом першої черги, у відповідності до ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Надії Костянтинівни. Інші спадкоємці, як за законом, так і за заповітом відсутні. 29 жовтня 2024 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на 7/50 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н.К., посвідченого 29 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Кропивницької міського нотаріального округу Звіздун Н.К. надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки площею 0,2687 га. кадастровий номер 3510100000:04:032:0054, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка обгрунтована тим, що частки у праві спільної власності співвласників земельної ділянки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на вказану земельну ділянку не зазначенні, неможливо визначити склад спадкового майна, частку у праві власності [PERSON] на земельну ділянку, на яку має видаватися свідоцтво про право на спадщину. Земельна ділянка загальною площею 0,2687 га перебуває в спільній сумісній власності, та ще за життя [PERSON] земельна ділянка за домовленістю реально поділена між співвласниками на дві частини, а саме частина земельної ділянки належить відповідачу [PERSON] , а інша частина належить [PERSON] та [PERSON] . Тобто земельна ділянка була поділена на дві частини, спільні будівлі відсутні, було збудовано паркан, який чітко встановлював межі ділянок, фактично у сторін склався певний порядок користування цією земельною ділянкою, кожен користується своєю частиною земельної ділянки на власний розсуд. Домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, яке знаходиться на вищевказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , на теперішній час належить [PERSON] та [PERSON] . Крім того, сторонами було попередньо визначено розмір земельних часток по фактичному користуванню (по парканам) та виготовлено схему фактичного користування земельною ділянкою співвласниками, в наслідок чого [PERSON] належить частина земельної ділянки площею 0,1854 та, що складає 69/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,2687 га, що перебуває в спільній сумісній власності. Таким чином, за життя спадкодавцем [PERSON] фактично було поділено земельну ділянку, але юридично останній не здійснив виділення його частки земельної ділянки, що позбавило можливості приватного нотаріуса визначити склад спадкового майна, частку у праві власності [PERSON] на земельну ділянку, на яку має видаватися свідоцтво про право на спадщину. В свою чергу, позивач - [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка належним чином прийняла спадщину. Згідно висновку про вартість майна, виконаного 30 січня 2025 року суб?єктом оціночної діяльності фізичною ТОВ «Будинок оцінки» ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,2687 гектара, кадастровий номер 3510100000:04:032:0054, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 238 000, 00 (двісті тридцять вісім тисяча) гривень 00 коп. Вартість 69/100 частини земельної ділянки площею 0,1854 га, складає 164220,00 грн. Згідно висновку про вартість майна, виконаного 30 січня 2025 року суб?єктом оціночної діяльності фізичною ТОВ «Будинок оцінки» ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,2687 гектара, кадастровий номер 3510100000:04:032:0054, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 238 000, 00 (двісті тридцять вісім тисяча) гривень 00 коп. Вартість 31/100 частини земельної ділянки площею 0,0833 га, складає 73780,00 грн. Відповідно до ст. І Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11 1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України N? 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до п. г) ч. 1 ст. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 89 3К України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ч. 5 ст. 89 ЗК України, поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачається статтями 370-372 ЦК України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи при цьому винятки із цього правила. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у постанові "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляду цивільних справ" № 7 від 16.04.2004 року роз`яснив, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній сумісній власності (у подружка, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом; учаснику спільної сумісної власності право володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (п. 18 підпункт "е"); у справах за позовом учасників спільної власності на землю, про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує та враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо (п. 19); виходячи із того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їх угодою залежно від розміру часток у спільній власності, суд відповідно до ст. 88 ЗК України приймає до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між співвласниками, так 1 за участю осіб, які пізніше придбали відповідну частку спільної власності на землю або жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою (п. 21); відповідно до статей 1225 ЦК і ст. 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 328 ЦК України, передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки підтверджується доданими до справи документами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишити по фактично понесеними сторонами. На підставі ст.ст. 1216, 1226, 1261, 1267 ЦК України,

Outcome: approved