Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача про стягнення заборгованості за Договором оренди земельної ділянки від 10.04.2016р, додаткової угоди від 25.06.2017р., за період з 2019 по 2021р. включно, у розмірі 30000грн (заборгованість по недоплаченій орендній платі), індекс інфляції 913,83 грн, 3% річних 403,56грн, пеня 9830,00 грн; за 2022р. у розмірі 31840,72 грн (заборгованість по недоплаченій орендній платі), індекс інфляції 479,39 грн, 3% річних 204,13грн, пеня 4967,15 грн. Позов мотивований тим, що 10.04.2016 між [PERSON] та Приватною агрофірмою «АГРОФІРМА КОЛОСС» було укладено Договір оренди земельної ділянки та підписано акт прийому-передачі до Договору. Відповідно до цього Договору, орендодавець надав, а орендар (відповідач) прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зеленобалківської сільської ради Дніпропетровської області, площею 10,1588 га з кадастровим номером 1225884400:07:005:0162, яка належала на праві приватної власності [PERSON] . Договір оренди земельної ділянки укладено на 7 років. Цим договором сторони погодили орендну плату у розмірі 3% від вартості нормативно грошової оцінки землі та узгодили орендну плату у розмірі 11 000 грн, яка повинна бути сплачена до 30 листопада кожного року. [INFO] орендодавець [PERSON] померла. Вищезазначену земельну ділянку та права на неї успадкувала її дочка [PERSON] 25.06.2017р. між сторонами було укладено Додаткову угоду, відповідно до якої збільшено строк орендної плати 25000грн, та вказано строк дії договору 5 років. Відповідно до п. 24 Договору оренди земельної ділянки, орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання своєчасного внесення розрахунків по орендній платі. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки не виконує, починаючи з 2019 року, чим порушив істотні умови договору. Орендарем не сплачено орендодавцю орендну плату з 2019 року по 2022 рік включно. Крім того, п. 12 Договору оренди земельної ділянки встановлено, що у разу невнесення орендної плати у строк визначений договором справляється пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 8 Договору розмір орендної плати за земельну ділянку обчислюється з урахуванням індексів інфляції. Позивачка в порядку досудового врегулювання спору, направляла Приватній агрофірмі «АГРОФІРМА КОЛОСС» претензію щодо невиконання умов договору, але відповіді не отримала та заборгованість сплачена не була. Враховуючи вищевикладене позивачка просить стягнути з Приватної агрофірми «АГРОФІРМА КОЛОСС» на її користь заборгованість з орендної плати за договором оренди земельної ділянки, яка розташована на території Зеленобалківської сільської ради Дніпропетровської області, площею 10,1588 га з кадастровим номером 1225884400:07:005:0162 від 10.04.2016, укладеного між [PERSON] та Приватною агрофірмою «АГРОФІРМА КОЛОСС» у розмірі - 78638,78 грн, з урахуванням пені та інфляційних втрат, 3% річних. Відповідачем надано Відзив на\~позов (а.с.31 т2), відповідно до якого просить відмовити у позові, оскільки додаткову угоду 25.06.2017р. з позивачем не укладав, вона не зареєстрована відповідно до закону. Позивачем подано Відповідь на\~відзив (а.с.64 т2), відповідно до якого звертають увагу, що Додаткова угода 25.06.2017р. між сторонами укладалась, підписана сторонами та завірена печаткою відповідача, сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору та даний договір діє з моменту підписання. Посилались на Висновок ВС у справі №357/8277/19. Позивач та представник позивача просили задовольнити позов, посилались на обставини викладені у позові, при цьому позивачка вказала, що по даний час відповідач орендної плати за земельну ділянку їй не сплатив. Представник відповідач просив відмовити у позові, зазначив, що Додаткова угода 25.06.2017р. з позивачем не укладалась, їй надавався проект, та оскільки позивач не погоджувалась на запропоновані строки орендної плати тому договір укладено не було та відповідно не було зареєстровано у ДРРП. Зазначив, що зборами Агрофірми Колосс було вирішено кожний рік збільшувати виплату орендодавцям на 5000 грн на добровільних засадах, у зв`язку з чим позивачу також виплачувалась орендна плата на 5000 грн більше кожного року. Просив відмовити у позові. 19.08.2024р. прийнято справу до свого провадження 03.12.2024р. було об`єднано цивільні справи 03.03.2025р. закрито підготовче провадження та призначено до розгляду Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. 10.04.2016р. між [PERSON] та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, яка розташована на території Зеленобалківської сільської ради Дніпропетровської області, площею 10,1588 га з кадастровим номером 1225884400:07:005:0162 (а.с.5-6 т1, 6-7 т2). Відповідачем було прийнято земельну ділянку за вказаним договором (а.с.7 т1, 8 т2). Відповідно до розрахунків орендної плати у розмірі 3% від вартості нормативної грошової оцінки землі орендна плата склала 11000грн (а.с.9 т1). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 6 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. [INFO] померла [PERSON] . [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку, яка розташована на території Зеленобалківської сільської ради Дніпропетровської області, площею 10,1588 га з кадастровим номером 1225884400:07:005:0162 (а.с.10,12 т1, 10,11 т2) Отже, після смерті орендодавця\~ [PERSON] , її права як орендодавця успадкувала її спадкоємниця [PERSON] . При цьому дія Договору оренди земельної ділянки від 10.04.2016 не припинилася. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 25.06.2017р. було укладено Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 10.04.2016р., відповідно до якої вказано строк оренди 5 років, та збільшено розмір орендної плати до 25000 грн. (а.с.11 т1, 9 т2). Позивач зверталась до відповідача в досудовому порядку з претензією (а.с.12 т2) Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків станом на 14.04.2022р., позивач отримала від відповідача в 2019р. 20000грн., в 2020р. 25000грн, в 2021р.0 грн але нараховано 13664,60грн. (а.с.85 т2). Відповідач звертався до позивача з приводу отримання орендної плати за 2021 рік (а.с.94,95 т2). Суд критично відноситься до наданих «скріншотів» переписки між невстановленими особами, оскільки не вказано номери телефонів співрозмовників, та їх неможливо ідентифікувати, не доведено належність даного доказу (а.с.96-104 т2). Відповідно до Протоколу загальних зборів ПАФ Агрофірма Колосс від 23.06.2017р., слухалось питання що в 2017 році виплата оренди за пай 10000грн, та планується збільшення орендної плати кожного наступного року на 5000 грн (а.с.105 т2). Суд зазначає, що даний протокол не містить відомостей що було вирішено, тільки питання які слухались. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 Земельного Кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч. 2 ст. 95 Земельного Кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договори найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, відповідно до приписів ст. 14 Закону України «Про оренду землі». Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, істотні умови договору оренди землі, серед яких і орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ст. 410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Так, судом достовірно встановлено, що відповідачем належним чином не виконуються взяті зобов`язання за договором оренди та укладеної додаткової угоди до нього, оскільки позивачці не в повній мірі сплачено орендну плату починаючи за 2019 року, та відсутнє підтвердження отримання нею орендної плати в 2021,2022 роках. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Щодо твердження відповідача, що Додаткова угода не була зареєстрована та тому є недійсним правочином. Згідно з правовими висновками Верховного Суду у справі 357/8277/19 відсутність державної реєстрації права оренди земельної ділянки сама по собі не свідчить про те, що договір оренди не укладено, та договір є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання, якщо іншого не узгоджено між сторонами. Таким чином, суд вважає, що оскільки сторони дійшли згоди з усіх істотних умов у Додатковій угоді, угода містить підписи та печатки, то дана угода є дійсною. У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Так, відповідно до Договору, невід`ємною частиною якого є Додаткова угода, сторони погодили орендну плату у розмірі 25000грн, яка повинна бути сплачена до 30 листопада кожного року . Пунктом 24 Договору встановлене право орендодавця на своєчасне внесення орендної плати за договором. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Проте, судом встановлено, що Орендар (відповідач) порушив умови вищевказаного договору землі, оскільки не виконує покладені на нього обов`язки щодо виплати орендної плати. Отже, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання перед позивачем, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних пені за несвоєчасну сплату орендної плати за 2019-2022 роки. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, на підставі ст. 549 ЦК України боржник за невиконання, або неналежне виконання договірних зобов`язань повинен сплатити неустойку (штраф, пеню). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що відповідно до п. 12 Договору оренди земельної ділянки, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до Договору розмір орендної плати за земельну ділянку обчислюється з урахуванням індексів інфляції. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість складає 78638,78 грн, з яких 61840,72 грн заборгованість з орендної плати, індекс інфляції 1393,22 грн, 3% річних 607,69грн, та пеня від простроченої суми 14797,15грн. Позов підлягає задоволенню. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення вимог позивача, суд вважає необхідним відшкодувати витрати позивачки [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved