Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно у порядку спадкування. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрована та проживав у [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі й на домоволодіння на [ADDRESS] . Вона з відповідачами (дітьми померлого) є єдиними спадкоємцями померлого, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. У встановлений законодавством строк, як спадкоємці, прийняли спадщину, однак постановою нотаріуса №406/02-31 від 29.08.2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок відмовлено, оскільки спадкодавець у встановленому порядку не зареєстрував своє право власності на майно і відсутні правовстановлюючі документи на нього. Зазначає, що відповідно до довідки сільської ради житловий будинок, господарські будівлі та споруди в [ADDRESS] , належали [PERSON] і були побудовані до 2015 року. Оскільки в інший спосіб, окрім звернення до суду, не може підтвердити своє право власності на майно, то просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, у поданій заяві просили проводити розгляд справи у їх відсутності, вимоги позову визнали, щодо задоволення позову не запечили. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що [INFO] в селі Грабовець Богородчанської територіальної громади Івано-Франківського району (раніше Богородчанського району) Івано-Франківської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданою 02.06.2021 року відділом в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України в день його смерті відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно, в тому числі, домоволодіння на [ADDRESS] . Відповідно до довідки Грабовецького старостинського округу №6 від 03.11.2022 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди [PERSON] в [ADDRESS] були побудовані до 2015 року. Відповідно до довідки Івано-Франківського ОБТІ №262 від 17.11.2022 року до складу домоволодіння входять: житловий будинок, гараж, літня кухня, сарай, сарай, вбиральня, колодязь; реєстрація права власності на згадане домоволодіння в ОБТІ не проводилася. Згідно зі ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заповіт [PERSON] за життя не склав. Позивач у справі є дружиною, а відповідачі дітьми померлого та, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом. Вони у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується заявами про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1278 ЦК частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння на [ADDRESS] . Їх право на спадкування нотаріусом перевірено. Відповідно до договору про поділ спадщини від 14.08.2024 року сторони здійснили добровільний поділ спадкового майна після смерті [PERSON] , а саме п`яти земельних ділянок, на які нотаріусом видано спадкоємцям свідоцтва про право власності на спадкове майно. Однак постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Максьом Г.І. №406/02-31 від 29.08.2024 року у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , відмовлено усім трьом спадкоємцям, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, постановою у справі № 523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 року Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державну реєстрацію права. Отже, право на спадщину спадкоємця, який не здійснив держреєстрацію права, входить до складу спадщини після його смерті. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23.01.2013року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є фактичним власником цього майна, це право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця й після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання права власності на будинок та господарські споруди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. За матеріалами справи, встановлено, що позивачці [PERSON] належить 1/2 частка у спільному сумісному майні подружжя, яким є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] . Інша 1/2 частка цього домоволодіння за життя належала [PERSON] і після його смерті належить до спадкового майна. В порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] набула у власність третю частину спадкового майна. Інші дві частки у спадковому майні належать спадкодємцям [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, розмір частки позивачки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] в цілом складає 2/3 (1/2+2/6). У зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння її право власності слід визнати в судовому порядку. \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного,\~ст. 182, 328, 392, 368, 372, 1216-1218, 1220, 1226, 1233, 1268 ЦК України,

Outcome: partial