Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати автомобіль Nissan Qashqai,\~2010\~року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , спільним сумісним майном подружжя та поділити його, залишивши автомобіль у власність [PERSON] , припинити його право на частку у праві спільної сумісної власності на нього і стягнути з відповідача компенсацію частини вартості автомобіля у розмірі\~195515 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебував у шлюбі з [PERSON] , який розірваний рішення суду від 20 вересня 2024 року. За час перебування у шлюбі ними був придбаний автомобіль Nissan Qashqai, 2010\~року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що був зареєстрований за відповідачем та є їх спільною власністю. Автомобіль перебував та перебуває нині у володінні та користуванні відповідача, яким вона користується одноосібно. Домовленості про поділ автомобіля досягнути не можуть. Не претендує на те, щоб залишити автомобіль собі, а навпаки надає згоду на те, що залишити автомобіль у власності відповідача та отримати від неї грошову компенсацію за 1/2 частки у праві спільної сумісної власності. [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просить визнати автомобіль Nissan Qashqai,\~2010\~року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , спільним сумісним майном подружжя, поділити його, залишивши автомобіль у власність [PERSON] , припинити її право на частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль і стягнути з [PERSON] компенсацію частини вартості автомобіля у розмірі\~195515 грн. Зустрічний позов мотивований тим, що з травня 2024 року позбавлена можливості користуватися автомобілем, ним одноосібно користується [PERSON] . Авто зберігається на території його місця проживання або місця роботи. Постановами від 26 червня 2024 року застосовані штрафи, які оплачені позивачем, оскільки саме він був за кермом. Позивач в переписці стверджував, що автомобіль поверне після розлучення, однак не зробив цього. У зв`язку з тим, що фактично автомобілем користується [PERSON] , надає згоду на те, щоб залишити автомобіль у його власності та отримати від нього грошову компенсацію за 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль. Ухвалою\~від 04\~лютого\~2025\~року\~позовну\~заяву\~ [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 04 березня 2025 року суд прийняв зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та здійснив перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 30 квітня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач визнав зустрічний позов, погоджується сплатити відповідачу грошову компенсацію її частки у спільному майні в сумі 195515 грн, оскільки нині має потребу у використанні автомобіля. Відповідач підтримала зустрічний позов. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] з 30 серпня 2016 року перебували у шлюбі, який розірваний рішенням рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 вересня 2024\~року по справі 296/3479/24. 27 вересня 2022 року [PERSON] придбала транспортний засіб марки "Nissan", модель "Qashqai",\~2010\~року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 5641/2022/3424613 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим ТСЦ 5641 27 вересня 2022 року. Середня ринкова вартість аналогічного автомобіля Nissan Qashqai,\~2010\~року випуску, станом на 02 жовтня 2024 року становить 391030 грн, про що свідчить висновок експерта № 3204 транспортно-товарознавчого дослідження, складений 03 жовтня 2024 року. Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ч.2 ст.68 СК України). Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). За нормами ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до положень ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Спірний автомобіль набутий сторонами за час перебування у шлюбі, що сторонами не заперечується, а отже, є спільною сумісною власністю подружжя. У постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. Оскільки вимоги сторін про визнання транспортного засобу об`єктом спільної сумісної власності подружжя не є ефективним способом захисту, в задоволенні таких вимог належить відмовити. Частки сторін у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки іншої домовленості між подружжям не встановлено і підстав відступлення від засади рівності часток подружжя сторони не зазначали. З урахуванням вартості спірного автомобіля, вартості спільного сумісного майна становить 195515 грн (391030 грн/2). Враховуючи, що позивач не заперечує щодо запропонованого відповідачем варіанту поділу спільного майна подружжя та погоджується на сплату грошової компенсації частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя відповідачу, зустрічну позовну вимогу про поділ спільного майна подружжя шляхом залишення транспортного засобу у власності [PERSON] з одночасним стягнення з нього на користь [PERSON] грошової компенсації в сумі 195515 грн належить задовольнити та, відповідно, відмовити в задоволенні первісного позову. На підставі наведеного та

Outcome: partial