Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

20.02.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 230516-61755-3 від 16.05.2023 станом на 17.02.2025 в розмірі 28857,50 грн., з яких: 3500 грн. заборгованість за кредитом, 25357,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами в період з 16.05.2023 по 13.10.2023 включно, та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та 9000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № 230516-61755-3 від 16.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «Мonetka») та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 3500 грн., строком на 150 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі за посиланням https://monetka.ua або http://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. У відповідності до порядку визначеному статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідач зареєструвався на вебсайті https://monetka.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Сума кредиту по укладеному кредитному договору була перерахована на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Таким чином, виключно особа відповідача може отримати кредит після укладення кредитного договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за кредитним договором № 230516-61755-3 від 16.05.2023 станом на 17.02.2025 в розмірі 28857,50 грн., з яких: 3500 грн. заборгованість за кредитом, 25 357,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами в період з 16.05.2023 по 13.10.2023 включно, які представник позивача просить стягнути з відповідача на корить позивача та судові витрати ( а.с. 1-15). 21.02.2025 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. ( а.с. 145-46). 24.02.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін ( а.с. 49-50). 21.03.2025 відповідачем подано відзив, у якому зазначено, що відповідач ніколи не мав взаємовідносин з ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», та не здійснював оформлення будь-яких кредитів у позивача. Крім того у кредитному договорі № 230516-61755-3 від 16.05.2023 вказано адресу реєстрації [PERSON] у Кіровоградській області, однак відповідач ніколи не проживав чи був зареєстрований у Кіровоградській області, вказаний номер телефону відповідачу ніколи не належав. Також відповідач немає відкритого рахунку у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач не здійснював встановлення та перевірки особи позичальника, а здійснив підписання кредитного договору тільки за наслідком використання даних з номеру телефону, позивач не довів, що номер мобільного телефону на час укладення договору належав відповідачу. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, вказав, що розмір витрат є неспіврозмірними з складністю справи, у матеріалах справи відсутні докази оплати за надані послуги, просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, та в задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити. Просив у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, у випадку неявки відповідача розгляд справи здійснювати без його участі ( а.с. 68-71). 30.04.2025 ухвалою суду витребувано докази ( а.с. 86-88). Представник позивача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав до суду клопотання в якому вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просив розгляд справи здійснювати без участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, у подано відзиві просив у випадку його неявки у судове засідання, розгляд справи здійснювати без участі відповідача. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 27.05.2025 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч.6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст.268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч.4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16.05.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та [PERSON] , укладено договір № 230516-61755-3. Згідно умов укладеного між сторонами договору, [PERSON] було надано кредит у сумі 3500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором ( п. 1.1), який підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 687911 ( а.с. 19-21). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, сторони погодили таку процентну ставку за користування кредитом - 3,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 1277,50%) користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 18 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1. Згідно з п. 1.3 кредитного договору, строк надання кредит становить 150 днів, з сплатою кредиту в кінці строку кредитування згідно додатку № 1. У п. 1.6. вказано, що Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальнику. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 договору, позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою - 3,5% день (річна процентна ставка становить 1277,50%) від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування. В Додатку 1 до Договору № 230516-61755-3 від 16.05.2023 Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за Договором № 230516-61755-3 від 16.05.2023 згідно затверджених Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та загальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит №16 від 11.06.2021, остання дата платежу 13.10.2023 загальна вартість кредиту 21875 грн., сума кредиту за договором 3500 грн., проценти за користування кредитом 18375 грн., реальна річна процентна ставка 2016627,78 % (а.с. 22). У витягах з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua «Хронологія дій щодо укладення кредитного договору № 230516-61755-3 від 16.05.2023 та «Анкетою-заявою на кредит № 1280878, дата створення 15.05.2023, вказано вчинені сторонами дії з укладення електронного кредитного договору та умови, які вони погодили. Номер мобільного телефона клієнта [NUMBER] ( а.с. 26, 27). Відповідно до довідки ТОВ «Девелопмент інновейшинс» від 14.03.2024 № 120139 підтверджується, що смс-повідомлення від альфа-імені «Monetka» з текстом для умови Договору введіть 687911 було доставлено на номер [NUMBER] за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 16.05.2023 о 00:52:24 год ( а.с. 28). Згідно з листом АТ «ТАСКОМБАНК» про підтвердження переказу №5200/47.1. від 12.02.2025, згідно листа №31/01/2025-1 від 31.01.2025 від ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», АТ «ТАСКОМБАНК» надає підтвердження, що в рамках Договору №87 про організації взаємодії при переказі коштів фізичним особам від 24.12.2020, банком було здійснено переказ грошових коштів на рахунок одержувача згідно договору між клієнтом та компанією ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто», а саме: дата операції 16.05.2023, картка отримувача [NUMBER] , сума зарахування 3500 грн., відправник ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (а.с. 24). Згідно з розрахунком заборгованості по договору № 230516-61755-3 від 16.05.2023 станом на 04.02.2025 загальна сума заборгованості відповідача становить 28857,50 грн. яка складається з 3500,00 заборгованість за кредитом, 25357,50 грн. прострочена заборгованість по несплаченими процентами за період з 16.05.2023 по 13.10.2023 ( а.с. 25). Відповідно до листа АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-250501/66714-БТ від 05.05.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , фінансовий номер телефону [NUMBER] ( а.с. 93). Згідно з випискою АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» за договором №б/н за період 16.05.2023-21.05.2023, 16.05.2023 на карту [NUMBER] було зараховано переказ у сумі 3500 грн. ( а.с. 93 зворот-94). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України та ч.1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом за договором № 230516-61755-3 від 16.05.2023 в розмірі 3500 грн. Щодо стягнення процентів за кредитним договором суд зазначає наступне. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Таким чином нарахування процентів за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене і оскільки враховуючи положення п. 1.2., 1.3. кредитного договору, Додатку 1, те що відповідачем не проводилися оплата заборгованості та процентів, стягненню підлягає заборгованість за процентами за період з 16.05.2023 по 13.10.2023 включно в розмірі 18 375 грн. (3 500грн. * 3,5% * 150 днів). Враховуючи наведене, а також те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, відповідачем такого не спростовано, відтак суд дійшов висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» слід стягнути заборгованість за договором № 230516-61755-3 від 16.05.2023 станом на 17.02.2025 в розмірі 21 875 грн., з яких: 3500 грн. заборгованість за кредитом, 18 375 грн.- заборгованість за нарахованими процентами у межах строку дії договору та враховуючи п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України Щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 9 000 гривень витрат на правову допомогу, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач надав такі докази: Договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 (а.с. 37-38); Додатковий договір №1 до Договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 (а.с. 39); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ПТ №2412 (а.с. 39 зворот); довіреність від 12.02.2024 (а.с. 40); акт приймання-передачі наданих послуг №299 до Договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 від 26.12.2024, згідно якого, загальна вартість послуг складає 90 000 грн. (а.с. 41); витяг з реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг №299 до Договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 від 26.12.2024, згідно якого, загальна вартість послуг складає 9000 грн. : підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за Договором №230516-61755-3 від 16.05.2023 року та клопотання про витребування доказів - 8000 грн., складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику з [PERSON] за Договором №230516-61755-3 від 16.05.2023 року - 1000 грн. (а.с. 42); платіжна інструкція №2133 від 27.12.2024, оплата в сумі 9000 грн. за надання юридичних послуг по Договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 (а.с. 43). Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній цивільні справі у розмірі 9 000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання юридичних послуг визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, у витязі з реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 836,3 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі

Outcome: approved