Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

28 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до\~суду із\~позовомдо\~ Центру надання адміністративних послуг (далі ЦНАП)м. Чугуєва виконавчого комітету Чугуївської міської ради, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків), третя особа: [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційний номер 442102 від 19.02.2013 року, здійсненого державним реєстратором Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язання ЦНАП м. Чугуєва - виконавчий орган Чугуївської міської ради Харківської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційний номер 442102 від 19.02.2013 року, здійсненого державним реєстратором Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме вищевказаний житловий будинок. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 11.05.2021 року вищевказана позовна заява [PERSON] була залишена без руху як така, що не відповідала вимогам ст.175,177 ЦПК України, і позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. На виконання ухвали суду 01 липня 2021 року [PERSON] подана уточнена позовна заява до [PERSON] , Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) про скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, в якій позивач просив: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційний номер 442102 від 19.02.2013 року, здійсненого державним реєстратором Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 29.01.2987 року на праві приватної власності належить частка житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Іншим власником будинку є [PERSON] , яка також володіє часткою будинку на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2008 року. Позивач зазначає, що він разом з неповнолітніми онуками проживає та зареєстрований за вищевказаною адресою. У липні 2020 року його представник звернулась до приватного нотаріуса Юрченко О.М. для оформлення договору купівлі-продажу належної йому частки вказаного будинку, однак у вчиненні цієї нотаріальної дії було відмовлено в зв`язку з невідповідністю наданих ним правовстановлюючих документів з даними, внесеними в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та з тими, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Позивач вважає, що це сталося через те, що в 2012 році [PERSON] на земельній ділянці за вищевказаною адресою був збудований окремий житловий будинок на підставі будівельного паспорту, виданого відділом містобудування та архітектури виконкому Чугуївської міської ради 27.02.2012 року. Під час реєстрації цього окремого житлового будинку йому не була присвоєна нова адреса, а реєстрація права власності відбулась за адресою, на якій вже є житловий будинок з відповідними власниками. У зв`язку із зазначеними обставинами його право власності на належну йому частку житлового будинку порушене відповідачкою [PERSON] , за якою проведена державна реєстрація на весь будинок за вищевказаною адресою. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 07.07.2021 року ( з урахуванням ухвали цього ж суду від 25.08.2021 року про виправлення помилки) відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом [PERSON] . До суду 25.11.2021 року від представника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що зміст та обсяг повноважень, закріплених Положенням та чинним законодавством не наділяє Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Харків) повноваженнями щодо скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Крім того, управління не є правонаступником Чугуївського районного управління юстиції Харківської області у сфері реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яке на час здійснення оспорюваної державної реєстрації, належало до суб`єктів такої реєстрації, але подалі було ліквідовано без правонаступника. Також у відзиві на позовну заяву міститься прохання розглянути справу за відсутності представника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків). Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області. Згідно\~розпорядження Голови\~Верховного Суду\~№ 65\~від 17.11.\~2022\~року \~«Про відновлення\~територіальної підсудності\~судових справ\~окремих судів\~м.\~Харкова та\~Харківської області»\~територіальну підсудність\~Чугуївського міського\~суду Харківської\~області \~відновлено з\~23.11.2022\~року. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 16.11.2023 року підготовче провадження закінчено та призначено розгляд справи по суті. За неодноразовими клопотаннями учасників справи її розгляд відкладався за різними причинами, у тому числі й за клопотаннями відповідачки [PERSON] та її представників: адвокатів Купрієнка А.О. та Ніколаєва В.О. про ознайомлення з матеріалами справи та відсутністю можливості явки до суду. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки [PERSON] - адвоката Ніколаєва В.О. про залишення без розгляду та повернення позивачеві його уточненої позовної заяви від 01.07.2021, за якою відкрито провадження у справі. Сторона позивача надала заяву про підтримання позову за заявленими підставами, не заперечує провести розгляд справи без позивача з ухваленням заочного рішення. Відповідачка [PERSON] та її представники до суду не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходило. Правом подати відзив на позовну заяву відповідачка та її представники не скористались. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №\~465/205/17\~(провадження № 61-9536св21), від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20). Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~зібрані у\~справі докази,\~всебічно та\~повно з`ясувавши\~ всі\~фактичні обставини\~справи,\~ приходить\~до наступного. Згідно частини 1, 3\~статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу частки житлового будинку , посвідченого нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Чічірко О.С. 29 січня 1988 року за реєстровим № 399, [PERSON] купив частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , на земельній ділянці держфонду розміром 1200 кв.м. Цей жилий будинок деревяний, обкладений цеглою, жилою площею 35,4 кв.м. Зазначений в цьому договорі жилий будинок зареєстрований в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] в реєстровій книзі № Д-3 за реєстровим № 722 від 02лютого 1988 року (а.с.30-31). Згідно копії реєстраційного посвідчення КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28.03.2008 р. частка житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міськнотаріального округу Алексик Т.В. 25.03.2008 р., р.н 688, записано у реєстрову книгу №6 за реєстровим № 722 (а.с.7). Вище зазначені обставини права приватної власності на частки житлового будинку також підтверджується витягом № 27085367 від 20.082010, реєстраційний номер 31294197, тип об`єкта: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Номер запису :722 в книзі 6. Власники: 1) [PERSON] -1/2 частка на підставі договору купівлі-продажу Б-Н/2901.1988, Чугуївська державна нотаріальна контора, р.№ 399; 2) [PERSON] -1/2 частка на підставі договору купівлі-продажу ВКІ №001548 від 25.03.2008 ( приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Т.В., р.н.688). Загальна площа будинку: 89,5 кв.м, житлова площа- 53,8 кв.м, площа земельної ділянки 1499 кв.м., із них 249 кв.м передано в приватну власність [PERSON] і 1000 кв.м передано у власність на умовах спільної дольової власності у розмірі частки (а.с.32, 32 зворот). Як вбачається з копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 467293, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області від 16.02.2000 р. № 18/1, [PERSON] , який проживає: [ADDRESS] , є власником земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом, яка розташована : [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011068100311. Згідно списку співвласників земельної ділянки зазначені: [PERSON] 50%, адреса: [ADDRESS] , та [PERSON] 50%, адреса: [ADDRESS] (а.с. 16, 16 зворот, 17). Згідно відповіді Комунального підприємства «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 219 від 31.01.2020 р. згідно з реєстраційними матеріалами Бюро право власності станом на 31.12.2012 р. на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстроване за: [PERSON] 1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Чугуївською державною нотаріальною конторою від 29.01.1988 р., р.№ 399; [PERSON] -1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Т.В., 25.03.2008 р., р.н.688. У 2012 році [PERSON] було збудовано окремий житловий будинок за вищевказаною адресою на підставі будівельного паспорту, виданого відділом містобудування та архітектури виконкому Чугуївської міськради 27.07.2012 р., р.№ 32/19-17. Подальшому, 19.02.2013 р. на новозбудований житловий будинок реєстраційною службою Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області на імя [PERSON] було видано та зареєстровано свідоцтво про право власності(а.с.19). Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 592356 від 19.02.2013 вбачається, що житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10959863120) за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 156,1 кв.м, житлова площа 69,2 кв.м на праві приватної власності( розмір частки -1) належить [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . Орган державної реєстрації прав: Реєстраційна служба Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, державний реєстратор: Неженська Г.В. (а.с.25). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 10959863120, від 13.07.2020 року за [PERSON] зареєстровано 05.02.2013 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 156,1 кв.м, житлова площа 69,2 кв.м на підставі : державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЖ № 467292 р/н 010968200119, виданого 25.05.2009, видавник відділ Держкомзему у м. Чугуїв Харківської області; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК 8212510161, виданий 19.12.2012, видавник: Інспекція ДАБК у Харківській області. Підставою внесення запису до Державного реєстру є рішення державного реєстратора Чугуївського міськрайонного управління юстиції, Харківська область Неженська Г.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 442102 від 19.02.2013 року. Тобто судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , на час прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення, фактично було розташовано декілька об`єктів нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 89,5 кв.м, житлова площа -53,8 кв.м, право власності на який оформлено за позивачем на підставі підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Чугуївською державною нотаріальною конторою від 29.01.1988 р., р.№ 399; та за відповідачкою [PERSON] -1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Т.В., 25.03.2008 р., р.н.688. При цьому при здійсненні 05.02.2013\~ року\~державної\~реєстрації право власності за [PERSON] на новостворений житловий будинок з надвірними будівлями загальна площа 156,1 кв.м, житлова площа 69,2 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці, право власності на яку належить позивачу та відповідачці в рівних частках згідно з державними актами на право власності на землю, державному реєстратору не було надано [PERSON] документа, що підтверджує присвоєння новоствореному самостійному об`єкту нерухомого майна адреси відповідно до приписів Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно з частиною\~першою\~статті\~316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частини перша, друга статті\~328 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (Частина\~перша\~статті\~391 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини\~першої\~статті\~4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~державній реєстрації підлягає право власності. Однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених\~Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Перевірка документів на наявність підстав, зокрема, для прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункти 1-2 частини третьої статті 10 того ж\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно з частиною\~другою\~статті\~26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18 зазначено, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності передусім потрібно встановити підставу, на якій особа набула таке право, оскільки сама лише державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Аналогічні правові висновки викладені у висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, а також у постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 940/1275/20. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Оскільки здійснення 05.02.2013\~ року\~державної\~реєстрації права власності за [PERSON] на самостійний новостворений житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , проведено з порушенням Закону України "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень"\~,\~позивач [PERSON] \~був позбавлений\~можливості реалізувати\~своє право\~власника \~частки належного\~йому будинку\~ за\~цією ж\~адресою на\~продаж належного\~йому майна,\~що підтверджується\~відповіддю \~приватного нотаріуса\~Юрченко О.М.\~Чугуївського міського\~нотаріального округу\~Харківської області\~від23.07.2020\~року №\~30/0116\~(а.с.\~33). Тому вимога [PERSON] до відповідачки про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за [PERSON] є вимогою про захист позивачем права його власності на належну йому частку житлового будинку, і ця вимога підлягає задоволенню. Між тим,\~суд \~вважає,\~що аналогічні\~позовні вимоги\~до іншого\~відповідача -\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції України\~(м.\~Харків)\~про скасування\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав на\~нерухоме майно\~задоволенню не\~підлягають,\~виходячи з\~наступного. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). У\~постанові від 19 грудня 2022 року у справі № 359/3951/17\~Верховний Суд надав правову оцінку належності відповідача у спорі про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Верховний Суд, зокрема, зауважив, що державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справ\~ №\~357/7734/18. Як зазначив представник Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) у відзиві на позовну заяву, зміст та обсяг повноважень, закріплених Положенням та чинним законодавством не наділяє Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Харків) повноваженнями щодо скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Крім того, управління не є правонаступником Чугуївського районного управління юстиції Харківської області у сфері реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яке на час здійснення оспорюваної державної реєстрації, належало до суб`єктів такої реєстрації, але подалі було ліквідовано без правонаступника. Таким чином, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Харків) не є належним позивачем у цій справі.

Outcome: dismissed