Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем [PERSON] з 13.06.2014 року був зареєстрований шлюб у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 213. Сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.09.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , - розірвано. Після припинення шлюбних відносин, з 2016 року відповідач втратив всі контакти з сім`єю, не цікавився їх з донькою життям, не надавав матеріальної допомоги. Після розірвання шлюбу, відповідач одразу вихав до російської федерації, прийняв російське громадянство. На початку березня 2022 року, під час російського вторгнення на територію України, відповідач зателефонував з пропагандою російських норативів, не цікавившись здоров`ям доньки та її життям. Вважає на даний час відповідача чужою людиною, відсутність в останнього батьківських почуттів. В подальшому не бажає його негативного прояву в житті доньки, впливу на її світогляд та її долю. На даний час, з 27.01.2023 року перебуває в шлюбі з [PERSON] , з яким мешкають однією родиною, ведуть спільний побут. Донька [PERSON] виховується в любові та турботі, чоловік [PERSON] став їй фактично батьком. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 18). Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 25 березня 2025 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 27 березня 2025 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 19). Так, за даними відповіді № 23/4363 від 26.03.2025 року відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, яка надійшла на запит суду 27.03.2025 року, запитувана інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] не входить до складу території, на яку поширюються повноваження Кам`янської міської територіальної громади, тому надати інформацію відділ не має можливості. З метою уточнення місця реєстрації відповідача судом 04.04.2025 року зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру, за даними якого встановити місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , не є можливим, оскільки за вказаними у позовній заяві персональними даними особу відповідача не знайдено (а.с.20). Ухвалою судді від 04 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 21). Ухвалою судді від 22 травня 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 48). Позивач [PERSON] 12.06.2025 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі (а.с. 57). Відповідач [PERSON] в судове засідання повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (а.с. 32,43,54). Крім того, [PERSON] викликався у судові засідання через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України. Оголошення про його виклик в судові засідання на 29.04.2025 року опубліковане 04.04.2025 року; на 22.05.2025 року - опубліковане 29.04.2025 року; на 12.06.2025 року опубліковане 23.05.2025 року. З опублікуванням такого оголошення [PERSON] вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 38,61,89,103). Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками та судові повістки по справі направлялися відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте поверталися до суду без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, дійшов висновку, що за таких обставин, зважаючи на належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зважаючи на те, що від нього клопотань про перенесення розгляду справи, відзив на позовну заяву також не надісланий, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача - [PERSON] .. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю з урахуванням висновку від 11.06.2025 року № 8вих-20/448 та найкращих інтересів дитини. Також на адресу суду надали висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 55, 55 оберт-56). Представник Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, в.о. начальник відділу - Вікторія Медяник через електронну пошту суду 03.06.2025 року подала заяву про розгляд справи без представника відділу, заперечень проти задоволення заяви не надала. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. З`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 13.06.2014 року, який був зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 213 (а.с.9). Від цього шлюбу між [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , про свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 23.01.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 62 (а.с.10). Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.09.2018 року у справі № 209/2304/18 (провадження № 2/209/1220/18), за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 18.10.2018 року, вирішено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Батько малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] з дитиною не проживає, дитиною не цікавиться, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, не цікавиться її інтересами та здоров`ям, матеріально не допомагає, що підтверджується, в тому числі, висновком Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки ТОВ «Абонент ХХІ» № 001335241 про склад сім`ї від 20.03.2025 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (кв. наймач), [PERSON] , [INFO] (дочка) (а.с. 14). Виконавчим комітетом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області наданий висновок вих. № 8 вих-20/448 від 11.06.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , враховуючи інтереси малолітньої (а.с. 55, 55 оберт -56). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 5 ст. 16 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України визначено, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В той же час, позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В розрізі досліджених доказів в їх сукупності, враховуючи обґрунтованість висновку Виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області вих. № 8 вих-20/448 від 11.06.2025 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , грунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved