Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

22.11.2024 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи: ТОВ "Факторингова компанія "Стандарт Кепітал", ТОВ "Преміум Інстейт" про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов [PERSON] та [PERSON] мотивований тим, що їм на праві власності належала квартира [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва 16 березня 1998 року, згідно з розпорядженням № 2601, яка була предметом іпотеки за Договором іпотеки № 84667 від 30.08.2008, укладеним в забезпечення виконання позичальником [PERSON] умов Договору про надання споживчого кредиту № 11342131000 від 30.04.2008. 08.12.2011 право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та договором іпотеки перейшло від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», а 17.06.2020 від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал». 07.10.2021 року Державним реєстратором Приватним нотаріусом КМНО Єгоровою Мариною Євгенівною було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60809808 від 07.10.2021 року, (номер запису про право власності/довірчої власності: 44352812), підставою для державної реєстрації став: договір іпотеки, 84667, серія та номер: 97, виданий 30.04.2008, видавник : ПН КМНО Данич О.Ф. Вказаним рішенням було здійснено перереєстрацію права власності, а саме: право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ТОВ "ФК "Стандарт Кепітал". Позивачі звернулись до суду з позовом про скасування рішення Державного реєстратора Єгорової М.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60809808 від 07.10.2021 року; номер запису про право власності/довірчої власності: 44352812, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру з одночасним припиненням права власності у ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал». Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2022 року відкрито провадження по справі № 759/1930/22 та вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року у справі № 759/1930/22 позов було задоволено, скасовано рішення про державну реєстрацію з припиненням права власності ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» на спірне майно. 01.09.2023 припинено обтяження на нерухоме майно на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року у справі № 759/1930/22. 30.08.2023 ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» та ТОВ «Преміум Істейт» уклали Акт № 3 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу, відповідно до п. 1 якого ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» передало, а ТОВ «Преміум Істейт» прийняло в якості внеску до Статутного капіталу у власність спірну квартиру. Вказані дії були вчинені за наявності арешту даного нерухомого майна, який був припинений 01.09.2023 року. 27.12.2023 ТОВ «Преміум Істейт», знаючи про існування рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року у справі № 759/1930/22, яким припинено право власності ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» на нерухоме майно, відчужив спірну квартиру за договором купівлі-продажу відповідачу. Позивачі вважають, що нерухоме майно вибуло з їх власності поза їх волею та підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння. Посилаючись на викладене [PERSON] та [PERSON] просили суд: -витребувати з чужого незаконного володіння у [PERSON] , РНОКПП : [NUMBER] квартиру N? [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2473735780000) у власність [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] та [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] . Ухвалою суду від 24.11.2024 року відкрито провадження у справі та прийнято розглядати її за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання на 13.01.2025 року (а.с.64 том №1). Представником [PERSON] - адвокатом Трутнєвим С.В. 30.12.2024 подано відзив на позов, в якому останній заперечує проти позовних вимог, посилається на те, що відповідач є добросовісним набувачем спірної квартири, а майно таким, що не підлягає витребуванню від нього, оскільки таке витребування не відповідатиме критерію пропорційності втручання держави у право на мирне володіння майном та порушуватиме статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідач набув у власність квартиру, яка є предметом цього спору, на підставі Договору купівлі-продажу від 27.12.2023 року, посвідченого в цей же день приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою О.О. за реєстровим номером 9104. Право власності продавця було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 05.09.2023 року за номером відомостей про речове право 51656553. Перед придбанням майна відповідач здійснив перевірку відомостей стосовно об`єкта нерухомості в Державному реєстрі прав, в тому числі відносно наявності або відсутності відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень. Зазначена перевірка показала відсутність відомостей про права інших осіб на нерухоме майно, окрім прав власності продавця, а також відсутність чинних обтяжень. На момент придбання відповідачем квартири відомості Державного реєстру прав власності не містили інформації щодо його реалізації рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2022 року № 759/1930/22 (вжиття дій щодо його виконання в відповідності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а тому таке судове рішення не може протиставлятися добросовісності відповідача який не був учасником спору та не був обізнаний про існування останнього. Відповідач добросовісно поклався на відомості Державного реєстру прав та придбав об`єкт нерухомості в установленому законом порядку, тобто добросовісно та правомірно очікував, що ТОВ «Преміум Істейт» мало право ним розпоряджатися, а він після отримання цього майна матиме змогу мирно ним володіти. Відповідач вважає, що саме тривала недбалість позивачів щодо своєї власності та їх бездіяльність щодо захисту та реалізації свого права й призвели до того, що майно неодноразово змінювало власників. Відповідач посилається на те, що витребування майна з власності відповідача матиме наслідком покладення на нього, як добросовісного набувача індивідуального й надмірного тягаря, в той час, як позивачі набудуть більшого обсягу прав, ніж мали до спору, адже отримають вільну від іпотеки квартиру та відсутність зобов`язань за непогашеною кредитною заборгованістю (а.