Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною\~заявою про\~стягнення компенсації\~за виплачену\~частину боргового\~зобов`язання за\~кредитним договором з [PERSON] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 22 листопада 2019 року перебував у шлюбі з [PERSON] . 10 квітня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище Відповідача змінено на [PERSON] . Під час шлюбу з Відповідачкою 26 серпня 2021 року позивачем було укладено кредитний договір з АТ «ОТП Банк» № 2037300210, відповідно до умов якого, отримав у кредит грошові кошти у розмірі 200000 гривень (загальний розмір кредиту 215600 гривень), строком до 26 серпня 2026 року, зі сплатою 27 % річних, за цільовим призначенням кредиту: на споживчі цілі, отримані кошти були витрачені на покупку будинку. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2023 року у справі № 204/6537/23 - Визнано за [PERSON] та [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя боргові зобов`язання за кредитним договором від 26 серпня 2021 року № 2037300210. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за виплачену частину боргового зобов`язання за кредитним договором № 276151619 від 22 вересня 2021 року, після розірвання шлюбу, у сумі 23100 (двадцять три тисячі сто) гривень. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2023 року у справі № 204/6537/23 було встановлено наступне: «Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а відповідачкою не спростовано того, що 22 вересня 2021 року, у період перебування у шлюбі з позивачем, остання, за згодою чоловіка позивача (абзац другий пункту 4.3. договору) придбала житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівліпродажу від 22 вересня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області, реєстровим № 1843. Вказане свідчить про те, що позивачем спірний кредитний договір було укладено в інтересах сім`ї, а відтак цивільні права та обов`язки за цим договором виникають у обох із подружжя, у зв`язку з чим такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Тобто, зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили встановлено, що позивачем було укладено кредитний договір від 26 серпня 2021 року № 2037300210 з АТ «ОТП БАНК» та узято готівкою кредит на споживчі цілі у сумі 200 000 грн. на 60 місяців з зобов`язанням виплатити кредит до 26 серпня 2026 року під час шлюбу та в інтересах сім`ї та після розірвання шлюбу позивач продовжує за власті кошти виконувати боргові зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором. За період з 10 квітня 2023 року (з дня розірвання шлюбу з відповідачкою) по вересень 2023 року включно позивачем було погашено заборгованість за кредитним договором у сумі 46200 гривень, які є його особистою власністю та зазначеним рішенням суду з Відповідачки на користь позивача було стягнуто компенсацію за виплачену частину боргового зобов`язання за кредитним договором № 276151619 від 22 вересня 2021 року, після розірвання шлюбу, у сумі 23100 (двадцять три тисячі сто) гривень. Починаючи з 02 жовтня 2023 року по 25 вересня 2024 року, позивач також сплачує боргові зобов`язання за кредитним договором виключно за власні кошти (Відповідачка за вказаний період не приймає участі у погашенні боргових зобов`язань за кредитним договором від 26 серпня 2021 року № 2037300210). На виконання умов кредитного договору від 26 серпня 2021 року № 2037300210 ним здійснено погашення кредиту 02.10.2023 року у сумі 6600 грн.; 23.11.2023 року у сумі 6510 грн.; 17.12.2023 року у сумі 6507 грн.; 23.01.2024 року у сумі 6510 грн.; 19.02.2024 року у сумі 6510 грн.; 13.03.2024 року у сумі 6510 грн.; 12.04.2024 року у сумі 6510 грн.; 12.05.2024 року у сумі 6510 грн.; 16.06.2024 року у сумі 6510 грн.; 09.07.2024 року у сумі 6506 грн.; 27.08.2024 року у сумі 6510 грн.; 25.09.2024 року у сумі 6510 грн., загальна сума сплаченого кредиту за період з 02.10.2023 року по 25.09.2024 року складає 78203.00 грн. Отже, з урахуванням того факту, що позивачем сплачується кредит за власні кошти, він просить про стягнення з Відповідачки на його користь 39101,50 грн. (50% від сплаченої мної суми 78203,00 грн.) компенсацію сплаченого боргового зобов`язання за кредитним договором. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу № 208/10544/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 10.10.2024 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 04.04.2025 року позовну заяву залишено без руху, у зв`зку з відсутністю доказів сплати судового збору. 09.05.2025 року на виконання ухвали суду від 04.04.2025 року, позивач [PERSON] подав до суду заяву про виправлення недоліків, а саме доказ сплати судового збору. Ухвалою суду від 09.05.2025 року поновлено розгляд справи №208/10544/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , про стягнення\~компенсації за виплачену частину боргового зобов`язання\~за кредитним\~договором. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, у якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлялась шляхом розміщення оголошення про виклик особи на сайт суду, оскільки місце її реєстрації знаходиться на території, на якій ведуться бойові дії, а місце мешкання не відоме. В судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК,стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281,\~282\~ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено, що 22.11.2019 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 листопада 2019 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №551. 10.04.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданим Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №13. Разом з цим, судом встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі, 26.08.2021 року [PERSON] було укладено кредитний договір з АТ «ОТП Банк» № 2037300210, відповідно до умов якого, позивач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 200000 гривень (загальний розмір кредиту 215 600 гривень), строком до 26 серпня 2026 року, зі сплатою 27 % річних, за цільовим призначенням кредиту: на споживчі цілі. Відповідно до графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, щомісячний платіж за вказаним кредитним договором становить 6587 гривень. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28.11.2023 року по справі №204/6537/23 Визнано за [PERSON] та [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя боргові зобов`язання за кредитним договором від 26 серпня 2021 року № 2037300210. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за виплачену частину боргового зобов`язання за кредитним договором № 276151619 від 22 вересня 2021 року, після розірвання шлюбу, у сумі 23100 (двадцять три тисячі сто) гривень. Відповідо до наданих довідок про рух грошових коштів на рахунку [PERSON] вбачається сплата безготівкового платежу OTPCREDITUA Visa Direct: 02.10.2023 року у сумі 6600 грн.; 23.11.2023 року у сумі 6510 грн.; 17.12.2023 року у сумі 6507 грн.; 23.01.2024 року у сумі 6510 грн.; 19.02.2024 року у сумі 6510 грн.; 13.03.2024 року у сумі 6510 грн.; 12.04.2024 року у сумі 6510 грн.; 12.05.2024 року у сумі 6510 грн.; 16.06.2024 року у сумі 6510 грн.; 09.07.2024 року у сумі 6506 грн.; 27.08.2024 року у сумі 6510 грн.; 25.09.2024 року у сумі 6510 грн. Загальна сума 78203,00 грн. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами\~ст. 13ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Спір між сторонами виник з правовідносин щодо майнових прав подружжя на майно, набуте у шлюбі, яке регулюється нормами Конституції України, Цивільного Кодексу\~України та Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.2, ч. 9 ст.7 Сімейного Кодексу України, сімейні майнові відносини між подружжям регулюються нормами Сімейного Кодексу Українина засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За положеннями статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Отже статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору- інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Приписами ч. ч. 2, 4\~ст. 65 СК України\~визначено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу\~України (ст.68 СК). Так, встановлено, що у період шлюбу 26.08.2021 року [PERSON] було укладено кредитний договір з АТ «ОТП Банк» № 2037300210, відповідно до умов якого, позивач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 200 000 гривень (загальний розмір кредиту 215600 гривень) для придбання житлового будинку. Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська у справі №204/6537/23 вже встановлено, що 22 вересня 2021 року, у період перебування у шлюбі з позивачем, відповідачка, за згодою чоловіка\~позивача придбала житловий будинок, що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 вересня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області, реєстровим № 1843. Зазначеним рішенням визнано за\~\~ [PERSON] до\~ [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя боргові зобов`язання за кредитним договором від 26 серпня 2021 року № 2037300210. Вказане свідчить про те, що позивачем спірний кредитний договір було укладено в інтересах сім`ї, а відтак цивільні права та обов`язки за цим договором виникають у обох із подружжя. Верховний Суд у своїй постанові від 09 січня 2020 року у справі № 367/7110/14-ц вказав на те, що у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок особистих коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя. Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16 та постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 712/6574/16-ц (провадження № 61-17824св18). Доказами,\~які містяться\~у матеріалах\~справи підтверджено,\~що позивачем\~ [PERSON] \~на виконання\~кредитних зобов`язань\~за кредитним\~договором від\~26\~серпня 2021\~року №\~2037300210\~було сплачено\~наступні суми: - 02.10.2023 року у сумі 6600 грн.; - 23.11.2023 року у сумі 6510 грн.; - 17.12.2023 року у сумі 6507 грн.; - 23.01.2024 року у сумі 6510 грн.; - 19.02.2024 року у сумі 6510 грн.; - 13.03.2024 року у сумі 6510 грн.; - 12.04.2024 року у сумі 6510 грн.; - 12.05.2024 року у сумі 6510 грн.; - 16.06.2024 року у сумі 6510 грн.; - 09.07.2024 року у сумі 6506 грн.; - 27.08.2024 року у сумі 6510 грн.; - 25.09.2024 року у сумі 6510 грн. Загальна сума 78203,00 грн. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року по справі № 712/8602/19 (провадження № 61-14809сво21) зазначено, що: «у разі укладення кредитного договору та отримання грошей на придбання нерухомості одним із подружжя до укладення шлюбу, за умови подальшого виконання кредитного зобов`язання подружжям під час шлюбу, той із подружжя, який не укладав кредитний договір, після розірвання шлюбу має право на компенсацію половини суми, що вносилась на виконання кредитного зобов`язання.Сплата подружжям частини коштів за кредитним договором, укладеним одним із них для придбання квартири, не змінює правового статусу квартири, оскільки кредитний договір укладений не в період перебування сторін у шлюбі й зобов`язання з повернення кредиту за зазначеним договором виникло у позичальника. Той з подружжя, який не був стороною кредитного договору, після розірвання шлюбу має на компенсацію половини сум що вносилися на виконання кредитного зобов`язання, та не має права на компенсацію частки вартості нерухомого майна або на певну частку нерухомості». Враховуючи те, що позивачем [PERSON] в погашення заборгованості за кредитним договором від 26 серпня 2021 року № 2037300210, після розірвання шлюбу самостійно сплачено 78203 гривень, які є його особистою власністю, суд дійшов до висновку про правомірність стягнення з відповідачки на користь позивача половини суми цих коштів, сплачених останнім за кредитним договором, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 39101,50 гривень компенсації, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що\~стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до вимог ст.2ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved