Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, адреса: вул. Соборності, 2, с. Іркліїв, Золотоніський район, Черкаська область, код ЄДРПОУ 34177193 (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог, з урахування уточненої позовної заяви, зазначалося, що [INFO] померла баба позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на житловий будинок із надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син (батько позивачки) [PERSON] , який, у свою чергу, помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина (мати позивачки) [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері [PERSON] спадщину прийняла позивачка [PERSON] , інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні. Позивачка оформила свої спадкові права на частину спадщини після смерті матері, проте позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок із надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Так, постановою нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок із надвірними спорудами по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів, які були втрачені за життя [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми цивільного законодавства та практику Верховного Суду, позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходить за адресою: [ADDRESS] , та належав померлій [PERSON] . Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 березня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які стороною позивача було усунено. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 березня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 травня 2025 року витребувано у Чорнобаївській державній нотаріальній конторі копії спадкових справи після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та витяги зі Спадкового реєстру. У підготовчому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. У судове засідання представник відповідача Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом позову у даному випадку являється визнання права власності на житловий будинок із надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та належав померлій [PERSON] . Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до 01 січня 2013 року визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим законом. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Належним документом, що засвідчує факт існування нерухомого майна та його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року (справа № 557/1209/16-ц). Так, відповідно до копії погосподарської книги та копії технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду власником житлового будинку із надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , являється [PERSON] (а.с. 16 - 18, 32 - 33). Вказане вище підтверджується довідкою старости Москаленківського старостинського округу Мосур Л. № 40 від 04 лютого 2025 року (а.с. 15). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 13), після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується відомостями спадкової справи після смерті останньої. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, відповідно до довідки старости Москаленківського старостинського округу № 366 від 10 жовтня 2024 року [PERSON] до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею були зареєстровані син [PERSON] та невістка [PERSON] (а.с. 14). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України [PERSON] являється матір`ю [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до відомостей спадкової справи після смерті [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини до Чорнобаївської державної нотаріальної контори ніхто не звертався. Таким чином, судом встановлено, що спадщину після померлої [PERSON] прийняв її син [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкування, шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 травня 2002 року (а.с. 11), після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 січня 1963 року (а.с. 7). Відповідно до довідки старости Москаленківського старостинського округу № 42 від 06 лютого 2025 року [PERSON] до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до відомостей спадкової справи після смерті [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини до Чорнобаївської державної нотаріальної контори ніхто не звертався. [PERSON] зверталась із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, яка була задоволена. Таким чином, судом встановлено, що спадщину після померлого [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкування, шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 травня 2024 року (а.с. 8), після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2.ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, як вбачається із відомостей спадкової справи, після смерті [PERSON] до Чорнобаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] та отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Крім цього, до Чорнобаївської державної нотаріальної контори звертався [PERSON] із заявою про відмову від спадщини після смерті [PERSON] . Крім цього, відповідно до довідки старости Москаленківського старостинського округу № 358 від 02 жовтня 2024 року [PERSON] до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як на день смерті, так і на даний час, крім неї в будинку ніхто не зареєстрований та не проживав (а.с. 9). [PERSON] являється дочкою померлій [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 листопада 1963 року (а.с. 5) та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 09 листопада 2003 року (а.с. 6). Отже, судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкування за законом, шляхом звернення із відповідною заявою до державного нотаріуса. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. Позивач, з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , звернулася до Чорнобаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проте отримала відмову у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів (а.с. 23). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному осбязі та визнати за позивачем право власності на житловий будинок. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved