Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

У березні 2025р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь 89796,03 грн. компенсації втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з грудня 2019р. по лютий 2025р. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024р. по справі № 320/18184/24, яке набрало законної сили його адміністративний позов до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати [PERSON] , пенсії з 01 грудня 2019р., на підставі наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву та Київській області» довідки від 26 лютого 2024р. № 8631 про розмір грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01 грудня 2019р. перерахунок та виплату пенсії [PERSON] , відповідно до наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву та Київській області» довідки про розмір грошового забезпечення від 26 лютого 2024р. № 8631, з урахуванням раніше виплачених сум. 17 січня 2025р. позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виконання в повному обсязі, зазначеного вище рішення суду. 14 лютого 2025р. відповідач повідомив позивача листом за № 7092-2929/П-02/8-2600/25, що ним проведено перерахунок пенсії позивача з 01 грудня 2019р. по грудень 2024р., та здійснено нарахування коштів, з урахуванням сплачених сум в розмірі 238386,18 грн. Враховуючи те, що відповідач тривалий час не виплачував позивачу пенсію в повному обсязі, то з урахуванням положень ст. ст. 3, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» позивач просив суд позов задовольнити, та стягнути відповідну компенсацію на його користь у розмірі 89796,03 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2025р. відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. До судового засідання стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав наведених у позові, і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в судове засідання свого представника не направив, поважності причин неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов стороною відповідача не подавався. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 24 жовтня 2024р. рішенням Київського окружного адміністративного суду по справі № 320/18184/24, яке набрало законної сили адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати [PERSON] , пенсії з 01 грудня 2019р., на підставі наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву та Київській області» довідки від 26 лютого 2024р. № 8631 про розмір грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01 грудня 2019р. перерахунок та виплату пенсії [PERSON] , відповідно до наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по м. Києву та Київській області» довідки про розмір грошового забезпечення від 26 лютого 2024р. №8631, з урахуванням раніше виплачених сум. Судом встановлено, що 17 січня 2025р. позивач звернувся до відповідача з заявою вхідний № 2929/I1-2600-25, щодо виконання відповідачем в повному обсязі рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024р. у справі № 320/18184/24. 14 лютого 2025р. відповідачем була надана позивачу відповідь за № 7092-2929/11-02/8-2600/25, що у січні 2025р. відповідачем на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024р. у справі № 320/18184/24 було проведено перерахунок пенсії позивачу з 01 грудня 2019 по 31 грудня 2024р. включно, в межах резолютивної частини рішення суду, з урахуванням раніше виплачених сум та здійснено нарахування коштів з урахуванням проведених виплат в загальній сумі 238386,18 грн. З 01 грудня 2019р. встановлено, що розмір пенсії позивача для щомісячної виплати визначений судом становить 8040,56 грн.; з березня 2022р. з урахуванням індексації, розмір пенсії складає - 9166,24 грн.; з березня 2023р., з урахуванням індексації, розмір пенсії позивача складає 1066,24 грн.; з березня 2024р., з урахуванням індексації розмір пенсії позивача складає 11515,27 грн. За змістом позову, позивач наголошував, що лише з січня 2025р. відповідач почав йому виплачувати пенсію в повному обсязі в розмірі 11515,27 грн. Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України, який регулює правовідносини у даній сфері є, зокрема Закон України № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000р. «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» (далі по тексту - Закон №2050-ІІІ) та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001р. (далі по тексту - Порядок № 159). Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003р. (далі по тексту - Закон №1058-IV) нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Відповідно до абз. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09 квітня 1992р. (далі по тексту - Закон №2262-XII) нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За змістом ст. 2 цього Закону №2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством). Згідно з ст. 3 цього Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З метою реалізації Закону №2 050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок № 159. Пунктом 1 Порядку № 159 закріплено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до п. 2 Порядку № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001р. За змістом п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання. Як передбачено п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Наведені норми свідчать, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 лютого 2019р. у справі № 814/1428/18. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. А тому, враховуючи, що несвоєчасне нарахування сум пенсії, що встановлено судовим рішенням, відбулося з вини органу, який призначає і виплачує пенсію, у зв`язку із чим, позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, тому наявні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити розрахунок, нарахування та виплату позивачу компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі судового рішення. У висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 569/18981/20 зазначено, що слід розрізняти вимоги щодо стягнення недоотриманої суми пенсії (борг за пенсійними виплатами) та застосування компенсації втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв?язку з порушенням строків їх виплати, посилаючись на те то відповідач виконав рішення судів щодо нарахування та виплати йому пенсійних виплат, однак за вказаний період зросли ціни на споживчі товари та тарифні послуги, що призвело до втрати ним частини доходів, а тому він має право на їх компенсацію. Так, суд перевіряючи поданий стороною позивача розрахунок суми компенсації втрати частини доходів (інфляційні втрати), встановив, що зазначений розрахунок є вірним, стороною відповідача не спростований, та сума компенсації становить 89796,03 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019р. по справі № 676/1557/16-ц, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 89796,03 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,2 грн.

Outcome: approved