Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

19.11.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 89130,60 грн, моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн, судовий збір у розмірі 1020,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач [PERSON] , 25.10.2019 о 17 год. 00 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ\~217230» д/н [NUMBER] в напрямку вул. Шевченка, навпроти буд. 24 по вул. Сидора Ковпака в м. Харкові, при зміні напрямку руху (повороті ліворуч), не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «AUDI» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Автомобіль «AUDI» д/н [NUMBER] належить на праві приватної власності дружині водія [PERSON] . Постановою Київського районного суду м.Харкова від 05.12.2019 [PERSON] був визнаний винним за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до висновку експерта за результатами автотоварознавчого дослідження № 22879 від 12.11.2019 вартість матеріального збитку власнику автомобіля «AUDI» д/н [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП, що мало місце 25.10.2019, визначено ринкову вартість автомобіля на момент його пошкодження, яка складає 89\~130, 60 грн. Оскільки вина відповідача повністю встановлена постановою суду, з відповідача підлягає стягненню матеріальні збитки у розмірі 89\~130,60 грн. Крім того, позивач вважає, що їй завдана моральна шкода, оскільки позивач на тривалий час залишилась без засобу пересування, у зв`язку із тим, що автомобіль потребував ремонту, тому вважає що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10\~000,00 грн. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.01.2022 прийнято до розгляду суддею Назаренко О.В. та призначено справу в судове засідання. Відповідно до розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення зміни до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус судді» справу передану для розгляду за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області, що підтверджується актом приймання-передачі справ та речових доказів від 01.04.2022. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.04.2024 справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.07.2024 справу прийнято до розгляду суддею Даниленко Т.П. та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.12.2024 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивача у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, зазначає про таке. Відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змістуст.12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81\~ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі Так, судом встановлено, що [PERSON] , 25.10.2019 о 17 год. 00 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ\~217230» д/н [NUMBER] в напрямку вул. Шевченка, навпроти буд. 24 по вул. Сидора Ковпака в м. Харкові, при зміні напрямку руху (повороті ліворуч), не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «AUDI» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Автомобіль «AUDI» д/н [NUMBER] належить на праві приватної власності дружині водія [PERSON] . Постановою Київського районного суду м.Харкова від 05.12.2019 відповідач [PERSON] був визнаний винним за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. на користь держави, яка набула законної сили 19.05.2020. Відповідно до наявного в матеріалах справи висновку експерта за результатами автотоварознавчого дослідження № 22879 від 12.11.2019 вартість матеріального збитку власнику автомобіля «AUDI» д/н [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП, що мало місце 25.10.2019, визначалась ринковою вартістю автомобіля на момент його пошкодження та складає 89\~130,60 грн. Першою частиною\~ст. 22 ЦК України\~передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.ч. 1, 2 та 5\~ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4 від 01.03.2014, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4). Судом встановлено, що з вини відповідача настала ДТП, що мала місце 25.10.2019, тобто [PERSON] вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за що останнього визнано винним. Отже, між неправомірними діями [PERSON] та настанням завданої матеріальної шкоди власнику транспортного засобу [PERSON] є безпосередній причинний зв`язок. Згідно з п.1 ч.2\~ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.2\~ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під час визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, необхідно враховувати складові цих збитків відповідно до змісту ч.2\~ст.1192 ЦК України: реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 89\~130,60 грн, яка складається з вартості матеріального збитку власнику автомобіля «AUDI» д/н [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП, що мало місце 25.10.2019. Відповідно до положень ч. 1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Позивачем на підтвердження вимог щодо стягнення з відповідача на свою користь матеріальної шкоди в якості доказів надано: постанову Київського районного суду м.Харкова від 05.12.2019, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу; копію висновку експерта за результатами автотоварознавчого дослідження № 22879 від 12.11.2019. Відповідно до статті 89 ЦАК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, вимоги позову\~в цій частині суд вважає правомірними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] суми моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 10000,00 грн суд зазначає про таке. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з\~статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивача, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди від 31.03.1995 № 4). Судом встановлено, що відповідач скоїв ДТП, внаслідок чого повивач зазнав матеріальних збитків на ремонт автомобіля, при цьому, в обґрунтування своїх доводів про те, що зазнав моральної шкоди та вимог щодо стягнення визначеного розміру моральної шкоди в розмірі саме 10000,00 грн будь-яких доказів в розумінні ст.ст.76-80\~ЦПК України не надав. Між тим, при вирішенні питання про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд враховує практику Європейського Суду, зокрема, рішення від 28.05.1985 Серія А&96 справа Abdulaziz Cabales fnd Balkandali v. United Kingdom, яким визначено, що деякі форми моральної шкоди, в тому числі емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть доведені чимось конкретним. Отже, суд, виходячи із принципу доведеності та справедливості, враховуючи моральні страждання позивача, які останній зазнав через скоєння відповідачем ДТП, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути в якості відшкодування моральної шкоди на користь позивача в розмірі 2\~000,00 грн, що на думку суду є справедливим та відповідає наслідкам від неправомірних дій відповідача. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані позивачем докази у підтвердження своїх доводів та позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до правил ч.6\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial