Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 12667,10 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 квітня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 136389 у письмовій формі. Кредитор свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування 6945,00 грн. на умовах, передбачених договором, який зобов`язався повернути, сплатити проценти за його користування та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував та допустив заборгованість у розмірі 12667,10 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 6945,00 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 5321,10 грн., заборгованості по комісії 401,00 грн. 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» був укладений договір факторингу № 10102024, на підставі якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 136389 від 06 квітня 2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договором факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 12667,10 грн., яку відповідач добровільно не погашає, а тому позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом та просить стягнути зазначену суму заборгованості за кредитним договором, сплачену суму судового збору в сумі 2422,40 грн. та 7000,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; за клопотанням сторони позивача витребувано докази в порядку ст. 84 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. В позовній заяві представник позивача Тараненко А.І. просив провести розгляд даної справи без його участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку\~ст. 128 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідач в установлений ч. 7\~ст. 178 ЦПК України\~строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178\~ЦПК України. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 розділу III ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. \~ \~ \~ \~Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, 06 квітня 2024 року [PERSON] підписав заяву на видачу кредиту № 100565902, згідно з якою просив надати йому кредит в розмірі 6945,00 грн. (а.с. 30 (на звороті) - 31). 06 квітня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 136389 (індивідуальна частина), відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 6945,00 грн. на умовах, передбачених договором, який зобов`язувався повернути до 15 червня 2024 року, сплатити проценти за його користуванням та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 27-29). Відповідно до паспорта споживчого кредиту від 06 квітня 2024 року визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту (а.с. 25-26). \~ \~ \~ \~ Водночас між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було підписано графік платежів за кредитним договором № 136389 від 06 квітня 2024 року (а.с. 30). 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» укладено договір факторингу № 10102024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с. 59-61). Згідно з додатком № 1 до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» затверджена форма реєстру прав вимог (а.с. 61 (на звороті) - 62). Із додатку № 2 до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року вбачається, що між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» погоджена форма акту повернення права вимоги (а.с. 62 на звороті). Водночас із додатку № 3 до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року вбачається, що між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» погоджена форма акту приймання-передачі (а.с. 63). Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» погоджено реєстр прав вимог № 1 (а.с. 64). З акту приймання-передачі Реєстру № 1 до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року вбачається, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» передало, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» прийняло реєстр боржників клієнта від 10 жовтня 2024 року, що підтверджує право вимоги заборгованості від боржників (а.с. 9 (на звороті)). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 136389 від 06 квітня 2024 року в сумі 12667,10 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 6945,00 грн., сума заборгованості за відсотками 5321,10 грн. та по комісії 401,00 грн. (а.с. 64). За інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 14 квітня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-250409/98317-БТ, яка була витребувана ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2025 року, на ім`я [PERSON] емітована банківська картка № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку зараховувалися кошти в сумі 5000,00 грн. (а.с. 82). Окрім того, суду надано виписку про рух коштів по рахунку № [NUMBER] за період з 06 квітня 2024 року по 11 квітня 2024 року (а.с. 83). Таким чином, дані спірні правовідносини виникли з договору про споживчий кредит і позивач доводить, що за даним договорам має місце неналежне виконання зобов`язань позичальником. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до\~ст.\~1082\~ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення кредиту, сплати відсотків, та комісії на загальну суму 12667,10 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 7000,00 грн. за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2\~ст.\~137\~ЦПК України витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, 04 лютого 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі адвоката Тараненка А.І. укладено договір про надання правничої допомоги № 04/02/25-01, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався здійснити представництво та надати професійну правничу (правову) допомогу клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором (а.с. 12-15). Згідно з додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-1 від 04 лютого 2025 року затверджено протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-1 від 04 лютого 2025 року. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 04 лютого 2025 року, що підписаний сторонами, адвокатом наведено перелік виконаних робіт, з урахуванням витраченого часу на суму 7000,00 грн. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі \~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод \~1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року в справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved