Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

29 квітня 2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 27 лютого 2021 року між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та [PERSON] було укладено Договір позики №555141134900, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5931. Відповідно до умов якого останньому надано на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 3000 грн, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок, який зазначено позичальником у реєстраційній анкеті клієнта у системі «Loany» на сайті системи www.loany.com.ua., а саме № [NUMBER] , строком на 14 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 950% річних від суми позики. [PERSON] не виконував взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснював погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. 18 грудня 2023 року між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір факторингу №18/12-2023, за умовами якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за Договором позики №555141134900 від 27 лютого 2021 року. Станом на дату відступлення права вимоги, заборгованість відповідача [PERSON] перед кредитодавцем\~фактором становить 6430 грн 52 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 3000 грн та заборгованості за відсотками - 3430 грн 52 коп. Крім того, 28 лютого 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний», який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором S2. Відповідно до умов якого останньому надано кредит без конкретної споживчої мети на умовах строковості, зворотності, платності, у розмірі 2000 грн, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок № [NUMBER] , строком на 16 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 640 грн. [PERSON] не виконував взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснював погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. 01 грудня 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №1-12, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за Договором про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за Договором про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року. В свою чергу 18 лютого 2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/25, за умовами якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за Договором про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року. Станом на дату відступлення права вимоги, заборгованість відповідача [PERSON] перед кредитодавцем\~фактором становить 31892 грн 60 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 2000 грн та заборгованості за відсотками - 29892 грн 60 коп. На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість: за Договором позики №555141134900 від 27 лютого 2021 року у розмірі 6430 грн 52 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 3000 грн та заборгованості за відсотками - 3430 грн 52 коп., та за Договором про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року у розмірі 31892 грн 60 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 2000 грн та заборгованості за відсотками - 29892 грн 60 коп., у загальному розмірі 38323 грн 12 коп., судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 13000 грн та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.97), про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 27 лютого 2021 року між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та [PERSON] укладено Договір позики №555141134900 (а.с.08-10). Як убачається з Договору позики №555141134900 від 27 лютого 2021 року, який підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5931. Згідно п. 1.1. Договору, на підставі заявки на позику від 27.02.2021, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 3000 грн, які у випадку проведення пролонгації/реструктуризації заборгованості направляються на погашення заборгованості за Договором позики №555141134900 від 27.02.2021, укладеного між сторонами, на строк 14 календарних днів під проценти, вказані в п. 1.1.1., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Зі змісту п. 1.1.1. Договору вбачається, що сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить вiд фактичного виконання Позичальником умов договору та становить: знижена процентна ставка, фіксована 365.00% річних від суми Позики у межах строку надання Позики, зазначеного в п.1.1 цього Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календпрних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.п. 1.1.1.1); стандартна процентна ставка, фіксована 950.00% річних від суми Позики застосовується: - у межах строку надання позики, зазначеного в п.1.1 цього Договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в п.п.1.1.1.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки та - у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1\~ст.1048 ЦК України. У відповідності до п.2.1 Договору, позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційній анкеті клієнта - позичальника у системі «Loany» на сайті системи www.loany.com.ua. Датою надання позики є дата списання грошових коштів з поточного рахунку позикодавця на банківський картковий рахунок позичальника, передбачений у п.2.1 цього Договору (п.2.2 Договору). Згідно п.2.3 Договору, у випадку проведення сторонами пролонгації/реструктуризації заборгованості за раніше укладеним Договором позики, позика позичальнику надається шляхом погашення позикодавцем заборгованості за раніше укладеним Договором позики та проведення відповідних бухгалтерських проводок в системі з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим Договором, в розмірі що дорівнює непогашеній заборгованості за попереднім Договором позики. Датою надання позики при проведенні пролонгації/реструктуризації за раніше укладеним Договором позики є дата проведення позикодавцем відповідних бухгалтерських проводок в системі, направлених на погашення попередньої заборгованості за раніш укладеним Договором позики з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим Договором в розмірі, що дорівнює непогашеній заборгованості за попереднім Договором позики. Закінчення строку, на який було надано позику, не звільняє сторони від відповідальності за невиконання (порушення) зобов`язань за цим договором (п.4.3 Договору). Пунктом 5.2 Договору визначено, що до вимог, що виникають з цього Договору позики або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років. Цей Договір складений в електронному вигляді та розміщений в особистому кабінеті позичальника на сайті системи за адресою www.loana.com.ua (п.6.13 Договору). Сторонами погоджено та підписано графік платежів №55514134900-1 (Додаток №1 до Договору позики №55514134900 від 27.02.2021), який є невід`ємною частиною договору, згідно якого позичальник здійснює повернення суми позики 12.03.2021 (а.с.10 зворот). На підтвердження укладення Договору позики №555141134900 від 27 лютого 2021 року ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» надано Паспорт позики від ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» (Інформація, яка надається позичальнику до укладення договору позики) (а.с.11-12), та Довідка про ідентифікацію по Договору позики №555141134900 від 27 лютого 2021 року (а.с.18), які 27.02.2021 року підписані відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором 5931, та в яких містяться персональні дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо процентних ставок, порядок повернення кредиту, що є свідченням того, що позичальник особисто та свідомо уклав вищезазначений Договір. Відповідно до Квитанції №1575479906 від 27.02.2021 року ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» на картковий рахунок № [NUMBER] , перераховано кошти у сумі 3000 гривень (а.с.18 зворот). Отже, свої зобов`язання за Договором позики №555141134900 від 27 лютого 2021 року ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» виконало в повному обсязі та у строк визначений умовами Договору, а відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. 18 грудня 2023 року між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» (Клієнт) та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Фактор) було укладено Договір факторингу №18/12-2023, за умовами якої Клієнт Первісний Кредитор відступає за плату право грошової вимоги, а Фактор - Новий кредитор приймає право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до реєстру боржників (а.с.40-43), в тому числі і до [PERSON] , що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №18/12-2023 від 18 грудня 2023 року (а.с.44-46). Заборгованість відповідача [PERSON] за Договором позики №555141134900 від 27 лютого 2021 року, станом на 16 квітня 2025 року становить 6430 грн 52 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 3000 грн, та заборгованості за відсотками 3430 грн 52 коп. (а.с.21). 28 лютого 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний», відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн строком на 16 днів, зі сплатою відсотків відповідно до п.1.4 договору (а.с.22-24). Пунктом 1.4 Договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у 1.4. (а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процента ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.(б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процента ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.(в); д) тип процентної ставки- фіксована. Граничний строк кредитування (строк дії договору) договору становить один рік (п.1.9. Договору). Згідно з п.4.1. Договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті: www.bistrozaim.uа. У п.4.3. Договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та\~Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Відповідно до п.4.15. Договору сторони дійшли згоди, що цей договір укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором S2 Шендель В.О. Аналогічна інформація зазначена в Додатку №1 до Кредитного договору, Заява-Анкета, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором S2 Шендель В.О. Із Додатку №1 до Договору про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року. Заява-Анкета підтверджено, що [PERSON] ознайомившись з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», що розміщені на Офіційному сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.uа та погодившись з ними, просив надати йому кредит на особисті потреби у розмірі: 2000 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. На підставі Заяви-Анкети, наданих ним особисто на сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.uа та на підставі замовлення кредитних коштів з його особистого номеру телефону [NUMBER] , відповідач просив надавати йому кредит у подальшому на картковий рахунок № [NUMBER] (а.с.24 зворот). У додатку №2 до\~Договору про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року викладений Графік платежів, який 28.02.2021 року підписаний відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором S2, відповідно до якого строк, на який надано кредит, з 28 лютого 2021 року по 15 березня 2021 року, кількість днів - 16 днів; сума кредиту - 2000 грн; проценти за користування кредитом - 640 грн. Чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період складає 2640 грн (а.с.25). На підтвердження укладення Договору про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» надано Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Стандартизована форма) (а.с.26-27), який 28.02.2021 року підписаний відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором S2. Повідомленням директора ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 04 лютого 2025 року підтверджується, що ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» повідомило ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» на виконання укладеного договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» здійснено наступний переказ грошових коштів: Деталі транзакції: номер карти [NUMBER] ; власник карти (емітент) банк MОNОbank; категорія карти: Visa; час запиту: 28 лютого 2021 року 18:36:45; номер договору згідно інформації від кредитора 2105959461220; сума - 2000 грн; валюта: UAH. Інформацію про держателя вищевказаної банківської картки та про рух коштів по ній в повній мірі володіє банк-емітент цієї карти (а.с.32). Отже, свої зобов`язання за Договором про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» виконало в повному обсязі та у строк визначений умовами Договору, а відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. 01 грудня 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги щодо боржників, в тому числі, щодо боржника [PERSON] за Договором про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року (а.с.47-52). В подальшому ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідно до Договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі, щодо боржника [PERSON] за Договором про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року (а.с.53-59). 18 лютого 2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Первісний кредитор) та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/25, за умовами якої Первісний Кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні права вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до реєстру боржників (а.с.60-65), в тому числі і до [PERSON] , що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору №18-02/25 від 18 лютого 2025 року (а.с.65 зворот-68). Заборгованість відповідача [PERSON] за Договором про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року, станом на 16 квітня 2025 року становить 31892 грн 60 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 2000 грн, та заборгованості за відсотками 29892 грн 60 коп. (а.с.39). Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами\~ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування»,\~Закону України «Про електронну комерцію»,\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Так, відповідно до ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11,\~525,\~629 ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.1054,\~1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Нормою\~ст.1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні положення містить норма\~ст.1 Закону України «Споживче кредитування». За змістом ст.ст.202,\~205,\~207,\~626,\~639 ЦК України\~договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Положеннями\~ст.3 ч.1 п.5 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч.ч.3-6\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Нормою\~ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 3 ч.1 п.п.6, 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Частинами 12, 13\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Статтями\~5,\~8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Частиною 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~ЦК України,\~ГК України, а також іншими актами законодавства. Згідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Частиною 1\~ст.530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому за змістом\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно норми\~ст.1050 ч.1 ЦК України, в контексті положення\~ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму кредиту, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України. В свою чергу, нормою\~ст.625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом положень ст.ст.512-514,\~516 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.ст.1077-1079,\~1082 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Положеннями\~ст.18 Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. Згідно\~ст.16 ЦК України\~однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Відповідач в порушення умов кредитних договорів не виконав зобов`язання по сплаті кредитів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 38323 грн 12 коп., так відповідач порушив вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід\~стягнути на\~користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором позики №555141134900 від 27 лютого 2021 року у розмірі 6430 грн 52 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 3000 грн та заборгованості за відсотками - 3430 грн 52 коп., та заборгованість за Договором про надання фінансових послуг №2105959461220 «Стандартний» від 28 лютого 2021 року у розмірі 31892 грн 60 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 2000 грн та заборгованості за відсотками - 29892 грн 60 коп. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. В силу вимог п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI). Відповідно до ст.19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно ч.1 ст.26 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. За змістом ст.30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частиною 4 ст.263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19) зазначено, що з аналізу ч.3 ст.141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі №757/29103/20 (провадження №61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» укладено Договір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, згідно умов якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с.). Пунктом 4.1 Договору визначено, що вартість послуг узгоджується сторонами у зявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього Договору. Факт надання послуг за Договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги, який готується Адвокатським об`єднанням та насилається Клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога (п.4.3. Договору). Відповідно до п.4.2. Договору Клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським об`єднанням послуги після надання Адвокатським об`єднанням Клієнту відповідного рахунку для оплати. Згідно п.4.5. Договору сума, визначена в Акті про надання юридичної допомоги, є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. Заявкою на надання юридичної допомоги №288 від 01 березня 2025 року, сторони погодили між собою надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів 2 год., вартість одиниці виміру 2000 грн, ціна 4000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 год., вартість одиниці виміру 3000 грн, ціна 9000 грн (а.с.66). Згідно Витягу з Акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року, сторони погодили між надання наступних правових послуг Адвокатським об`єднанням Товариству у відповідності до Заявок на надання юридичної допомоги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів 4000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 9000 грн (а.с.). Отже, з матеріалів справи слідує, що сторони у тексті Договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, а саме у пункті 4.2. такого, дійшли згоди, що Клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським об`єднанням послуги після надання Адвокатським об`єднанням Клієнту відповідного рахунку для оплати, що не суперечить принципу свободи договору. Крім цього, така домовленість сторін узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема із вищезгаданою постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі №757/29103/20. З огляду на відсутність заперечень відповідача щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу позивача із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з урахуванням обсягу фактично виконаної адвокатом роботи із представництва позивача в суді першої інстанції, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявності підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрат на правову допомогу у заявленій позивачем сумі\~13000 грн. Оскільки, позовна заява подана ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір»\~застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується Платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №0516030012 від 23 квітня 2025 року (а.с.1). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу, у розмірі 13000 грн та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved