Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

28.02.2025 року позивачка звернулася до суду із вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги наступним. За час перебування в шлюбі з відповідачем у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Стосунки з чоловіком не складалися в зв`язку з чим 04.05.2023 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та фактично припинено будь-які відносини. З відповідача були стягнуті аліменти на утримання доньки. За весь час після розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] ухилився від сплати аліментів на утримання доньки, утворилася заборгованість зі сплати аліментів у сумі - 24117,45 грн. Із моменту розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, припинено будь-яке спілкування, [PERSON] не бачить доньку, не цікавився її здоров`ям, не проявляє зацікавленості щодо життя доньки та не цікавиться її розвитком. Із 2023 року повністю відсутнє будь-яке спілкування між батьком та дитиною. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової і будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. В зв`язку з викладеним просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої доньки. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 24.04.2025 було відкрите провадження у справі та призначено до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 23.05.2025 було закрите підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 13.06.2025 р. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав повністю із підстав викладених у ньому, просив позов задовольнити. Від Служби у справах дітей Сумської міської ради Сумської області надійшла заява з проханням проводити розгляд справи без участі їхнього представника. Наданий висновок від 22.05.2025 підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Приймаючи до уваги згоду позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ст. 279, 280 ЦПК України. Суд, проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, вислухавши пояснення позивача та його представника, покази свідка, вислухавши думку дитини, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] (до одруження [PERSON] ), перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.10.2020 року, видане виконавчим комітетом Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.04.2021 року, видане Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.05.2023 року по справі №591/1200/23 шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 03.10.2020 році у виконавчому комітеті Чупахівської селищної ради Охтирського району Сумської області, актовий запис №04 розірвано. 07.06.2023 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області по справі №583/1682/23 видано наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , батьком якої є боржник відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.04.2021 року, видане Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) 16.04.2021 року, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17.04.2023 року. На виконання судового наказу від 07.06.2023 року№583/1682/23 виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області державним виконавцем Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Гончар Наталією Борисівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER]. В добровільному порядку [PERSON] аліменти не сплачував, згідно розрахунку Охтирського відділу ДВС в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 31.03.2025 року №24686 заборгованість Відповідача по аліментам за період з 17.04.2023 року по березень 2025 року склала 24117,45 грн. З моменту розірвання шлюбу позивач та відповідач проживали окремо. 28.11.2023 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище після укладення шлюбу - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2023 року, виданим Білопільським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після укладення шлюбу, позивач разом із своїм чоловіком та малолітньою дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом від 21.03.2025 року. Позивач має нормальні житлово-побутові умови, повністю утримує дитину, займається її вихованням. Позивачем створені всі необхідні умови для нормального розвитку дитини, життя та навчання. У дитини є окреме місце для заняття та ігор, спальне місце. В помешканні є всі необхідні для всебічного розвитку дитини речі. Питання пов`язані з лікуванням дитини та розвитком її здібностей вирішувались (вирішуються) Позивачем самостійно без допомоги її батька, що підтверджується декларацією про вибір лікаря №0001-Х6РХ-6ХА0 від 13.02.2024 року та довідкою Сумського дошкільного навчального закладу (ясла - садок) №32 «Ластівка» м. Суми від 21.03.2025 року №01-59/17. Відповідач після розірвання шлюбу до дочки жодного разу не приїздив та не навідував її, хоч Позивачка ніколи і не забороняла їм спілкуватися. Відповідач не бере участі у житті дочки, не цікавиться її здоров`ям, не намагається встановити з нею зв`язок, не бере участі в матеріальному забезпеченні дитини. Відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Дитина не має жодних почуттів до батька, знає лише про його існування. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, а саме - не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не вітає зі святами та не дарує подарунки. Дитина не пам`ятає [PERSON] та вважає своїм батьком [PERSON] , який піклується про неї. Позивачка намагалась уговорити Відповідача приймати хоч якусь участь у вихованні дочки, проте такі спроби виявилися марними. На сьогоднішній день місцезнаходження відповідача та його рід занять позивачці невідомий. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Відповідно до ст. 150 СК України обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. За приписами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Підстави позбавлення батьківських прав визначені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч. 3, ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За приписами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не приймає належної участі у житті дитини та не забезпечує необхідного її утримання. Суд зазначає, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав є оціночним і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахування цілої сукупності чинників і факторів. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення прав на виховання дитини, захист її інтересів, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.12.2006 року по справі «Hunt v. Ukraine», №31111/04 наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. За приписами ч.ч. 4, 5, ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Служба у справах дітей Сумської міської ради Сумської області № 27.1-26/846 від 22.05.2025 року було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав батька [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ухилення відповідача [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню доньки знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи, з огляду на те, що його поведінка відносно малолітньої доньки свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками по утриманню та вихованню дитини. Відповідач не приймає участі у житті дитини, не переймається її фізичним і духовним розвитком, навчанням, підготовкою до самостійного життя. На переконання суду надання батькові можливості налагодити родинні стосунки з дитиною та попередження її про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні доньки, зміну ставлення до її виховання не матиме жодних позитивних наслідків, оскільки з довготривалої поведінки [PERSON] вбачається, що він не має наміру виховувати та забезпечувати дитину, не проявляє бажання спілкуватися з дитиною, хоча ніхто йому в цьому не перешкоджає і він об`єктивно має таку можливість. Судові засідання відповідач проігнорував. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, вирішуючи позов у межах заявлених вимог з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості, пропорційності, виходячи з розумного балансу інтересів сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав, що в першу чергу відповідатиме інтересам малолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved