Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 21175 від 15.02.2021 року в загальному розмірі 12 500,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2 000,00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 10 500,00 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15.02.2021 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 21175 про надання фінансового кредиту в сумі 2 000,00 грн строком на 30 днів під 2,5% в день. Відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість у зазначеному вище розмірі. Позивач зазначає, що право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено йому на підставі договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022 року. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 15 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «АВІРА ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21175 про надання фінансового кредиту в розмірі 2 000,00 гривень 00 копійок зі строком повернення 30 календарних днів та процентною ставкою 2,5 відсотка в день. Укладення договору відбулося шляхом використання [PERSON] одноразового ідентифікатора (електронного підпису). На виконання умов пункту 2.4 Кредитного договору, 15 лютого 2021 року на банківську картку № [NUMBER] , вказану [PERSON] , було перераховано кредитні кошти в сумі 2 000,00 (дві тисячі) гривень 00 копійок, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024 року. 17 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «АВІРА ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників до даного договору, в тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 21175 від 15.02.2021 року. Згідно з випискою з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 21175 від 15.02.2021 року, станом на 25 червня 2024 року загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 12 500,00 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту складає 2 000,00 (дві тисячі) гривень 00 копійок; прострочена заборгованість за процентами складає 10 500,00 (десять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. Доказів належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 21175 від 15.02.2021 року щодо повернення суми кредиту та сплати нарахованих процентів суду не надано. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пунктом 1 ч. 1 статті 512 ЦК України передбаченого, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення судового збору, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідно до частини першої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною другою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною п`ятою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з другої сторони в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, або з обох сторін, якщо обидві сторони звільнені від сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог кожної із сторін. Суд враховує, що позивачем до матеріалів справи додано належні докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а саме акт про отримання правової допомоги від 27.01.2025 та квитанцію про оплату зазначеної правової допомоги від 27.01.2025, які підтверджують фактичну оплату позивачем послуг адвоката у розмірі 10 500,00 грн.Однак, враховуючи принципи розумності та пропорційності, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши суму до 5 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial