Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 березня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 361724495 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у виді кредитної лінії в розмірі 21 500 грн. на умовах строковості, зворотності і платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Позичальник перерахував грошові кошти в розмірі 21 500 грн. на банківську картку № [NUMBER] . 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2020 року між ними укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року, і в якій договір факторингу викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та № 28/1118-01. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 241 від 25 липня 2023 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 50 025,33 грн. 27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 до договору факторингу № 27/0524-01 від 27 травня 2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 103 200,11 грн. 26 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 26/12/Е. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 103 200,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 21 498,72 грн., по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 81 701,39 грн. ТОВ «ФК «Ейс» не здійснював нарахувань за кредитним договором. На підставі вищезазначеного представник позивача змушений звернутись до суду з цією позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором №361724495 від 23 березня 2023 року у розмірі 103 200,11 грн., а також понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. і витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 09 квітня 2025 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зроблено запит до Державної міграційної служби України щодо інформації про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «Приватбанк». 02 травня 2025 року представник відповідача [PERSON] сформував у системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими і такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача, та не доведені документально. Вказує на те, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладання між відповідачем і позивачем кредитного договору, а також виникнення між ними будь-яких правовідносин. Твердження позивача, що кредитний договір був укладений та є чинним, не відповідає дійсності, надані копії електронних та письмових доказів є сумнівними і мають бути виключені із числа доказів. Посилається на те, що платіжне доручення про переказ коштів у позику є неналежним і недостовірним доказом, сумнівним або підробленим, а тому позивачем не доведено надання коштів у кредит за кредитним договором. Стверджує на відсутність належного розрахунку заборгованості за кредитним договором, оскільки неможливо встановити, які документи первинного фінансово-бухгалтерського обліку є підставою такого розрахунку, адже відомості про такі документи відсутні. Зазначає, що відсутні докази відступлення права вимоги на користь позивача, оскільки позивачем надано витяги з реєстрів прав вимоги та витяг з реєстру боржників, які створені представником позивача, тобто виготовлений зацікавленою особою самостійно із порушенням незалежного доказування обставин. Крім того, майбутня вимога на момент укладання договору мала би бути чітко визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо відповідача на момент укладання договору факторингу від 28 листопада 2023 року не було і сторони цього договору не могли передбачити, що 23 березня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем буде укладено кредитний договір. Більш того, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу, отже не надано суду достовірні докази відступлення права вимоги до відповідача і дійсності такої вимоги, тому не має права пред`являти свої вимоги за кредитним договором до відповідача, що є самостійною підставою для відмови в позові. Вказує на те, що у зв`язку із розглядом справи відповідач очікує понести витрати в розмірі 11 200 грн., що складається із витрат на професійну правничу допомогу. 14 травня 2025 року представник позивача Поляков О.В. сформував у системі «Електронний суд» додаткові пояснення у справі в яких просив прийняти відповідь на відзив та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що при заповненні заявки на кредит відповідач особисто обрала для себе суму кредиту, строк кредитування та мала змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Зазначає, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином вжило всіх необхідних заходів для здійснення перевірки та ідентифікації особи. Вказує на те, що відповідач самостійно ввела номер картки на яку бажала отримати кредитні кошти, відповідно на яку кошти були надіслані у розмірі 21 500 грн., тоді як відповідачем не надано жодних доказів, що спростовують вимоги позивача. Посилається на те, що відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Крім того, реєстр прав вимоги до договору факторингу від 28 листопада 2018 року, до якого включено кредитний договір від 23 березня 2023року укладено 25 липня 2023 року, тобто через чотири місяці після укладення кредитного договору, таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не є майбутнім, як помилково вважає відповідач. Зазначає, що позивач не має змоги надати доказів оплати за договорами факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс» ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», оскільки відповідні документи не були передані в ході факторингового ланцюгу. Разом з тим, право вимоги між цими установами передається на підставі реєстру до договорів факторингу, витяги з реєстрів, які належним чином підтверджують передачу права вимоги, та факт переходу прав вимоги до позивача підтверджується підписанням відповідного реєстру боржників, як це прямо передбачено умовами зазначеного договору. Крім того, позивач не має обов`язку надавати докази здійснення оплати за відступлені права вимоги, оскільки така обставина не впливає на законність переходу права вимоги відповідно до положень чинного законодавства та договору факторингу. Таким чином, позивачем документально підтверджено законність набуття права вимоги за кредитним договором. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 14 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача у витребуванні доказів у АТ «Сенс Банк». 02 червня 2025 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача Тараненко А.І. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй позовній заяві просив суд розглядати справу за відсутності їх представника, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сформував у системі «Електронний суд» заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності і відсутності відповідача, у задоволені позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 23 березня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 361724495 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора № [NUMBER] (а. с. 26-35 т. 1). У заявці на отримання грошових коштів у кредит від 23 березня 2023 року зазначені персональні дані позичальника [PERSON] , дата укладення договору - 23 березня 2023 року, сума кредиту 21 500 грн., строк кредиту - 30 днів, номер карти позичальника [NUMBER] (а. с. 42 т. 1). У довідці щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яка сформована 04 червня 2024 року, [PERSON] зазначена як позичальник, сума кредиту - 21 500 грн., строк кредиту - 30 днів, процентна ставка - 2,10% в день, акцепт оферти позичальником - підписання договору одноразовим ідентифікатором [NUMBER] відбувся 23 березня 2023 року о 14:10:00 годин (а. с. 43-44 т. 1). В матеріалах справи також наявне платіжне доручення від 23 березня 2023 року, з якого вбачається, що платником - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано отримувачу - [PERSON] на рахунок № [NUMBER] суму грошових коштів в розмірі 21 500 грн. з призначенням платежу: «переказ коштів згідно договору № 361724495 від 23.03.2023, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer» (а. с. 56 т. 1). На виконання ухвали суду АТ КБ «Приватбанк» від 27 квітня 2025 року за № 20.1.0.0.0/7-250418/36192-БТ надано відповідь, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] і додано виписку по вказаному рахунку за період з 23 березня 2023 року по 28 березня 2023 року, яка містить зарахування на суму 21 500 грн., та зазначено номер телефону: [NUMBER] на який відправлялася інформація про підтвердження операції за платіжною карткою № [NUMBER] , і який знаходиться в анкетних даних [PERSON] (а. с. 177-178 т. 1). З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 361724495 від 23 березня 2023 року станом на 25 липня 2023 року судом встановлено, що до сплати [PERSON] нараховано 49 384,67 грн. (а. с. 100-103 т. 1). Матеріалами справи підтверджено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 361724495 від 23 березня 2023 року в загальному розмірі 50 025,33 грн., що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 241 від 25 липня 2023 року (а. с. 66-83 т. 1). Згідно з п. 1.3 право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до п. 1.5. договору факторингу, реєстр прав вимоги - означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Пунктом 4.1 вищевказаного договору передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно з п. 8.2 договору строк цього договору закінчується 28 листопада 2019 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а. с. 68 т. 1). 28 листопада 2019 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої п. 8.2 договору викладено в новій редакції, за яким строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а. с. 72 т. 1). 31 грудня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а. с. 73-76 т. 1). Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3 договору під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Положеннями пункту 1.5 договору встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Згідно з п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 8.2. строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 81.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 31 грудня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 27, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року (а. с. 78 т. 1). 31 грудня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 31, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2023 року (а. с. 79 т. 1). 31 грудня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 32, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року (а. с. 80 т. 1). 25 липня 2023 року представники ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року підписали реєстр вимоги № 241, в якому під № 44 значиться [PERSON] , за якою рахується заборгованість за кредитним договором № 361724495 від 23 березня 2023 року на загальну суму 50 025,33 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 21 498,72 грн., по відсоткам - 28 526,61 грн., що підтверджується витягом з вказаного реєстру (а. с. 81-83 т. 1). Також судом встановлено, що 27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 361724495 від 23 березня 2023 року в загальному розмірі 103 200,11 грн., що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року (а. с. 84-90 т. 1). Пунктом 2.1 розділу 2 договору факторингу № 27/0524-01 від 27 травня 2024 року визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 1.3 договору факторингу під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. В той же час, відповідно до п. 1.5 зазначеного договору факторингу встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року до договору факторингу №27/0524-01 від 27 травня 2024 року в цьому реєстрі під № 15930 значиться [PERSON] , за якою значиться заборгованість за кредитним договором № 361724495 від 23 березня 2023 на загальну суму 103 200,11 грн., з яких: 21 498,72 грн. - заборгованість по основному боргу, 81 701,39 грн. - заборгованість за відсотками (а. с. 89-90 т. 1). В подальшому, 26 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступає, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні права вимоги до боржників, які зазначені в реєстрі боржників (а. с. 91-98, 121, 122 т. 1). Згідно з п.1.2. договору факторингу № 26/12/Е перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. На підставі акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло реєстр боржників на загальну суму заборгованості в розмірі 48 573 560,30 грн. (а. с. 99 т. 1). Також долучені до матеріалів справи платіжні інструкції № 113 від 26 грудня 2024 року та № 117 від 27 грудня 2024 року щодо часткової оплати фінансування за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року на суму 300 000 грн. і 229 337,24 грн. (а. с. 121-122 т. 1). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 26 грудня 2024 року до договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року, ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , де в цьому реєстрі під № 573 значиться [PERSON] , за якою нараховується заборгованість за кредитним договором № 361724495 від 23 березня 2023 на загальну суму 103 200,11 грн., з яких: 21 498,72 грн. - заборгованість по основному боргу, 81 701,39 грн. - заборгованість за відсотками (а. с. 96-98 т. 1). Положеннями ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 вказаного закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 зазначеного закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 цього закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Як вбачається з матеріалів справи, 23 березня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 361724495 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора № [NUMBER]. Зазначений правочин вчинено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стороною відповідача не надано доказів щодо не укладання відповідного кредитного договору в електронній формі, навпаки вказаний факт підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відтак, доведеним є факт укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору № 361724495 від 23 березня 2023 року. Відповідно до платіжного доручення від 23 березня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 21 500 грн. Листом АТ КБ «Приватбанк» від 27 квітня 2025 року підтверджено успішне перерахування коштів у зазначеній сумі на карту отримувача № [NUMBER]. Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, погодженому сторонами. При цьому, стороною відповідача не надано доказів на спростування також вказаного факту та виконання обов`язку щодо повернення грошових коштів у встановлені кредитним договором строки. Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами, позивач посилався на те, що до нього перейшло право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 361724495 на підставі договору факторингу, який було укладено 28 листопада 2018 року, додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, та договорів факторингу від 27 травня 2024 року, від 26 грудня 2024 року, а також на підставі вищевказаних реєстрів прав вимоги. Заперечуючи проти позову, сторона відповідача посилалась на те, що позивач не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором, оскільки кредитний договір був укладений 23 березня 2023 року, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ «Таліон Плюс» було передано право вимоги за кредитним договором, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто задовго до укладення кредитного договору. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231" до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Укладання договорів факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», та між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Ейс» до виникнення кредитних правовідносин з [PERSON] не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договори факторингу були чинними. При цьому, права вимоги за кредитним договором № 361724495 від 23 березня 2023 року були передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», а в подальшому позивачу ТОВ «ФК «Ейс» на підставі реєстрів, які оформлені належним чином. При цьому, відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників зі сплати суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Розділом 4 вказаного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, у формі встановленій у відповідному додатку. Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Ейс». Відтак, умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права і обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, та є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Враховуючи викладене, представником позивача доведено факт відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», і відповідно до ТОВ «ФК «Ейс». Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, що представником позивача не надано доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28 листопада 2018 року, від 27 травня 2024 року, від 26 грудня 2024 року. Так, згідно з п. 4.1. договорів факторингу 28 листопада 2018 року та 27 травня 2024 року, підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Згідно п. 1.5. договору факторингу від 26 грудня 2024 року, права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акта прийому-передачі реєстру боржників (додаток № 2). До позовної заяви додано відповідні реєстри прав вимоги та акт прийому-передачі реєстру боржників, які є належними доказами на підтвердження відступлення права вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Ейс». З огляду на викладене, доводи представника відповідача про недоведеність ТОВ «ФК «Ейс» набуття ним права вимоги до [PERSON] не заслуговує до уваги, оскільки підтверджується вищевказаними доказами, наявними у матеріалах справи, які надані представником позивача. Як вбачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором № 361724495 від 23 березня 2023 року, заборгованість відповідача становить 103 200,11 грн., з яких: 21 498,72 грн. - заборгованість по основному боргу, 81 701,39 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно із ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що існування заборгованості відповідача за кредитним договором № 361724495 від 23 березня 2023 року в загальному розмірі 103 200,11 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростована стороною відповідача. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2 422,20 грн., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача також понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги, що підтверджуються договором про надання правничої допомоги №27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року, який укладений між ТОВ «ФК «Ейс» і АБ «Тарасенко та партнери», в особі керуючого бюро - адвоката Тарасенка А.І., який діє на підставі статуту; протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року; додатковою угодою № 6 від 27 грудня 2024 року до договору надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року щодо представництва інтересів ТОВ «ФК «Ейс» у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ; актом приймання-передачі наданих послуг від 27 грудня 2024 року, яким визначено вартість години роботи адвоката, детальним переліком проведеної роботи з кількістю витраченого на надану правову допомогу часу, на загальну суму 7 000 грн. (а. с. 108-117 т. 1). Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24 січня 2019 року у справі №910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 7 000 грн. не відповідають у повній мірі критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечать принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних правових (юридичних) послуг та їх необхідністю, обсягом наданих адвокатом послуг. Крім того, сторони до суду не з`являлися, позиція представника позивача на час подання позовної заяви була вже сформована та не потребувала додаткового вивчення судової практики та положень законодавства, а отже вона не відноситься до складних справ. Однак, враховуючи, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду підстави зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу і тому необхідно зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, до суми 2 000 грн., що відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Outcome: approved