Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі свого адвоката Козловської Ю.П., звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 81,10 кв.м., житловою площею 43,10 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19.05.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Витребувано докази. Позивачка та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, представниця надала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримала. Відповідач подав заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу (ч.4 ст.200 ЦПК України). У відповідності до вимог ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін та ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення\~ст.247 ч.2 ЦПК України. Так, судом встановлено, що [INFO] в селі Юрківці Чернівецького району Чернівецької області помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області вчинено актовий №05 від 22.03.2016 року (а.с.9). За загальними правилами про спадкування (ст.ст.1216,\~1217,\~1218 ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини (ст.ст.1220,\~1221 ЦК України). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] . Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу (ст.1223 ЦК України). Заповіт на випадок смерті [PERSON] відсутній. Відповідно до\~ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив спадкодавця, його батьки мають право на спадкування за законом у першу чергу. Позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.05.1991 (а.с.12). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1ст.1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1\~ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3\~ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1\~ст.1269 ЦК України). На день смерті [PERSON] з ним за адресою: будинок [ADDRESS] проживали дружина [PERSON] , діти: [PERSON] , [PERSON] 09.09.2016, тобто у строк визначений ст.1270 ЦК України, [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на що нотаріусом заведено спадкову справу №316/2016, та що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.09.2016 (а.с.10). Таким чином, [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , і є такою, що прийняла спадщину в порядку ч.3\~ст.1268 ЦК України. Інші спадкоємці першої черги за законом [PERSON] , [PERSON] , протягом строку визначному ст.1270 ЦК України заявили про відмову від спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Таким чином, позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] померлого [INFO] . Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1\~ст.1297 ЦК України). Водночас, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2025 року, приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Бурдейною Г.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно на ім`я померлого (а.с.20). З матеріалів справи, право власності на домоволодіння [ADDRESS] не зареєстроване. Статтею 328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згіднонаказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року. Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За даними Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.17). Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ\~від 25\~грудня 2015\~року №1127\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Згідно технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS] , вказане домоволодіння складається з житлового будинку під літ.«А» (1988 рік побудови), загальною площею 81,10 м.кв., житловою площею 43,10 м.кв., з господарськими будівлями та спорудами, а саме: літньої кухні під літ.«Б», сараю під літ. «Г», вбиральні під літ. «Е», сараю під літ. «Ж», літньої кухні під літ. «Л», огорожі під №1-2, ями вигрібної під №3\~(а.с.13-16). Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння [ADDRESS] побудоване [PERSON] відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі №2 за 2016-2020 роки запис №0060-1 сторінка 29 під особовим рахунком № [NUMBER] (а.с.17). Згідно з листом №10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2\~Закону України\~від 1\~липня 2004\~року №\~1952-ІV\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, встановивши під час розгляду справи, що спадкодавець [PERSON] був власником домоволодіння [ADDRESS] , але за відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на домоволодіння на ім`я спадкодавця позивачка, будучи спадкоємицею першої черги за законом, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через органи нотаріату, суд вважає, що право позивачки порушено та підлягає судовому захисту шляхом визнання за спадкоємицею [PERSON] права власності на домоволодіння [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved