Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд із позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує наступним. Зазначає, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , який перебуває у службі на обліку у зв`язку з проживанням дитини в сім`ї, де мати ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків, оскільки у вересні 2024 року було виявлено малолітню дитину яку мама залишила в домі біологічної бабусі а сама розпивала алкогольні напої та не займалася його вихованням. Дитину було тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] , мати жодного разу сина на навідала, не працевлаштована та немає постійного місця проживання. Батько дитини записаний згідно ст.135 СК України - зі слів матері. Відповідач має дитину від першого шлюбу, однак є позбавленою батьківських прав відносно дитини. Таким чином з метою захистів інтересів дитини представник позивача змушений звернутися до суду з даною позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідачки. Представник позивача в судове засідання не прибув, попереднього суду подано заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позов підтримують повністю. Відповідач в судове засідання не прибула, суду надано заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнає. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відомості про батька дитини записані згідно ст.135 СК України, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 19.09.2024 року до служби у справах дітей Сокальської міської ради звернувся староста із клопотанням про вжиття заходів щодо малолітнього [PERSON] , якого залишила мати а місце її перебування невідоме. 20.09.2024 року працівниками різних служб проведено огляд дитини та обстежено умови перебування дитини ,залишеної без батьківського піклування. Згідно Наказу №5 від 20.09.2024р. Служби у справах дітей Сокальської міської ради тимчасово влаштовано [PERSON] в сім`ю [PERSON] , що проживає у [ADDRESS] . 01.10.2024 року відділ «Служба у справах дітей» Сокальської міської ради прийнято Наказ №57 яким взято на облік дітей ,які перебувають у складних життєвих обставинах - [PERSON] у зв`язку з проживанням дитини в сім`ї, де мати ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків. Того ж дня [PERSON] звернулася до служби із заявою про те, що сина залишила у біологічної бабусі місяць тому, оскільки зустріла чоловіка з яким розпивала алкогольні напої. Працівниками КУ «Центр надання соціальних послуг» Сокальської міської ради Львівської області проведено роботу в сім`ї [PERSON] та встановлено, що малолітній [PERSON] проживає у сім`ї [PERSON] оскільки мати залишила сина та більше місяця її місце знаходження невідоме, що підтверджується наданою інформацією від 06.11.2024р. №269/02-32. Згідно службової записки від 06.03.2025р. вбачається, про стан виховання малолітнього [PERSON] встановлено, що малолітній [PERSON] перебуває на обліку у Службі у справах дітей Сокальської міської ради у зв`язку з проживанням дитини в сім`ї, де мати ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків, мати постійного місця проживання немає, проживає із співмешканцем в підвалі будинку, не працевлаштована. Комісією з питань захисту прав дитини Сокальської міської ради Львівської області прийнято рішення №11 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, матеріально його не забезпечує, виховання та навчання йому не надає а тому підлягає позбавленню батьківських прав. Оцінюючи обставин справи суд виходить з того, що на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи наведене та

Outcome: approved