Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТОВ "ФК "ЄАПБ", позивач) звернулося до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 101 852 (сто одна тисяча вісімсот п`ятдесят дві) гривні 89 копійок та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] уклав низку кредитних договорів (договорів позики) з різними фінансовими установами (первісними кредиторами), за якими отримав грошові кошти, однак взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Право вимоги за вказаними договорами в подальшому було відступлено на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" на підставі договорів факторингу. Зокрема, позивач просить стягнути заборгованість за такими договорами: ?З Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН») укладено кредитний договір № 8208488\~від 06.03.2024р. Заборгованість становить 22 475,00 грн (основна сума боргу 5000,00 грн, проценти 15105,00 грн, комісія за надання кредиту 1100,00 грн, неустойка 1270,00 грн). Право вимоги перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ" за договором факторингу № 30072024/2 від 30.07.2024р. ?З Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«СТАР ФАЙНЕНС\~ГРУП» (далі ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») укладено кредитний договір № 01360-04/2024\~від 02.04.2024р. Заборгованість становить 17 500,00 грн (основна сума боргу 5000,00 грн, відсотки 12500,00 грн). Право вимоги перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ" за договором факторингу № 29072024 від 29.07.2024р. ?З Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі ТОВ «1 БАНК») укладено договір позики № 79779874\~від 12.02.2024р. Заборгованість становить 27 077,89 грн (основна сума боргу 6992,00 грн, відсотки 20085,89 грн). Право вимоги перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ" за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021р. та додаткової угоди № 7 до нього від 13.06.2022\~ (згідно з Реєстром боржників №30 від 19.08.2024). ?З ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір позики № 2454629 від 22.02.2024. Заборгованість становить 15 300,00 грн (основна сума боргу 4000,00 грн, відсотки 11300,00 грн). Право вимоги перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ" за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021р. та додаткової угоди № 7 до нього від 13.06.2022 (згідно з Реєстром боржників №29 від 19.08.2024). ?З Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«АВАНС КРЕДИТ» (далі ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») укладено кредитний договір № 09737-02/2024\~від 06.02.2024р. Заборгованість становить 16 250,00 грн (основна сума боргу 5000,00 грн, проценти 11250,00 грн). Право вимоги перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ" за договором факторингу № 21102024 від 21.10.2024р. (згідно з Реєстром боржників від 21.10.2024). ?З ТОВ «АВАНС\~КРЕДИТ» укладено кредитний договір № 21296-02/2024\~від 13.02.2024р. Заборгованість становить 3 250,00 грн (основна сума боргу 1000,00 грн, проценти 2250,00 грн). Право вимоги перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ" за договором факторингу № 21102024 від 21.10.2024р. (згідно з Реєстром боржників від 21.10.2024). Позивач стверджує, що відповідач був належним чином повідомлений про відступлення права вимоги. Відповідач [PERSON] , через свого представника адвоката Лазорка Р.Й., подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідач з 25 липня 2023 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації, що підтверджується відповідними доказами (копія військового квитка, витяг з наказу, довідка військової частини). Посилаючись на пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідач зазначає, що він звільнений від сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та пені на період проходження військової служби. Оскільки всі кредитні договори (договори позики) були укладені вже під час проходження ним військової служби, зазначені нарахування є неправомірними. Також відповідач у відзиві вказував на необґрунтованість та завищеність нарахованих сум, невідповідність умов договорів принципам справедливості, та заперечував отримання повідомлень про відступлення права вимоги. Просив відмовити у задоволенні позову та стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позивач подав відповідь на відзив, наполягаючи на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стверджуючи про належне укладення договорів та інформування відповідача.\~ Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання, призначене на 03 червня 2025 року, позивач, відповідач та/або їх представники не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України). Оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов таких висновків.\~ Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування. Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до пункту 7-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону. Частиною першою статті 18 Закону про споживче кредитування визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (частина третя статті 18 Закон про споживче кредитування). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] уклав наступні кредитні договори (договори позики): 1.З ТОВ «МІЛОАН» кредитний договір № 8208488 від 06.03.2024р. 2.З ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» кредитний договір № 01360-04/2024 від 02.04.2024р. 3.З ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики № 79779874 від 12.02.2024р. 4.З ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики № 2454629 від 22.02.2024. 5.З ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредитний договір № 09737-02/2024 від 06.02.2024р. 6.З ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредитний договір № 21296-02/2024 від 13.02.2024р. Факт укладення договорів підтверджується матеріалами справи. Як підтверджується матеріалами справи, зокрема інформацією з ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», відповідачу були переказані кошти на виконання укладених ним кредитних договорів. Те, що в довідках вказана маска картки, а не повний номер платіжної картки, на думку суду не має суттєвого значення, оскільки відповідач при укладенні договорів самостійно вказує власний рахунок, на який бажає отримати кредитні кошти. Заперечення цієї обставини стороною відповідача без надання будь-яких доказів суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно до стандарту доказування «баланс імовірностей», наданих позивачем та досліджених електронних доказів, більш вірогідною видається обставина того що відповідач все ж отримав кредитні кошти, самостійно вказавши номер карткового рахунку, на який бажав отримати кредитні кошти. Отже, відповідач отримав кредитні кошти та був зобов`язаний їх повернути на умовах та у строк, що передбачені кредитними договорами. Право вимоги за вказаними договорами було відступлено ТОВ "ФК "ЄАПБ" на підставі відповідних договорів факторингу, зазначених позивачем: № 30072024/2 від 30.07.2024р. (щодо боргу перед ТОВ «МІЛОАН»); № 29072024 від 29.07.2024р. (щодо боргу перед ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП»); № 14/06/21 від 14.06.2021р. (та Реєстри боржників №30 від 19.08.2024 і №29 від 19.08.2024) (щодо боргів перед ТОВ «1 БАНК»); № 21102024 від 21.10.2024р. (та Реєстри боржників від 21.10.2024) (щодо боргів перед ТОВ «АВАНС КРЕДИТ»). Слід зазначити, що неотримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги за вказаними кредитними договорами не впливає на чинність таких правочинів та не спростовує встановлені судом обставини. Встановлено, що відповідач [PERSON] з 25 липня 2023 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації. Усі зазначені вище кредитні договори були укладені після цієї дати. Загальна сума заявленої позивачем заборгованості становить 101 852,89 грн. З них: ?основна сума боргу (тіло кредиту): 5000,00 (ТОВ «МІЛОАН») + 5000,00 (ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») + 6992,00 (ТОВ «1 БАНК», договір 1) + 4000,00 (ТОВ «1 БАНК», договір 2) + 5000,00 (ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», договір 1) + 1000,00 (ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», договір 2) = 26 992,00 грн. ?проценти, комісії, неустойки (разом): 15105,00 (проценти ТОВ «МІЛОАН») + 1100,00 (комісія ТОВ «МІЛОАН») + 1270,00 (неустойка ТОВ «МІЛОАН») + 12500,00 (відсотки ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») + 20085,89 (відсотки ТОВ «1 БАНК» договір 1) + 11300,00 (відсотки ТОВ «1 БАНК» договір 2) + 11250,00 (проценти ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» договір 1) + 2250,00 (проценти ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» договір 2) = 74 860,89 грн. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 1054 ЦК України (та статтею 1049 ЦК України щодо позики) встановлено обов`язок позичальника повернути кредит (позику) та сплатити проценти. Суд вважає доведеним факт укладення договорів та переходу права вимоги до позивача на підставі договорів факторингу (ст. 512, 514, 1077 ЦК України). Щодо стверджуваної позивачем несправедливості умов кредитних договорів в частині встановленого розміру відсотків за користування кредитом, суд зазначає, що такі умови договору не суперечили моральним засадам суспільства, чинному на час виникнення спірних правовідносин законодавству, не породжували невиправданого дисбалансу у договірних правовідносинах сторін на шкоду позивача, як споживача послуг. При цьому позивач з цими умовами повністю погодився, підписавши кредитні договори без застережень, отримав кредитні кошти та вчинив подібні правочини не менше шести разів з різними фінансовими установами. Відповідач не навів належного обгрунтування в чому саме по відношенннню до нього та його конкретних життєвих обставин полягає несправедливість умов договору та що саме його спонукало беззастережно погодитись із такими умовами. Пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а також військовослужбовцям під час дії особливого періоду - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду та/або автомобіля. Як встановлено судом, відповідач є військовослужбовцем, призваним під час мобілізації з 25.07.2023. Усі шість договорів укладені після цієї дати і не є цільовими на житло/авто. На підставі п. 15 ст. 14 Закону № 2011-XII, відповідач звільняється від нарахування процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та пені. Тому позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитами на загальну суму 72 490,89 грн та неустойки (за договором з ТОВ «МІЛОАН») в сумі 1270,00 грн задоволенню не підлягають. Щодо комісії за надання кредиту в сумі 1100,00 грн (за договором з ТОВ «МІЛОАН»), суд зазначає, що дана комісія є платою за послугу з надання кредиту, не є процентами за користування кредитом, штрафною санкцією чи пенею, а отже, на неї не поширюється пільга, встановлена п. 15 ст. 14 Закону № 2011-XII. Тому дана комісія підлягає стягненню з відповідача. Заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) в загальному розмірі 26 992,00 грн підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 26 992,00 грн (тіло кредиту) та 1100,00 грн (комісія) = 28 092,00 грн.\~ Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Відповідач надав докази проходження військової служби за призовом під час мобілізації, що дає підстави для застосування зазначеної пільги. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору, судовий збір, сплачений позивачем, йому не відшкодовується та в повному обсязі покладається на позивача. Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу, які становлять 8500,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Суд встановив, що відповідач [PERSON] не виконував умови укладених кредитних договорів (договорів позики), що призвело до виникнення заборгованості та стало причиною звернення позивача до суду. Крім того, відповідач, маючи статус військовослужбовця та право на пільги, не надав своєчасно, до подання позову, первісним кредиторам або позивачу доказів наявності статусу військовослужбовця, призваного на військову службу під час мобілізації, що могло б запобігти нарахуванню процентів та штрафних санкцій і потенційно зменшити обсяг спору, доказів протилежного суду не надано. Це свідчить про те, що спір у значній мірі виник та набув такого обсягу внаслідок дій (бездіяльності) відповідача. За таких обставин, суд вважає, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню за рахунок позивача, а покладаються на відповідача.

Outcome: partial