с.80-88 том №1). 10 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» надало письмові пояснення щодо переходу права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки до товариства, звернення стягнення на предмет іпотеки, а також звернуло увагу суду на те, що 17.03.2016 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення, у справі № 759/8821/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, та зобов`язання вчинити певні дії, який задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 30.04.2008 року №11342131000 в сумі 4 212 141 (чотири мільйони двісті дванадцять тисяч сто сорок одна) грн. 57 коп., звернено стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 30.04.2008 року №84667, а саме на квартиру [ADDRESS] , вартістю 3283554 (три мільйони двісті вісімдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 61 коп., що на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] , шляхом передачі вказаної квартири у власність Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2016 року у справі №759/8821/14-ц набрало законної сили 28.03.2016 року, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру судових рішень. [PERSON] та [PERSON] вказане рішення не оскаржували, хоча про рішення їм було відомо. В період, коли судом було винесено рішення діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказаний Закон був правовою підставою і не давав змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності (а.с.170-173 том №1).. Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Істейт» 10.01.2025 року надало письмові пояснення, в яких вказало, що державна реєстрація права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі Акт №3 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 30.08.2023 року була проведена 05.09.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мелещенко О.М., номер запису про обтяження 46852756 на момент реєстрації права власності за Товариством був припинений, а тому твердження позивачів є хибними, безпідставними. ТОВ «Преміум Інстейт» не погоджується з позовною заявою та вважає її такою, що не підлягає задоволенню (а.с. 213-215 том №1). 10.01.2025р. представником позивачів [PERSON] подані заперечення на відзив (а.с.1-6 том №2). 12.02.2025р. представником позивачів [PERSON] подано заперечення на письмові пояснення третьої особи - ТОВ "Преміум Істейт" (а.с. 67-70 том №2). 12.02.2025р. від представника відповідача адвоката Трутнєва С.В. надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив подані представником позивачів (а.с.82-85 том №2). Ухвалою суду від 06.03.2025 підготовче провадження було закрито та призначено судовий розгляд справи (а.с.117 том №2). Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, посилався на обставини викладені в заяві та просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представники відповідача, а також відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечували, з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Представники третіх осіб до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду письмові заперечення, в яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача [PERSON] , показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 30.04.2008 між позивачем [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ 09807750) було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11342131000, за умовами якого позичальнику були надані у користування кредитні кошти в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США, з умовою сплати процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 14,00% річних, та кінцевим терміном повернення кредиту до 30 квітня 2018 року (а.с.177-180 том №1). Також в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 11342131000 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 84667 від 30 квітня 2008 року, відповідно до якого було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею - 45,20 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS], що є предметом даного спору (а.с.181-182 том №1). 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11342131000 та Договором іпотеки № 84667. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов Договору про надання споживчого кредиту № 11342131000, ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до суду. 17.03.2016 Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення, у справі № 759/8821/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, та зобов`язання вчинити певні дії, який задоволено частково (а.с.191-192 том №1). В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 30.04.2008 року №11342131000 в сумі 4 212 141,57 грн. (чотири мільйони двісті дванадцять тисяч сто сорок одна) грн 57 коп., звернено стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 30.04.2008 року № 84667, а саме на квартиру [ADDRESS] , вартістю 3283554 (три мільйони двісті вісімдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 61 коп., що на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] , шляхом передачі вказаної квартири у власність Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». Позивачі були обізнані про даний судовий спір та не оскаржували рішення суду, що набрало законної сили 28.03.2016. На момент стягнення вартість предмета іпотеки не погасила в повному обсязі зобов`язань позичальника за кредитним договором. 17.06.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2260/К від 17.06.2020 відповідно, до якого ТОВ «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» набуло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11342131000 та стало новим іпотекодержателем за договором іпотеки від 30.04.2008 (а.с.183-184 том №1). 07.10.2021 року Державним реєстратором Приватним нотаріусом КМНО Єгоровою М.Є. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60809808 від 07.10.2021 року, (номер запису про право власності/довірчої власності: 44352812), підставою для державної реєстрації став: договір іпотеки. Вказаним рішенням, на квартиру [ADDRESS] , було здійснено перереєстрацію права власності, а саме право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ТОВ «ФК "Стандарт Кепітал", код ЄДРПОУ: 38489695. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2022 року у справі № 759/1930/22 вжито захід забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2473735780000). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року у справі № 759/1930/22 позов [PERSON] та [PERSON] до ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал», державним реєстратором ПН КМНО Єгорової Марини Євгенівни про скасування рішення про державну реєстрацію з припиненням права власності задоволено. Скасовано рішення Державного реєстратора ПН КМНО Єгорової Марини Євгенівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60809808 від 07.10.2021; номер запису про право власності/довірчої власності: 44352812, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , з одночасним припиненням права власності у ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» на квартиру [ADDRESS] (а.с.30-31 том №1). Вказане рішення набрало законної сили 05.12.2022, однак позивачі лише через п`ять місяців - 03.05.2023 отримали примірник судового рішення та звернулись до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про скасування заходу забезпечення позову - арешту квартири. Заяву позивачів було задоволено, обтяження на нерухоме майно припинено ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року у справі № 759/1930/22. Однак, судом встановлено, що позивачі не вживали дій щодо виконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року та рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року у справі № 759/1930/22 у відповідності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Запис про припинення обтяження на об`єкт нерухомості було внесено до Реєстру лише через три місяці - 01.09.2023, а реєстрацію права власності на квартиру в Реєстрі позивачами здійснено не було (а.с.38-41 том №1). 30.08.2023 на підставі Акту № 3 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» передало ТОВ «Преміум Істейт» в якості внеску до статутного капіталу спірну квартиру (а.с.46-47 том №1). 05.09.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мелещенко Оксаною Миколаївною (номер запису про право власності/довірчої власності 51656553) проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Преміум Істейт». На момент внесення відомостей до Реєстру були відсутні обтяження щодо нерухомого майна. 26.12.2023 задля забезпечення юридичного супроводу правочину між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю "БрокінгДом" (ЄДРПОУ 42483689) було укладено договір про надання послуг, згідно умов якого відповідачу надавався комплекс необхідних інформаційно-консультативних, юридичних дій по підготовці документів та оформленні договору купівлі-продажу квартири, що є предметом даного позову (а.с.144-146 том №1). 27.12.2023 між відповідачем та ТОВ «Преміум Істейт» було укладено договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого цього ж дня приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою Олександрою Олександрівною (номер відомостей про речове право 53136918) здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем. На момент внесення відомостей до Реєстру були відсутні обтяження щодо нерухомого майна (а.с.90 том №1). Після придбання майна відповідачем вживалися заходи щодо його покращення, та понесено фінансові витрати на таке покращення на загальну суму 167 203,6 грн (сто шістдесят сім тисяч двісті три гривні шістдесят копійок). Лише 22.11.2024, тобто через один рік та два місяці після державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Преміум Істейт», позивачі звернулися з даним позовом до суду. Недбалість позивачів щодо своєї власності та їх бездіяльність щодо захисту та реалізації свого права й призвели до того, що майно неодноразово змінювало власників. З моменту набрання 05.12.2022 законної сили рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2022 у справі № 759/1930/22 до моменту реєстрації 05.09.2023 права власності на спірне майно за ТОВ «Преміум Істейт» пройшло дев`ять місяців. Очевидно, що наведеного строку було більше ніж достатньо для реалізації позивачами отриманого судового рішення в установленому законом порядку - наслідком чого повинен був бути відповідний запис про право власності у Державному реєстрі прав. Надалі позивачі продовжували бездіяти, що призвело до переходу права власності на квартиру від ТОВ «Преміум Істейт» до відповідача. В спростування зазначених обставин представник позивачів пояснив, що останні «не встигли» реалізувати своє право на майно, не наводячи, при цьому конкретних, поважних причин, що могли цьому завадити. Добрий господар повинен піклуватися про своє майно, вживати дії з його збереження та своєчасного захисту його і прав на нього протягом розумного строку. Особа не може вважатися дбайливим власником, якщо тривалий період не цікавиться своїм майном, не вживає заходів, які б вчинив добрий господар невідкладно, якщо не існує перешкод, що об`єктивно перешкоджали йому у вчиненні таких дій (постанова ОП КЦС ВС від 05.09.2022 року № 385/321/20). Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (постанова КЦС ВС від 13.09.2023 року № 462/6637/21). Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (постанова ВП ВС від 23.10.2019 року № 922/3537/17). Добросовісний набувач, крім відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном (як-то, нотаріальне посвідчення правочину) (постанова ВП ВС від 02.11.2021 року № 925/1351/19). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 року № 610/1030/18, від 15.06.2021 року № 922/2416/17 наголошено, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру прав. Верховний Суд уже звертав увагу судів на те, що рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб (постанова ВП ВС від 09.11.2021 року № 466/8649/16-ц). Разом із тим Велика Палата Верховного Суду в постанові 02.11.2021 року № 925/1351/19 виснувала про те, що добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. В даній справі відповідач добросовісно поклався на відомості Державного реєстру прав, перевірку яких здійснила уповноважена державою особа - нотаріус Київського міського нотаріального округу Кара Олександра Олександрівна. Окрім цього відповідач заручився юридичною допомогою фахівців, що здійснювали супровід правочину за договором про надання послуг, та лише після цього придбав об`єкт нерухомості в установленому законом порядку, тобто добросовісно, а тому правомірно очікував, що продавець мав право ним розпоряджатися, а він після отримання цього майна матиме змогу мирно ним володіти. Суд зважає на показання свідка - директора Товариства з обмеженою відповідальністю "БрокінгДом" [PERSON] , який надавав юридичну допомогу позивачу за договором про надання послуг від 26.12.2023 та здійснював супровід угоди та був присутній під час її укладення. Показання свідка підтверджують добросовісність набуття відповідачем майна зокрема те, що він покладався на дії нотаріуса, який підтвердив відсутність перешкод для придбання квартири надавши витяг з Державного реєстру речових прав. Суд бере до уваги той факт, що матеріали нотаріальної справи містять витяги з Державного реєстру речових прав за спірним об`єктом нерухомості, в яких відсутня інформація щодо наявності будь-яких обтяжень чи судових рішень на підставі яких обтяження накладались чи скасовувались. Тобто відповідач правомірно поклався на відомості, наявні в матеріалах нотаріальної справи, які отримані нотаріусом в межах своїх повноважень та обов`язків пересвідчитися в правомірності правочину. Відповідач не був учасником судового спору у справі № 759/1930/22, а відомості Державного реєстру прав власності на момент придбання майна не містили інформації щодо реалізації рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.10.2022 у зазначеній справі позивачами в відповідності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Після набуття права власності на квартиру, відповідач, як добрий господар та відповідальний власник нерухомого майна, здійснював поліпшення його технічного стану, несучи при цьому додаткові фінансові затрати та розраховуючи, що матиме змогу використовувати його покращені корисні властивості. Дана обставина свідчить, що відповідач не знав та не очікував існування обставин, що можуть стати підставою для позбавлення його права власності на придбане житло, не вчиняв жодних дій спрямованих на його подальшу реалізацію, планував і надалі ним володіти. На противагу цьому позивачі, укладаючи Кредитний та Іпотечний договори, усвідомлювали та погоджувались з тим, що втратять іпотечне майно в разі невиконання умов кредитного договору. Окрім того, позивачі були позбавлені права власності на спірну квартиру рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2016 у справі № 759/8821/14-ц, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, та дане рішення не оскаржували. Надалі позивачі протягом тривалого часу діяли недобросовісно, не вживали дій для збереження та своєчасного захисту їх майна і прав на нього протягом розумного строку, чим створили умови для порушення своїх прав. Також суд приходить до висновку, що в разі задоволення позову, позивачі набудуть більшого обсягу прав ніж мали до цього, адже отримають у власність вільне від іпотеки майно, так і не виконавши умов кредитного договору. Адже вибуття майна з власності відповідачів відбулося внаслідок виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором, забезпеченим іпотекою цього майна внаслідок набуття іпотекодержателем (ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал») права власності на предмет іпотеки (спірну квартиру). Внаслідок набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки вимоги щодо виконання кредитного договору є недійсними, а іпотека припиняється в силу статті 17 та частини шостої статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції Закону на час виникнення правовідносин), що додатково підтверджується відповіддю, наданою ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» від 18.12.2024 року на запит представника відповідача. Натомість витребування спірного жилого приміщення у відповідача матиме наслідком покладення на нього, як добросовісного набувача, індивідуального й надмірного тягаря, що є неприпустимим (постанова ВП ВС від 02.11.2021 року № 925/1351/19). У подібних випадках Верховний Суд зауважував, що розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (постанова ВП ВС від 07.11.2018 року № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо (постанова КЦС ВС від 15.03.2023 року № 725/1824/20). Конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар (постанови КЦС ВС від 13.11.2019 у справі № 645/4220/16-ц (провадження № 61-19921св18), від 18.03.2020 у справі 199/7375/16-ц (провадження № 61-35744св18), від 20.05.2020 у справі № 199/8047/16-ц, ВП ВС від 02.11.2021 року № 925/1351/19, КЦС ВС від 10.05.2023 у справі № 522/1884/18 (провадження № 61-604 св23)). З огляду на викладене, приймаючи до уваги доводів сторін та докази, що знаходяться в матеріалах справи, оцінивши докази як кожен окремо так і в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Питання судових витрат вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed