Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

У липня 2024 року представник Позивача звернувся до суду з позовом до Служби у справах дітей Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі-Малиновський ВДРАЦС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), посилаючись на те, що [PERSON] , з якою він знаходився у фактичних шлюбних відносинах народилася донька [PERSON] , в свідоцтві про народження якого батьками зазначені " [PERSON] " та " [PERSON] ". Оскільки запис про батька було зроблено матір`ю на підставі ст. 133 СК України, то в свідоцтві про народження дитини в графі батько зазначено " [PERSON] ", хоча біологічним батьком малолітньої [PERSON] , є він, [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] - мати дитини [PERSON] , померла. Після смерті матері дитини [PERSON] , малолітня [PERSON] , на підставі наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 05 червня 2024 року "Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] ", було влаштовано до його, [PERSON] , [INFO] , сім`ї за адресою: [PERSON] . Вказував, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним і знаходиться на його утриманні. Позивач, посилаючись на вищевказані обставини та норми Сімейного Кодексу України, просив суд визнати його, [PERSON] , [INFO] , громадянина України, РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: та проживає за адресою: [ADDRESS] , рідним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , громадянки України (актовий запис N 09, складений 01 травня 2024 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 01 травня 2024 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , громадянки України, складеного 01 травня 2024 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за N 09, виключивши з актового запису N 09 від 01 травня 2024 року про народження відомості про батька дитини " [PERSON] , [INFO] ", та внести відомості до актового запису N 09 від 01 травня 2024 року про народження в графі "Батько" - " [PERSON] , [INFO] ", громадянин України, паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області від 23 липня 1999 року, РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS] , змінивши в графі прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ", відомості про матір залишити без змін. Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на час проведення якої провадження у даній справі було зупинено . 18 березня 2025 року справа була повернута до суду разом висновком експерта. Ухвалою суду від 19 травня 2025 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до Служби у справах дітей Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства та призначено підготовче судове засідання . Ухвалою суду від 04 червня 2025 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду . Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути справу без його участі . Представник відповідача, діючий за довіреністю від 01 листопада 2024 року в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст.\~128\~ЦПК України . Представник Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце слухання справи повідомлялись відповідно до вимог ст.\~128\~ЦПК України . Статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У справах "Рябих проти Росії" (заява N 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та "Пономарьов проти України" (заява N 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 12, розділом третім Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Малиновським відідлом деражвної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) актовий запис №09. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , батьками дитини зазначені " [PERSON] " та " [PERSON] ". Встановлено, що оскільки позивач не перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, то запис про батька в актовому запису про народження [PERSON] , було зроблено за заявою [PERSON] на підставі ст. 133 СК України, а саме " [PERSON] " . За твердженням позивача [PERSON] , він є біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] мати дитини [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с.________). З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] , малолітнього [PERSON] , [INFO] , на підставі наказу Служби у справах дітей Одеської міської ради від 05 червня 2024 року "Про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] ", було тимчасово влаштовано до сім`ї знайомого [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи N 257 від 10 лютого 2025 року громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,99 %, таким чином батьківство практично доведене . З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Частиною 3 п. 2 ст.\~125\~СК України встановлено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно з п. 1 ст.\~133\~СК України встановлено, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Оскільки, позивач не перебував в зареєстрованому шлюбі, а також не подав заяву про визнання батьківства, відомості в свідоцтво про народження дитини були записані відповідно до ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України, в якій вказано, що при народженні дитини у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. У відповідності до ст.\~128\~СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України та ст. 5 СК України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частини друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Пунктом 9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~N\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" визначено, що, відповідно до статей 213, 215\~ЦПК (1618-15), рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.\~212\~ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно ч. 1 ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved