Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , діючи через свого представника адвоката Марискіної О.О., звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , з 2015 року до часу відкриття спадщини, а саме до [INFO] та визнати [PERSON] спадкоємцем з законом четвертої черги. В обґрунтування позову зазначено, що позивач працював на посаді інженера-технолога у ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" з 2012 року по 2020 рік, де познайомився з [PERSON] , який також там працював. [PERSON] вказав, що за роки роботи разом із [PERSON] вони неодноразово брали участь у робочих групах для виконання службових завдань й спільна трудова діяльність сприяла виникненню між ними дружніх, приязних відносин. Під час спілкування позивач дізнався, що у [PERSON] не було близьких родичів й він був самотньою людиною. Зі свого боку, позивач також не має близьких родичів, зокрема батька, що сприяло формуванню між ними родинних відносин - [PERSON] ставився до [PERSON] як до власного сина. З 2014 року стан здоров`я [PERSON] суттєво погіршився, що підтверджується відповідною медичною документацією. Останній проходив медичне обстеження, приймав медикаментозне лікування та перебував на стаціонарному лікуванні. За результатами обстеження йому був встановлений діагноз: варикозна хвороба нижніх кінцівок (ХВН) 3-4 ступеня, трофічна виразка правої гомілки, ішемічна хвороба серця (ІХС), дифузний атеросклероз, гіпертонічна хвороба. У зв`язку з наявними захворюваннями [PERSON] було протипоказане фізичне навантаження, він мав значні труднощі з пересуванням та не міг самостійно здійснювати догляд за собою. Оскільки він не мав родичів або інших близьких осіб, які могли б забезпечити необхідний догляд, позивач, переїхав до місця його проживання за адресою: [ADDRESS] , з метою надання йому постійної допомоги та догляду. У вказаній квартирі [PERSON] проживав разом із [PERSON] у період з 2015 року та до моменту смерті останнього, що підтверджується свідками, а також спільними фотографіями. У вказаний вище період спільного проживання та ведення спільного господарства, позивач здійснював догляд за [PERSON] , опікувався побутовими питаннями, а саме: купував ліки для [PERSON] ; купив мультиварку для приготування їжі; купив килимову доріжку; купував одяг (джинси, взуття) для [PERSON] ; купував продукти харчування та займався приготуванням їжі; здійснював оплату комунальних послуг за адресою спільного проживання. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , лікарським свідоцтвом про смерть № 1044 від 11 грудня 2021 року (у графі «Прізвище, ім`я, по батькові одержувача» зазначено « [PERSON] »). [PERSON] зазначив, що організацією поховання [PERSON] займався виключно він. Також позивач вказав, що оплата послуг, пов`язаних із похованням та предметів ритуального характеру здійснювалася частково за рахунок ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», а частково за його рахунок. В свою чергу, організація поминальних обідів була здійснена виключно за його рахунок. [PERSON] зазначив, що [PERSON] своїм майном не розпорядився, заповіту не складав, зокрема померлому належала на праві власності частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині - немає. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Доценка А.М., але постановою від 26.12.2022 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи вказані вище обставини, наявні підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , з 2015 року до часу відкриття спадщини, а саме до [INFO] у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказав, що встановлення факту проживання з спадкодавцем однією сім`є має для заявника юридичне значення у зв`язку із необхідністю оформлення спадщини, тому він звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16.12.2024 дана позовна заява, відповідно до ст. 31 ЦПК України, передана за підсудністю на розгляд до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.02.2025 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. 03.03.2025 представник відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Костик А.О. подала до суду додаткові пояснення відповідно до яких просила суд відмовити у задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги в повному обсязі. У своїх поясненнях представник відповідача зазначила, що позивач стверджує, що переїхав до [PERSON] та проживав разом із ним з 2015 року до моменту його смерті. Водночас, на підставі поданих документів неможливо встановити не лише характер і строк такого проживання, а й сам факт спільного побуту спадкодавця з позивачем. Доводи позивача щодо наявності між ним та спадкодавцем сімейних відносин не підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які документальні підтвердження існування між позивачем та [PERSON] усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням. Також представник відповідача наголосила, що твердження позивача не доводять наявність між ним та спадкодавцем правовідносин, характерних для членів сім`ї. Позивачем не надано доказів ведення спільного сімейного бюджету. Факт фінансових витрат на певні послуги, про які зазначає позивач, не підтверджує, що вони здійснювались саме за його рахунок, а не за кошти [PERSON] . До матеріалів справи позивач додає копії чеків про придбання товарів, зокрема мультиварки та одягу. Однак із зазначених документів неможливо встановити особу покупця, а також те, кому фактично належали відповідні речі. На підставі викладеного відповідач вважає, що між сторонами могли існувати лише дружні, а не сімейні правовідносини, а подані позивачем докази не підтверджують його вимоги.Вказала, що у матеріалах справи відсутні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану, які б підтверджували наявність або відсутність родинних відносин спадкодавця.Оскільки неможливо достеменно встановити коло потенційних спадкоємців за законом, визначити, чи встановлення даного юридичного факту вплине на спадкові права й обов`язки інших осіб, також не видається можливим. Відповідач вважає, що наявність у заявника правовстановлюючих документів на спірну квартиру не є доказом факту його спільного проживання зі спадкодавцем. Аналогічно, наявність свідоцтва про смерть або свідоцтва про народження не підтверджує сімейні відносини між сторонами. Окрім того, сам факт фотографування позивача зі спадкодавцем без доказів ведення спільного господарства, спільного побуту та взаємних прав і обов`язків не є підставою для визнання їх сім`єю. У фотографіях, доданих до матеріалів справи, неможливо встановити дату їх створення, а заявник не зазначає відповідної інформації. Надана заявником копія фіскальних чеків про придбання мультиварки та одягу, які, за його твердженням, використовував спадкодавець, не містить інформації про особу покупця, що виключає можливість достовірного підтвердження належності цих товарів спадкодавцю. Враховуючи наведене, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області вважає вимогу позивача про встановлення факту йогопроживання з [PERSON] однією сім`єю протягом не менш ніж п`яти років до часу відкриття спадщини не доведеною та такою, що не підлягає задоволенню. Показання свідків самі по собі не можуть слугувати підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.04.2025 продовжено по цивільній справі строк підготовчого судового провадження на тридцять днів, підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з витребуванням доказів по справі. 07.05.2025 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні, яке відбулось 04.06.2025, позивач [PERSON] суду пояснив, що зблизився з [PERSON] під час спільної праці на підприємстві. З самого початку він звернув увагу на те, що у [PERSON] є серйозні проблеми зі здоров`ям - він погано пересувався. [PERSON] поцікавився у нього, що саме сталося, на що [PERSON] відповів, що має хронічне захворювання, однак не лікується, оскільки це для нього проблематично. Коли [PERSON] був на керівній посаді, він написав заяву щодо надання службового транспорту для [PERSON] , щоб полегшити його пересування. Одного разу, вийшовши з роботи о 21:00, він побачив, як [PERSON] лише тоді залишав робоче місце, хоча його зміна завершилася ще о 18:00. За словами позивача, цей випадок став для нього переломним - він зрозумів, що потрібно діяти. Він почав наполягати на обстеженні, і врешті-решт [PERSON] погодився. Вони разом звернулися до медичного центру «Арніка», пройшли обстеження (УЗД), після чого [PERSON] госпіталізували. Йому стало трохи легше, але ненадовго. Після того, як [PERSON] вперше потрапив до квартири [PERSON] і побачив її стан, він усвідомив, що той потребує постійної допомоги. Вони почали спілкуватися більш тісно, спільно вирішували питання щодо лікування та побуту. Позивач зазначив, що одного разу, коли він допомагав змінювати постільну білизну, [PERSON] запропонував, щоб [PERSON] залишився доглядати за ним і опікувався ним, натомість він буде готовий звернутися до нотаріуса для оформлення заповіту. Однак [PERSON] відмовився від ідеї заповіту, оскільки вважав це «не по-людськи» і не мав жодної мети матеріального збагачення. Він погодився залишитися з ним до кінця життя з гуманних міркувань. У подальшому в розмовах [PERSON] неодноразово ставив питання про наявність родичів, на що [PERSON] відповідав, що близьких родичів не має, а про далеких - не знає і контактувати з ними не бажає. Разом вони вирішили покращити умови проживання. У квартирі з моменту отримання житла у 1974 році жодного ремонту не проводилося. [PERSON] ініціював поступову заміну сантехніки, вікон і вхідних дверей. Планували також купити нові меблі, оскільки [PERSON] спав на розкладному кріслі. Вони складали кошти на це. [PERSON] придбав для [PERSON] комп`ютер, підключив інтернет, а також купив планшет. [PERSON] був дуже обізнаною людиною, слухав радіо, читав багато літератури. Також виникали питання щодо отримання пенсії. Через труднощі з пересуванням [PERSON] планувалося, щоб певні фінансові дії здійснював [PERSON] . Спільно вирішували оформити пенсійні документи, однак все відбувалося чесно та прозоро. Пізніше позивач вмовив [PERSON] укласти декларацію із сімейним лікарем, адже до того домовлявся про його госпіталізації неофіційно. Позивач детально описав день смерті [PERSON] , [INFO] . Того дня [PERSON] перебував на поминальному обіді в знайомих і звідти відразу поїхав на роботу. Зазвичай у них були щоденні дзвінки, у яких [PERSON] мотивував [PERSON] рухатись. У той день вранці [PERSON] слухавку не підняв - але таке вже траплялося, тож [PERSON] не занепокоївся. У обід [PERSON] також не виходив на зв`язок, хоча раніше завжди писав. Вони домовилися повечеряти разом, тому [PERSON] зайшов до магазину, забрав посилку з «Нової пошти» і, прийшовши додому, виявив [PERSON] мертвим у туалеті. Позивач одразу викликав поліцію та швидку. Після прибуття правоохоронців він зателефонував колезі, який проживав неподалік, для моральної підтримки. [PERSON] надавав пояснення на кухні, був один. Працівники поліції попросили віддати ключі від квартири та забрати свої речі, що він і зробив. У подальшому він займався усіма питаннями, пов`язаними з похованням [PERSON] , включаючи транспорт, похорон та поминальні дні. Він підкреслив, що [PERSON] став для нього близькою людиною, яка потребувала турботи. Після смерті [PERSON] . [PERSON] знайшов листи його батьків і навіть намагався розшукати родичів, але безрезультатно. Усі побутові питання - прибирання, харчування, комунальні послуги - перебували на ньому. За його словами, саме він оплачував житлово-комунальні послуги та забезпечував [PERSON] продуктами. Представник позивача [PERSON] - адвокат Марискіна О.О. у судовому засіданні позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Галченко М.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценко А.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] працювали разом з 2012 по 2020 рік на ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», що підтверджується записами з трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] та трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] . Згідно наказу ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» від 28.11.2014 №435, для своєчасної розробки та виготовлення систем управління ескалатором було створено ініціативну групу з 01.12.2014 по 01.06.2015 до складу якої входив [PERSON] та [PERSON] , який в свою чергу був її керівником. Також, у судовому засіданні встановлено, що наказом №246 від 01.08.2016 було повторно створено ініціативну групу до складу якої входив [PERSON] та [PERSON] , який в свою чергу був її керівником, функціонування якої в подальшому було продовдено, що підтверджується наказом ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» від 10.01.2017 №11. Відповідно до розпорядження технічного директора ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» від 26.09.2017 №56, на період до 01.01.2019 було сформовано робочу групу до складу якої входив [PERSON] та [PERSON] , який у свою чергу був її керівником. Так, у судовому засіданні встановлено, що померлий [PERSON] мав проблеми зі здоров`ям, що зокрема підтверджується випискою №1190 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06.05.2019, випискою №202 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.02.2014. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть №1044, виданим Обласним бюро судово-медичної експертизи Кременчуцького міжрайонного судово-медичного відділення 11.12.2021. Згідно довідки про причину смерті від 11.12.2021 року причина смерті - у зв`язку із атеросклеротичною хворобою серця. Відповідно до ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується, зокрема Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням житлово - комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 05.11.1996 №10817/1. На підставі вищезазначеного документу приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. 