Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

[PERSON] 27.11.2024 року звернувся в суд з позовом, в якому просить: визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини №3035 від 30.07.2014 року, складеного міським відділом РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, вказавши відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, як батька дитини. В обґрунтування позову вказує, що вона з 2013 року проживала разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу і [INFO] у них народилася дитина [PERSON] . Відомості про батька дитини записані зі слів матері, оскільки на той час [PERSON] перебував на заробітках закордоном. А після повернення його з-за кордону вони приділяли увагу вихованню дитини і не надавали значення формальностям. Доказом батьківства є свідоцтво про хрещення дитини від 28.07.2014р. Своїх сімейних стосунків та народження спільної дитини вони не приховували. Про це було відомо знайомим та друзям. В подальшому сімейне життя з [PERSON] не склалося. Вони припинили шлюбні стосунки, розійшлися, створили свої сім`ї. Із початком повномаштабного вторгнення росії [PERSON] став на захист України і вступив до лав ЗСУ. [INFO] він загинув при виконанні бойового завдання. Встановити батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] в позасудовому порядку неможливо. З метою захисту прав своєї дитини, в тому числі і спадкових прав, вона звертається в суд з даним позовом. Відповідачі у справі є спадкоємцями [PERSON] . До позову [PERSON] долучила клопотання про призначення судово-молекулярної (молекулярно-генетичної) експертизи. У справі ухвалою від 28.11.2024 року відкрито загальне позовне провадження. Відповідачка [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , 28.12.2024р. подала відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечила, покликаючись на те, що долученими до позову доказами ці вимоги не підтверджуються. Проти призначення у справі судово-молекулярної (молекулярно-генетичної) експертизи, проведення якої вважає за необхідне доручити державній експертній установі, не заперечила. За клопотанням представника позивачки [PERSON] від 22.01.2025р. до справи долучено копію результату молекулярно-генетичного дослідження від 16.01.2025р., проведеного ТОВ «НМГЦ`ЛеоГЕН», щодо наявності ймовірного родинного споріднення 2-го ступеня між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 23.01.2025р. відповідачка [PERSON] подала заяву про визнання позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 18.02.2025р. за клопотанням позивача призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу щодо наявності генетичного споріднення між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Після отримання висновку експерта №123-МГ від 18.04.2025р. відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] 22.05.2025р. подали заяви про визнання позову. Ці заяви відповідачі [PERSON] та [PERSON] підтримали і підготовчому засіданні. За ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даній справі у відповідності до ст.200 ЦПК України суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Заслухавши учасників провадження, дослідивши зібрані по справі докази та заяви про визнання позовів, суд дійшов висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачами та задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За ст.77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що стверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим міським відділом РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3035. Батьком дитини вказаний [PERSON] . Як зазначає у позові [PERSON] , відомості про батька дитини записані в порядку ст.135 СК України з її слів. Згідно долученої до позову копії Свідоцтва про таїнство хрещення батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідно до ч.1 ст.126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ч.1 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. За нормою ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 ЦПК України. За ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , якого позивачка просить визнати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] в м.Соледар Донецької області, що стверджується копією Свідоцтва про смерть. За таких обставин, позивачкою помилково ставиться вимога про визнання його батьківства відносно дитини. У даній справі мова може йти про встановлення факту батьківства [PERSON] щодо цієї дитини. Умовою визнання особи батьком дитини є наявність кровного споріднення між дитиною і особою, батьківство якої просить визнати позивач. Вирішальним доказом при розгляді питань щодо визнання батьківства/материнства є висновок судово-біологічного (судово-генетичного) дослідження (експертизи). Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» («Калачова проти російської федерації» №3451/05, параграф 34, від 7 травня 2009 року). За висновком судово-медичної експертизи №123-МГ від 18.04.2025р., проведеної на підставі ухвали суду від 18.02.2025р. ДСУ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» за зразками букального епітелію [PERSON] , [INFO] , дитини [PERSON] , [INFO] , нігтьової пластини [PERSON] від 26.10.2022р., вірогідність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , складає 99,999%. Отже, у даній справі результати молекулярно-генетичного дослідження з максимальною достовірністю підтвердили наявність кровного споріднення [PERSON] та дитини [PERSON] , [INFO] . При ухваленні рішення суд не приймає до уваги поданий позивачкою висновок молекулярно-генетичного дослідження від 10.01.2025 року ТОВ «НМГЦ «ЛеоГЕН». Це дослідження проведено за ініціативою позивачки та ґрунтується на генетичному ДНК дослідженні зразків біологічного матеріалу дитини [PERSON] та відповідачки [PERSON] , батьком якої записаний [PERSON] . Даний висновок встановлює лише імовірність кровного споріднення 2-го ступеня [PERSON] та відповідачки [PERSON] і не встановлює імовірність батьківства [PERSON] . Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст.128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Згідно з п. 9 цієї ж Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері, батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Після отримання висновку судово-медичної експертизи №123-МГ від 18.04.2025р. відповідачами [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , та [PERSON] подано заяви про визнання позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачка помилково ставить вимогу про визнання батьківства, а не про встановлення факту батьківства, а також те що імовірність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , підтверджена експертним висновком, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачами позовних вимог, що не суперечить законові, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає, що є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] шляхом встановлення факту батьківства [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. За п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Рішення про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства), встановлення факту батьківства в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Встановлення факту батьківства [PERSON] є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] . Щодо судових витрат. У позовній заяві [PERSON] до судових витрат включила лише сплачений нею судовий збір. Попереднього визначення суми витрат на професійну правничу допомогу у позовній заяві немає. Заява з попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат на суму 55000грн. подана через електронний суд лише 22.01.2025 року. 29.05.2025р. через електронний суд представник позивача адвокат Левицька І.С. подала заяву про стяґнення судових витрат, у які просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці судових витрат, а саме: 1. Витрат на проведення молекулярно-генетичного дослідження в розмірі 3750 грн. (1/2 від 7500,00 грн.) 2. Витрат на відправку процесуальних документів по справі на загальну суму 127,5 грн. (1/2 від 255,00 грн.) 3. Витрати на проведення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи згідно ухвали суду в розмірі 10 814,79 грн. (1/2 від 21 629,57 грн.) 4. Витрати на оплату проїзду в м. Дніпро та в зворотному напрямку для проведення судово-медичної (молекулярно - генетичної) експертизи в розмірі 798,36 грн. (1/2 від 1596,71 грн. ) 5. Витрати на сплату судового збору в розмірі 1 211,2 грн. (1/2 від 2 422,40 грн.) 6. 34 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу (в тому числі 1/2 від оплати фактично наданих послуг в сумі 27 000грн. і 1/2 від "гонорару успіху" в сумі 15 000грн.). Сторона позивача наводить обставини, за яких не вбачає підстав для покладення на відповідача [PERSON] судових витрат. Також зазначає, що попередній розрахунок витрат по справі на суму 55000грн. визначений без урахування вартості експертиз, оскільки вартість таких не була відома позивачці. 03.06.2025р. через електронний суд представник відповідача [PERSON] подала заперечення на заяву про стягнення судових витрат, у яких наводить обставини, що можуть слугувати підставою для відмови у стягненні таких з відповідачів. Зважаючи на доводи та заперечення учасників провадження, суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ч.1,2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. За п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Наведені норми процесуального закону надають суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні (Постанова ВП ВС від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18, Постанова ВС від 08.04.2021 року у справі № 161/20630/18). У Постанові від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі №910/12591/18 Верховний Суд вказав, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved