Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «Коллект Центр», позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] (далі відповідач, позичальник) заборгованості за Договором № 2110015231699 від 10.04.2021 у розмірі 41 541,47 грн. та судових витрат. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем укладено Договір № 2110015231699, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 5 900,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірах, передбачених Договором, граничний строк кредитування - один рік. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5 900,00 грн., що підтверджується листом платіжної організації. Відповідно до п. 4.3. Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої; в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. Зазначені умови договору є публічною пропозицією у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 2110015231699. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 2110015231699. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по неповерненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 2110015231699 від 10.04.2021, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості станом на день формування позову, становить 94 208,29 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5282,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги - 88 926,29 грн.; заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до умов договору - 0,00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн., заборгованість за комісією - 0,00 грн.; інфляційні збитки - 0,00 грн.; нараховані 3% річних - 0,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 41 541,47 грн.. з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5 282,00 грн. та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги - 36 259,47 грн. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. Ухвалою суду від 18 березня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, перше судове засідання для розгляду справи по суті було призначене на 14 квітня 2025 року. Ухвалою суду від 14.04.2025 судом задоволено клопотання представника позивача, про поновлення строку, витребувано докази у АТ КБ «ПриватБанк», розгляд справи відкладено на 30.05.2025 на 11:40 год. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Лещенко Н.П. в наданому суду відзиву на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, зазначила, що позивачем не надано належних та достовірних доказів. Вказала, що анкета-заява клієнта із зазначеними в ній даними не містить підпису відповідача, зокрема й електронного цифрового підпису, тому не може бути достовірним доказом внесення/зазначення своїх даних саме відповідачем, та, як наслідок, приналежності йому номера телефону та номеру банківської картки зазначених відповідачем. В матеріалах справи відсутній договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, а лише роздруківка не підписана у жодний спосіб, тому не вбачається факт прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 2110015231699 на умовах визначених офертою. Заперечує факт про перехід до ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступника ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та до ТОВ «Коллект Центр» як правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за договором № 2110015231699, так як вважає, що ТОВ «Коллект Центр» не має жодних правових підстав звертатися з даним позовом до суду адже відповідач не укладав з позивачем жодних договорів і жодних повідомлень про відступлення права вимоги не отримував. Відповідач взагалі заперечує факт підписання договору № 2110015231699 від 10.04.2021 і жодних грошових коштів від позивача в рамках цього договору не отримував і не сплачував будь-яких інших платежів, у т.ч. часткову заборгованість тощо. Надана позивачем довідка ТОВ «Платежі онлайн» не є розрахунковим документом, який підтверджує факт здійснення операції, зокрема, перерахування відповідачу грошових коштів в розмірі 5 900,00 грн. Доказів вчинення відповідачем часткових сплат (конклюдентних дій щодо визнання договору і щодо правомірності вимог позивача) позивач не надав. Посилаючись на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначила, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності є його дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості пропорційності) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. З огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення за прострочення повернення кредиту. Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. З, ч. З ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. З огляду на викладене, вважають, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 88 926,29 грн. не є співрозмірною сумі кредиту, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому розмір процентів підлягає зменшенню. Факт приналежності позичальнику розрахункового рахунку/банківської картки, на яку буде здійснюватись видача кредиту, є однією з основних/істотних умов кредитного договору. Укладаючи кредитний договір, кредитодавець має встановити, що надає кредит саме позичальнику на його рахунок/картку. Таким чином, відсутність у кредитодавця доказів приналежності розрахункового рахунку/банківської картки позичальника, на який/яку здійснювалась видача кредиту ставить під сумнів факт укладення такого договору та видачі кредиту. Також, щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. відповідач про її стягнення заперечує. Враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, відповідач вважає завищеними, та такими, що підлягають до задоволення. Справу розглядати без участі відповідача та його представника. Представник позивача в наданій суду відповіді на відзив зазначила, що ідентифікація позичальника здійснювалася в ІТС товариства, первісним кредитором проведено ідентифікацію та верифікацію за допомогою системи BankID НБУ. Договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим у SMS-повідомленні, без отримання SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства договір між відповідачем та товариством не був би укладений. Відповідач частково сплачував заборгованість, що свідчить про визнання ним кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ ФК «Вер Фор Пей» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Дана обставина підтверджується листом ТОВ ФК «Вер Фор Пей», згідно якого 10.04.2021 року було перераховано грошові кошти в сумі 5 900,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER] . Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, а тільки здійснив нарахування відсотків яке відбувалося у розмірі та строк визначений у договорі та погоджений сторонами. Відповідачем не надано ніяких обгрунтувань чи контррозрахунку - неспівмірності витрат із складністю справи, щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Лещенко Н.П у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно та своєчасно, представник просила, розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника, проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Заперечення на відповідь на відзив чи будь яких доказів не подавала. Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі, навела свої доводи у справі та просила їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, доходить до такого. Судом встановлено, що 10.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (первісний кредитор) та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 2110015231699 «Стандартний», у формі електронного документа, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 900 гривень строком на 17 днів до 26.04.2021, з граничним строком кредитування 1 рік. Договір містить реквізити сторін, зокрема прізвище, ім`я та по батькові відповідача, номер паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу реєстрації місця проживання, електронну адресу, номер телефону. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Q4. До вказаного договору додані підписані електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором - Q4) 10.04.2021: паспорт споживчого кредиту з зазначенням всіх істотних умов договору; додаток 2 до договору, в якому міститься графік нарахування процентів за користування кредитом. Відповідно до листа ТОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ» від 13.03.2024 ТОВ «СЛУЖБА МК» підтверджується, що на підставі укладеного між товариствами договору про організацію переказів грошових коштів, було здійснено переказ грошових коштів: номер картки [NUMBER] ; власник картки (емітент банк) COMMERCIAL BANK PRIVATBANK; категорія карти MasterCard; час запиту 10.04.2021 7:23:59; номер договору згідно інформації кредитора 2110015231699; сума 5 900 грн. Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» від 08.05.2025 наданого на виконання ухвали суду, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 10.04.2021 по 10.05.2021, та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] : [NUMBER] . Як вбачається з виписки за договором № б/н за період 10.04.2021 по 10.05.2021 [PERSON] , 10.04.2021 на картку № [NUMBER] було зараховано переказ грошових коштів у сумі 5 900,00 грн. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 1-12, за умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансового кредиту. Як вбачається з витягу з Реєстру боржників від 03 грудня 2021 року до договору факторингу № 1-12 від 29 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , ІПН [NUMBER] за договором № 2110015231699 у розмірі 41 541, 47 грн., з яких: 5 282,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 36 259,47 грн. сума заборгованості по процентам. Сума виданого кредиту 5 900,00 грн. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладений договір № 10-03/2023/01, згідно з умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступив ТОВ «Коллект Центр» права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них. 19 листопада 2024 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладена Додаткова угода № 4 до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року. Відповідно до змін в реєстрі боржників, що є додатком № 1 до додаткової угоди № 4 від 19.11.2024 року до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01 від 10.03.2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 94 208,29 грн., з яких: 5 282,00 грн. сума заборгованості основним зобов`язанням; 88 926,29 грн. заборгованість за нарахованими процентами. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За змістом частини першої статті 4 Закону України 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III) факторинг вважається фінансовою послугою. У пункті 5 частини першої статті 1 Закону № 2664-IIIзазначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в статті 6 Закону № 2664-III. Так, за змістом частини першої статті 6 Закону № 2664-IIIдоговір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Крім того, відповідно до пункту 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 1077 ЦК України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника). Отже, за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту у розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту). При цьому, така плата за надану фактором послугу може бути, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 61), встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу. Натомість грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем останньому (частина перша статті 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом частини другої статті 1084 ЦК України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника. Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 1-12, за умовами якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансового кредиту. Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансових послуг № 2110015231699 від 10.04.2021. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладений договір № 10-03/2023/01, згідно з умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступив ТОВ «Коллект Центр» права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них. 19 листопада 2024 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладена Додаткова угода № 1 до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року. Відповідно до змін в реєстрі боржників, що є додатком № 1 до додаткової угоди № 4 від 19 листопада 2024 року до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01 від 10 березня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 94 208,29 грн., з яких: 5 282,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням; 88 926,29 грн. заборгованість за нарахованими процентами. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Коллект Центр», перейшло право вимоги договору про надання фінансових послуг від 10.04.2021 року № 2110015231699 «Стандартний», укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] . Суду не надано належних доказів того, що відповідач одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові із визначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню та фактора, якому має бути здійснено платіж. Суд вважає вірним зазначити про те, що відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Разом з тим, до суду не надано й належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплати первісному кредиторові. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами /ст. 629 ЦК України/. Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 2110015231699 «Стандартний», у формі електронного документа, до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 900,00 грн. строком на 17 днів до 26.04.2021, з граничним строком кредитування 1 рік, тобто до 10.04.2022. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 13 цього Закону. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» ( електронним підписом одноразовим ідентифікатором Q4 ), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Щодо обгрунтованості заявленої позивачем суми по сплаті процентів за користування кредитом суд зазначає наступне. Договором про надання фінансових послуг визначено орієнтований строк повернення кредиту - 17 днів з моменту отримання кредиту (п. 1.3) та чітко передбачені умови сплати відповідачем процентів за користування кредитом, а саме: 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту (п. 1.4.а); починаючи з першого дня наступного за орієнтованим строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а (п. 1.4.б); починаючи з 15 дня наступного за орієнтованим строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б (п. 1.4.в); починаючи з 30 дня наступного за орієнтованим строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в (п. 1.4.г); тип процентної ставки - фіксована, і за цими умовами, які повністю дотримані первісним кредитором та ТОВ «Вердикт Капітал» при розрахунку розміру боргу відповідача за процентами, їх несплачений розмір станом на 30.11.2021 року склав 36 259,47 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та за період з 01.12.2021 - 09.04.2022 склав 52 666,82 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», з чим повністю погоджується суд. Жодних контррозрахунків стороною відповідача суду не надавались. Так, як вбачається з витягу зі змінами з Реєстру боржників, що є додатком № 1 до додаткової угоди № 4 від 19 листопада 2024 року до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01 від 10 березня 2023 року заборгованість відповідача [PERSON] , ІПН [NUMBER] , за договором про надання фінансових послуг № 2110015231699 від 10.04.2021 станом на 10.03.2021 склала 94 208,29 грн., з яких: 5 282,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням; 88 926,29 грн. заборгованість за нарахованими процентами, що також підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2021. Вимоги, в порядку ст. 625 ЦК України, позивачем до відповідача не заявлені. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2110015231699 від 10.04.2021 надоного ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відповідачем Глущенко були сплачені за користування кредитом 12.04.2021 відсотків у сумі 354,00 грн. та тіла кредита у сумі 618,00 грн., 01.05.2021 відсотків у сумі 1 901,40 грн. З огляду на викладене, доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів вчинення відповідачем часткових оплат (конклюдентних дій щодо визнання договору і щодо правомірності вимог позивача), спростовуються тим, що відповідачем двічі здійснювалося погашення процентів та один раз тіла кредиту за користування кредитом, що свідчить про визнання факту укладання договору, отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Доводи представника відповідача про те, що позивачем не було надано суду доказів на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів, та належність відповідачу банківської картки, на яку перераховувалися кредитні кошти, не знайшли свого підтвердження. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог. ТОВ «Коллекс Центр» просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість за договором № 2110015231699 від 10.04.2021, яка була нарахована первісним кредитором у розмірі 41 541,47 грн. з яких: з яких: 5 282,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та 36 259,47 грн. заборгованість за нарахованими процентами. З огляду на зазначене, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Коллекс Центр» обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та стягнення з [PERSON] заборгованість за договором № 2110015231699 від 10.04.2021 у розмірі 41 541,47 грн. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн., що підтверджено платіжною інструкцією № 0499550163 від 24.02.2025. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422,40 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із наступного. Згідно з ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судовогоз бору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представник позивача Морозова В.В. просила стягнути з [PERSON] на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 000,00 грн. На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: - Договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги, укладений 01 липня 2024 року між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; - прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» в редакції від 01.11.2023 року; - заявку ТОВ «Коллект Центр» на надання юридичної допомоги АО «Лігал Ассістанс» № 783 від 01.01.2025 року на суму 13 000,00 грн.; - витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025 року, в якому вказано, що ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання наступних правових послуг позивачу щодо [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ) за Договором № 555154123737, № 2110015231699на загальну суму 13 000,00 грн., з яких: 1) надання усної консультації з вивченням документів 4 000,00 грн. за 2 год. (2 000,00 грн. за 1 год.); 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 9 000,00 грн. за 3 год. (3000 грн. за 1 год.). Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на оплату професійної правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, а суд немає права вирішувати питання про зменшення цих витрат. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявила таке клопотання- постанова Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 275/150/22. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Outcome: approved