18.07.2014 за реєстровим номером №736 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири після померлого [PERSON] на ім`я [PERSON] та 18.07.2015 за реєстровим номером №738 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири після померлої [PERSON] на ім`я [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 17.12.2021 за №291089283, вбачається, що квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, після смерті [PERSON] залишилася спадщина, в тому числі квартира [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від померлої фізичної особи до спадкоємців. Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування відбувається за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом була витребувана копія спадкової справи №7/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] від приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Доценка А.М., з якої вбачається, що спадкова справа відкрита 04.02.2022 року на підставі заяви [PERSON] , про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої 04.02.2022 №68401819 вбачається, що у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заповітів чи спадкових договорів, складеними [PERSON] . Вказане свідчить про відсутність спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] . 14.10.2022 [PERSON] подав до приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценка А.М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, за порядковим №106. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Доценка А.М. від 14.10.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] до майна, що залишилось після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих факт наявності родинних відносин. Разом з тим встановлено, що 16.03.2022 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценка А.М. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , за порядковим №47. Також, 26.12.2022 позивач подав до приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценка А.М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, за порядковим №120. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Доценка А.М. від 26.12.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих факт наявності родинних відносин. Даних щодо інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять. Як вбачається з довідки, наданої Крюківською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 08.04.2025 за вих. №2423/01-27, згідно відомостей відділу ведення Реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , знятий з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю з адреси: [ADDRESS] , з 11.12.2021, у зв`язку зі смертю. Станом на день смерті останнього ( [INFO] ) за вищезазначеною адресою разом з померлим жодна особа не зареєстрована. Відповідно до частини першої статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі: шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 21 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності Цивільним Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: - проживання однією сім`єю із спадкодавцем; - на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ят ьроків до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року в цивільній справі N 461/4689/15-ц та від 12 серпня 2019 року у справі N 521/16365/15, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18) вказано, що "згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки". Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] здійснив поховання [PERSON] та оплатив ритуальні послуги, що підтверджується видатковою накладною №ЗУ-0015772 від 13.12.2021, квитанцією №0.0.2373903871.1 від 11.12.2021, листом прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Стецюк О.І. від 11.12.2021 №123-57-21, рахунком-фактури №ЗУ-0015781 від 13.12.2021, рахунком фактури №ЗУ-0015772 від 13.12.2021. Разом з тим, з акту №ЗУ-0015772 здачі-прийняття робіт (надання послуг) вбачається, що ПАТ «Кременчуцький вагонобудівний завод» частково було оплачено послуги з поховання [PERSON] . Суд не бере до уваги квитанції про оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] за період з травня 2016 року по липень 2020 року, а також фіскальні чеки на придбання продуктів харчування, оскільки вони не містять достатніх даних для ідентифікації особи платника та джерела походження коштів, якими було здійснено оплату. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснила, що знала родину [PERSON] вже давно, оскільки працювала з його батьками. Вони спілкувалися й допомагали одне одному. Після смерті батьків [PERSON] їхнє спілкування продовжилося, і вони говорили про те, як він буде далі жити. [PERSON] відповів, що на роботі в нього є друг - [PERSON] , який йому допомагає, і вони планують жити разом. [PERSON] бачила, що [PERSON] розділяв спільний побут із [PERSON] після смерті його батьків. Позивач допомагав у веденні домашнього господарства, купував продукти, а також допомагав у лікуванні [PERSON] . Вони планували зробити ремонт у квартирі та надалі жити разом. На запитання свідка, чи просто [PERSON] допомагає, [PERSON] відповів, що планує написати на нього заповіт. Свідок розповіла, що [PERSON] мав проблеми зі здоров`ям майже все своє життя. Оскільки в родині не було прийнято звертатися до лікарів, то лікування він розпочав лише після 30 років. В останні п`ять років життя йому було дуже важко пересуватися. Коли він залишився сам, продукти привозив [PERSON] , а також організовував медичну допомогу та госпіталізацію. Свідок зазначила, що [PERSON] допоміг прибрати квартиру від старих речей, які [PERSON] не міг винести самостійно через стан здоров`я. Після того, як [PERSON] почав жити з [PERSON] (приблизно з 2015-2016 року), у квартирі було замінено вікна. [PERSON] працював до 60 років, щоб мати пенсію для проживання. Родичів [PERSON] свідок жодного разу не бачила. Відносини між [PERSON] та [PERSON] вона описала як між батьком і сином. Свідок додала, що [PERSON] не був пристосований до самостійного життя, а під час спільного проживання [PERSON] готував їжу. Також за її словами, з початком спільного життя з [PERSON] в [PERSON] з`явився комп`ютер, планшет і телевізор. Свідок була у них вдома лише один раз - коли вони вивозили старі речі з квартири. Свідок [PERSON] повідомив, що з 2002 року працював разом із [PERSON] на ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод». Із самого початку знайомства [PERSON] скаржився на проблеми зі здоров`ям, зокрема на хворі ноги, через що йому було важко пересуватися. Стан доходив до того, що підприємство надало йому автомобіль для доїзду додому. Свідок неодноразово пропонував йому звернутися до лікаря, однак [PERSON] мав негативне ставлення до медицини й лікарів загалом. У спілкуванні [PERSON] постійно наголошував, що не має родичів. Коли на підприємстві була створена ініціативна група, до її складу увійшли [PERSON] , [PERSON] та сам свідок. Через деякий час [PERSON] разом із [PERSON] знову підняли питання щодо стану здоров`я [PERSON] . Під впливом [PERSON] той погодився на госпіталізацію, після чого його здоров`я покращилось. Після цього [PERSON] узяв на себе турботу про [PERSON] : купував продукти, оплачував комунальні послуги, вирішував побутові питання. Свідок неодноразово бував у гостях у [PERSON] і бачив, як [PERSON] допомагав йому в побуті. Одного разу під час розмови [PERSON] повідомив, що [PERSON] почав проживати з ним орієнтовно з 2014 року. Свідок підтвердив, що після спільного проживання умови життя [PERSON] суттєво покращилися: була оновлена сантехніка, замінені вікна й вхідні двері. Вони вели спільне господарство та планували придбати нові меблі до квартири. Після смерті [PERSON] всі організаційні моменти, пов`язані з похованням, узяв на себе [PERSON] . Свідок охарактеризував стосунки між ними як такі, що нагадували відносини між батьком і сином. [PERSON] не міг повноцінно самообслуговуватись: він вставав і ходив, але це давалося йому дуже важко. Його робота не передбачала фізичних навантажень. Продукти зазвичай купував [PERSON] . Свідок вважає, що вони витрачали кошти спільно - і [PERSON] , і [PERSON] надавали гроші. [PERSON] бачився з ними часто - приблизно раз на тиждень. [PERSON] спав у великій кімнаті на розкладному кріслі, там же зберігав свої речі. Під час останнього візиту до [PERSON] свідок побачив, що [PERSON] займався облаштуванням стелажа в кладовій. Свідок [PERSON] повідомив суду, що знає [PERSON] понад 10 років у зв`язку зі спільною роботою на одному заводі. На підприємстві була створена ініціативна група, до складу якої входили [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згодом [PERSON] почав допомагати [PERSON] , оскільки останній мав проблеми зі здоров`ям. Із часом ця допомога стала більш постійною та розширеною: [PERSON] здійснював покупки в магазинах і аптеках, організовував ремонтні роботи у квартирі. Свідок також зазначив, що [PERSON] допомагав [PERSON] з оформленням пенсії. Через обмежену здатність до пересування [PERSON] , [PERSON] супроводжував його на роботу та додому. Після смерті [PERSON] у 2021 році організацією поховання займався виключно [PERSON] , оскільки у померлого, зі слів останнього, не було родичів. [PERSON] був свідком розмови, в якій [PERSON] висловлював намір звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини. Він підтвердив, що вони проживали спільно та розділяли побут: проводили заміну батарей і сантехніки. Сам свідок також брав участь у цих роботах - зокрема, допомагав зносити старі радіатори. Свідок наголосив, що неодноразово бачив, як [PERSON] купував продукти в магазинах. За його словами, вони проживали як родина. Тісне спілкування та спільне проживання почалося орієнтовно з 2015 року. До цього часу [PERSON] орендував окрему квартиру. Стосунки між ними були подібні до відносин між батьком і сином. [PERSON] бував у квартирі [PERSON] щонайменше 4-5 разів та бачив у приміщенні особисті речі [PERSON] . Із розповідей самого [PERSON] йому було відомо, що [PERSON] постійно допомагав йому. Останні роки життя [PERSON] вже не міг самостійно себе обслуговувати (орієнтовно з 2021 року), і, за його ж словами, він повністю покладався лише на [PERSON] , оскільки родичів у нього не було. Свідок [PERSON] повідомив суду, що знає [PERSON] , оскільки проживає з ним в одному будинку. За словами свідка, він майже щодня бачив [PERSON] , коли той сидів на лавці біля під`їзду. Згодом свідок звернув увагу на чоловіка, який регулярно приносив [PERSON] пакети з продуктами харчування. Як з`ясувалося пізніше, цим чоловіком був [PERSON] . Саме з ним свідок і познайомився після того, як зробив йому зауваження через те, що той струшував білизну з балкона. У 2021 році в будинку проводили збори мешканців для вирішення організаційних питань. На той момент [PERSON] вже мав значні труднощі з пересуванням, тому не зміг спуститися з квартири та стояв на балконі. Його інтереси на зборах представляв [PERSON] . Згодом [PERSON] стало відомо, що [PERSON] проживав разом із [PERSON] і піклувався про нього. Свідок неодноразово бачив, як [PERSON] купував продукти та приносив їх [PERSON] . [PERSON] вказав, що між позивачем то а [PERSON] були доброзичливі та дружні стосунки. При цьому, суд критично оцінює сумніви відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в тому, що показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні статті 3 СК України, з огляду на те, що останні особисто знайомі з позивачем та померлим [PERSON] , перебували із ними у дружніх відносинах. Така оцінка судом тверджень відповідача зумовлена тим, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б слугували підставами для поставлення показів свідків судом під сумнів, а відтак твердження представника відповідача є лише його особистими припущеннями, яких в свою чергу, недостатньо для спростовування показів свідків. Більш того, саме особи, які входили у коло спілкування позивача та спадкодавця, в першу чергу і мають володіти інформацією щодо обставин їх спільного проживання, яка стороннім особам, вочевидь, відомою бути не може. Досліджені судом докази свідчать про доведеність спільного побуту, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків та спільне проживання спадкодавця [PERSON] та спадкоємця [PERSON] . У свою чергу будь-яких доказів, які б підтвердили протилежне, відповідачем суду не надано. Факт, який просить встановити позивач, має для нього юридичне значення, оскільки встановлення даного факту йому необхідно для оформлення спадщини. У зв`язку з тим, що [PERSON] позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом позасудовому порядку, оскільки в іншій спосіб неможливо встановити проживання позивача та спадкодавця однією сім`єю, він був змушений звернутись в суд з позовом про встановлення юридичного факту. Суд, приймаючи до уваги покази свідків, які є логічними та послідовними й не викликають сумніву, в сукупності з письмовими документальними матеріалами, наданими позивачем на підтвердження заявленої вимоги про встановлення факту його спільного проживання і спадкодавця [PERSON] , та ведення спільного господарства, на час відкриття спадщини більше п`яти років, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих правовідносин, так як встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадок, з урахуванням наявних доказів по справі, з урахуванням принципу юридичної визначеності, вважає, що позов є законним та обґрунтованим, та підлягає задоволенню. Разом з тим, позивачем [PERSON] заявлено також вимогу про визнання його в судовому порядку спадкоємцем за законом четвертої черги спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , яка задоволенню не підлягає, з тих підстав, що саме нотаріус за матеріалами заведеної спадкової справи визначає коло спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини, встановлює черговість спадкування за законом і так само визначає за законом спадкоємців в порядку черговості, при цьому звернення до суду з зазначеною вимогою може мати місце у разі незгоди спадкоємця з рішеннями чи діями нотаріуса, а так само, у разі наявності спору між спадкоємцями щодо визначення черговості спадкування за законом, чого, в даному випадку, судом не встановлено. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участю третьої особи приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценко Андрій Миколайович про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial