Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

25.12.2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача ПАТ «Страхова група ТАС» на користь позивача за відшкодування збитків внаслідок ДТП матеріальну шкоду у розмірі 130 000 грн та з відповідача [PERSON] 373 651,68 грн залишок завданої матеріальної шкоди, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що11.06.2024 о 14:06 в м.Суми, перехрестя вул. Гетьмана Павла Скоропадського, пр-т Шевченка, водій [PERSON] керуючи т/з Renault Laguna, д.н.з. [NUMBER] на регульованому перехресті під час повороту ліворуч не надав перевагу в русі т/з, який рухався у зустрічному напрямку прямо в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, чим порушив п. 16.6 ПДР. Постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.06.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. 12.06.2024 року позивач звернувся до Страховика (відповідача) ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування, однак позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування через те, що VIN- код на металі автомобіля [PERSON] не співпадає із VIN-кодом у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та в [PERSON] . Позивач вважає такі дії відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» є прямим порушенням його прав і законних інтересів. Згідно висновку експерта № 15/2024 від 19 липня 2024 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] становить 488 658 грн. За проведення експертизи сплачено 4 993 грн. 68 коп. Разом 493 651 грн. 68 коп. Тому з відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» у виконання своїх зобов`язання перед позивачем необхідно стягнути кошти в межах ліміту відповідальності 130 000 грн., залишок завданої матеріальної шкоди належить стягнути з винної особи - відповідача [PERSON] , а саме 363 651 грн. 68 коп. (493 651 грн. 68 коп. - 130 000 грн.). Крім того позивачем понесені витрати на правову допомогу і становлять 10 000 грн. Ухвалою суду від 26.12.2024 року позовну заяву залишено без руху. 06.01.2025 року ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі. 11.02.2025 року підготовче провадження у цивільній справі закрите, призначене судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. 24.01.2025 року відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, оскільки 12.06.2024 року [PERSON] на огляд представнику AT «СГ «ТАС» (приватне) було надано автомобіль, де VIN-код на металі ТЗ ( [NUMBER] ) не співпадає із VIN-кодом у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та у Полісі (VF1KGCGB634093761). Згідно фотододатків, які були зроблені представником AT «СГ «ТАС» (приватне) при огляді автомобіль Renault Laguna н.з. [NUMBER] має VIN-код [NUMBER] , а тому можна вважати, що це два різні транспортні засоби та наданий [PERSON] на огляд представнику AT «СГ «ТАС» (приватне) автомобіль Renault Laguna Н.З. [NUMBER] , з VIN-код [NUMBER] не є забезпеченим у AT «СГ «ТАС» (приватне) згідно Поліса [NUMBER] від 01.12.2023 року. Тому вимога позивача щодо стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) страхового відшкодування є безпідставною та необгрунтованою, оскільки AT «СГ «ТАС» (приватне) відмовляючи позивачу у виплаті страхового відшкодування діяло виключно в межах норм спеціального закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та норм чинного законодавства України. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надав. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Так, 11.06.2024 року о 14:06 в м.Суми, перехрестя вул. Гетьмана Павла Скоропадського, пр-т Шевченка сталось ДТП за участю [PERSON] , який керував автомобілем Renault Laguna, д.н.з. [NUMBER] на регульованому перехресті під час повороту ліворуч не надав перевагу в русі т/з, який рухався у зустрічному напрямку прямо в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.06.2025 року у справі 592/10288/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Постанова набрала законної сили 09.07.2024 року. За страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС». З листа ПАТ «Страхова група «ТАС» №16727/9124/ТС від 16.09.2024 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що 12.06.2024 року страхувальником на огляд було надано автомобіль Renault Laguna, д.н.з. [NUMBER] , де VIN- код на металі транспортного засобу не співпадає із VIN-кодом у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та в Полісі. Згідно фотододатків, які були зроблені при огляді автомобіль Renault Laguna, д.н.з. [NUMBER] має інший VIN-код. Так як автомобіль неможливо ідентифікувати, що був учасником ДТП та який надано на огляд, у відповідності до вимог п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не має правових підстав для виконання своїх зобов`язань щодо потерпілої особи та відмовляє у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі. Відповідно до висновку експерта № 15/2024 від 19 липня 2024 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] внаслідок настання події, що відбулося 11.06.2024 року становить 488\~658,00 грн. Таким чином, спір між сторонами стосується стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У частині першій статті 1166\~ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У статті 3\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 201/16373/16-ц зазначено, що «...Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. У частині 2 ст.\~1192\~ЦК України зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до висновку експерта № 15/2024 від 19 липня 2024 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] внаслідок настання події, що відбулося 11.06.2024 року становить 488\~658,00 грн. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом №1961- IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком у межах ліміту відповідальності. Вищенаведене дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Враховуючи вказане вище, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити і з відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача необхідно стягнути 130 000 грн майнової шкоди у межах ліміту відповідальності, а з відповідача [PERSON] 358\~658 грн майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Так, статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 5000 грн, що підтверджується відповідним платіжним документом (а.с.4). Доказами понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача є такі документи: договір про надання правової допомоги та акт прийому-передачі наданих послуг (а.с. 6-7, 125). Правнича допомога надавалась позивачу як на стадії підготовки позову, так і під час судового розгляду. Гонорар адвоката становить 10 000,00 грн, що відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Також позивачем сплачено 4993,68 грн за проведення судової експертизи (а.с.11, 12). Тобто, загальний розмір судових витрат, які понесені позивачем становить 19 993,68 грн. Таким чином, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог та відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» належить стягнути 3900 грн судових витрат, а з відповідача [PERSON] 11 100 грн, що пропорційно розподілу відповідальності 26% та 74% відповідно.

Outcome: approved