Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Скочиляс І.М. звернулася до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просить стягнути з відповідача: - страхове відшкодування моральної шкоди та витрати на поховання у загальному розмірі 129000 грн; - пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 32739,88 грн, три відсотки річних у розмірі 3632,12 грн, інфляційні витрати у розмірі 12709,25 грн, всього 49081,25 грн; - понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. На обґрунтування позову зазначила, що 28.09.2023 року приблизно о 07 год. 00 хв. водій автомобіля марки «NISSAN NOTE», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , рухаючись за межами населеного пункту по автомобільній дорозі М-30 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка зі сторони м. Кропивницький в напрямку смт. Новоархангельськ Кіровоградської області неподалік с. Велика Виска Новоукраїнського району Кіровоградської області, здійснив виїзд за межі проїзної частини з подальшим перекиданням транспортного засобу в кювет. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КНП «Кіровоградська обласна лікарня», де [INFO] о 14 год 30 хв. померла. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно Полісу №АТ3727141. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди 28.09.2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023121090000507 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. На даний час обвинувальний акт щодо [PERSON] знаходиться на розгляді у Маловисківському районному суді Кіровоградської області (справа №392/366/24). 31.10.2023 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах доньки загиблої - [PERSON] у розмірі 80 400,00 грн моральної шкоди. До заяви долучено документи, необхідні для прийняття рішення в порядку ст. 35 Закону. 08.11.2023 року на поштову адресу відповідача направлено заяву, якою до матеріалів страхової справи долучено копію витягу з ЄРДР №12023121090000507. 20.11.2023 року на адресу ТДВ «СК Альфа-Гарант» направлено заяву, якою до матеріалів страхової справи долучено документи, що підтверджують понесені позивачем витрати на поховання, а також уточнено розмір страхового відшкодування. Загальна сума вимоги становить 129 000,00 ррн, з яких: 80 400,00 гри - моральна шкода, 48 600,00 грн - витрати на поховання. Проте виплату страхового відшкодування у заявленому розмірі та у відповідності до вимог Закону позивач на даний час не отримала, що свідчить про порушення відповідачем прав та законних інтересів останньої, як потерпілої внаслідок кримінального правопорушення. Станом на день подачі позову відповідач не повідомив щодо прийнятого рішення про виплату страхового відшкодування та всупереч норм чинного законодавства виплату страхового відшкодування здійснено не було. З моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпіла так і не отримала належного страхового відшкодування. Таким чином, вважає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не виконало свої зобов`язання встановлені Законом, а прострочення виплати страхового відшкодування є безпідставним та таким, що порушує права потерпілої на отримання страхового відшкодування. Крім того, вважає, що є законні підстави стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 30.01.2024 по 25.04.2024. На підставі вищевикладеного, позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.05.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та витребувано докази. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2025 року відмовлено представнику відповідача у клопотанні про зупинення провадження у справі. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2025 року заяву представника позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду та постановлено здійснювати розгляд справи з урахуванням збільшених позовних вимог. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог [PERSON] . Зазначив, що рішення про виплату страхового відшкодування страховою компанією повинно прийматися саме після набрання законної сили вироком суду у кримінальній справі. Станом на даний час, у страховика не закінчився строк визначений Законом для прийняття відповідного рішення. Вважає, що відсутні допустимі докази, які підтверджують вину водія забезпеченого транспортного засобу, тому вимоги, щодо страховика є необґрунтованими. Щодо виплати матеріальної шкоди, зазначила, що відповідно до ст. 27 Закону, страховик (у випадках передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, -МТСБУ) відшкодовує матеріальну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування(регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Виходячи з цього, страховиком не було отримано витребуваних ним документів, а саме довідки про склад сім`ї, належним чином засвідчену копію вироку суду про притягнення до кримінальної справи водія транспортного засобу або копії постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності, або постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Окрім Позивача є і інші особи, які мають право отримати свою частку відшкодування-чоловік, інші діти (дані про них відсутні). Задоволення вимог в цій частині в повному обсязі не позбавляє інших осіб, що мають право на отримання відшкодування в повному обсязі. А оскільки дані про всіх отримувачів відсутні - у Відповідача не має можливості визначити частку, яка належить саме позивачу. Щодо витрат на поховання, зазначила, що товарні чеки не підтверджують понесення позивачем витрат на поховання, оскільки не належать до розрахункових документів та не є фіскальними, що унеможливлюють однозначну ідентифікацію платника. Окрім того, позивачем не надано також витягу із книги доходів та витрат, щодо оприбутковування заявленого розміру грошових коштів та їх оподаткування. Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат зазначила, що на момент звернення позивача до суду з позовом між нім та Страховиком не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбачені п. 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою 625 ЦК України. У відповіді на відзив, представник позивача зазначив, що витяг з ЄРДР містить інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент подачі позову вирок у кримінальній справі не ухвалений. Крім того, розмір шкоди чітко передбачений у п. 27.3 та п. 27.4 Закону. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду заподіяно третій особі - пасажиру транспортного засобу. Пасажир автомобіля не є і не може бути джерелом підвищеної небезпеки, в той час, як цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від його вини у вчиненні кримінального правопорушення. Досудовим розслідуванням встановлено безпосередньо джерело підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди загиблій, а саме автомобіль марки «NISSAN NOTE», д.н.з. [NUMBER] , який станом на дату ДТП був застрахований у ТДВ СК «Альфа - Гарант». Крім того, встановлено, що саме [PERSON] є водієм вказаного транспортного засобу, а отже несе відповідальність за його експлуатацію. Досудовим розслідуванням встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями водія [PERSON] та наслідками у вигляді смерті [PERSON] , адже саме щодо останнього обвинувальний акт скеровано до Маловисківського районного суду Кіровоградської області. Вважає, що відповідач жодних дій для перевірки обставин дорожньо-транспортної пригоди та наданих заявником документів не здійснив, до компетентних органів не звертався. Пунктом 34.1 ст. 34 Закону передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Всупереч вищевказаному, страховик фактично переклав обов`язок із розслідування події та встановлення кола осіб, які мають право на страхове відшкодування, на заявника, що є неприпустимим з огляду на мету Закону та норму ст. 35 зазначеного Закону. Позивачем надано весь перелік документів, на підставі якого відповідач міг встановити коло осіб, що мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди. Зокрема, попри твердження відповідача у загиблої [PERSON] відсутні інші діти. Для підтвердження вказаної інформації страховик має право самостійно звернутися до компетентних органів із відповідним запитом, а не перекладати обов`язок на заявника чи автоматично припускати наявність інших осіб, зокрема дітей. Більше того, із матеріалів справи випливає, що чоловік загиблої [PERSON] не має права на отримання страхового відшкодування, зважаючи на те, що чоловік загиблої є одночасно на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону особою, яка має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із загибеллю своєї дружини - [PERSON] та особою, яка винна у настанні страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди). Відтак в одній особі поєднались потерпіла особа та особа, що спричинила шкоду, у зв`язку з чим, враховуючи ст. 606 ЦК України, цивільна-правова відповідальність [PERSON] , застрахована відповідачем, не виникла перед ним же, що свідчить про те, що чоловік загиблої не входить у перелік осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням положень ст. 37 Закону. При цьому, загальний розмір відшкодування ділиться порівну на всіх осіб, які мають на це право. Таким чином, враховуючи вину [PERSON] у настанні дорожньо - транспортної пригоди та відсутність інших дітей у загиблої, є лише одна особа, яка має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди - донька загиблої [PERSON] . Щодо підтвердження витрат на поховання з посиланням на ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зазначила, що суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми. Жодним нормативно-правовим актом не заборонено використання товарного чеку при розрахунках. Вважає, що оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є правомірним. Крім того, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України. А тому, вважає, що наданий на підтвердження витрат на поховання товарний чек відповідає вимогам, визначеним законодавством, містить усі реквізити, що підтверджують платника та суб`єкта господарювання, надану послугу, розмір та факт оплати, є первинним документом, а відтак достовірно підтверджує факт здійснення [PERSON] витрат на поховання. Крім того, відповідно до пп. «д» п. 35.2 ст. 35 Закону до заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого. Вказане положення не конкретизовано та не містить вимог, до прикладу, додавати фіскальний чек замість товарного чи долучати витяг із книги доходів та витрат щодо оприбутковування заявленого розміру грошових коштів та їх оподаткування. Щодо тверджень представника відповідача про неспівмірність витрат на поховання, зазначила, що розмір заявлених вимог [PERSON] , знаходиться в межах ліміту передбаченого п. 27. 4 ст. 27 Закону, а посилання представника відповідача на постанову Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №45 від 03 жовтня 2008 року «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» є безпідставним, адже, дана Постанова втратила чинність на підставі Постанови Пенсійного фонду №34-1 від 30 серпня 2023 року та містить застарілі розміри витрат на поховання, які є значно меншими від ринкової вартості. Щодо стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат у зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування, зазначила, що положення пункту 36.2 статті 36 Закону, відповідно до якого граничний строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплати складає 90 днів, починаючи з 91 дня після звернення з необхідними документами про виплату страхового відшкодування у страховика виникло прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач у строки передбачені Законодавством надіслала на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування та направила заяву, якою до матеріалів страхової справи долучено документи, що підтверджують понесені позивачем витрати на поховання, а також уточнено розмір страхового відшкодування. Відповідач по справі отримавши інформацію про дорожньо-транспортну пригоду та відповідні заяви, не вчинив дій, передбачених статтею 34 Закону, тобто не оспорюючи обставини страхового випадку і заявлені вимоги про відшкодування шкоди, рішення про здійснення страхового відшкодування не прийняв, як і не прийняв рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Натомість надалі очікував документального підтвердження вини особи (рішення суду, яке набрало законної сили, за результатом розгляду кримінальної справи). Таким чином, оскільки право у позивача на виплату їй суми страхового відшкодування виникло 31 жовтня 2023 року, і таку виплату відповідачу необхідно було здійснити 30 січня 2024 року, чого зроблено не було, вважає, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не виконало свої зобов`язання своєчасно. А тому, вважає, що страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначила, що 21 травня 2024 року через систему «Електронний суд» - підсистему Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи представник позивача скерувала заяву у порядку п.8 ч.І ст. 141 ЦПК України, про те, що позивач та представник позивача, адвокат Скочиляс І.М. з метою захисту законних інтересів позивача, залишають за собою право надати Суду детальний опис наданих правничих послуг та підтверджуючі документи щодо оплати гонорару адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення або до завершення розгляду справи по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Скочиляс І.М. у судове засідання подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, розгляд справи просила здійснювати за відсутності сторони позивача. Представник відповідача ТДВ «Страхова компанія» Альфа-Гарант» у судове засідання не з`явився, повідомлявся, про місце, дату та час розгляду справи належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу в електронному вигляді «судова повістка про виклик до суду». За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.09.2023 року у кримінальному провадженні № 12023121090000507 вбачається, що 28.09.2023 близько 07:00 год водій легкового автомобіля «NISSAN NOTE», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] рухаючись за межами населеного пункту по автомобільній дорозі М-30 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка, Новоукраїнського району Кіровоградської області допустив виїзд за межі проїзної частини з подальшим перекиданням транспортного засобу в кювет. В результаті дорожньо - транспортної пригоди водій [PERSON] , отримав тілесні ушкодження, пасажир вказаного транспортного засобу (дружина водія) [PERSON] отримала тілесні ушкодження та була доставлені до КНП «Кіровоградська обласна лікарня», де 28.09.2023 року о 14:30 пасажир [PERSON] померла (а.с.12). Згідно фотокопії роздруківки Поліса №АТ372741 станом на 28.09.2023 року (відмітка діючий) транспортний засіб Nissan Note, державний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (а.с.22). 10.11.2025 року ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» повідомив [PERSON] про необхідний перелік документів для надання страховику з метою отримання компенсації понесених витрат та детальні роз`яснення щодо кожного запитувальних документів (а.с.61-64). 31.10.2023, 08.11.2023. 20.11.2023 року представник ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» Шелепінський О.М. згідно довіреності [PERSON] на адресу ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» надіслав заяву про виплату страхового відшкодування та заяви про долучення документів і уточнення виплати страхового відшкодування в порядку ст.ст.27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.10, 11, 13). Тобто, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно Полісу №АТ3727141. Суд зауважує, що ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» не повідомила позивача [PERSON] про прийняте ними рішення. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради від 03.10.2023 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 1902. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.1975 року, актовий запис № 1329, [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої зазначенні: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Маловисківським районним судом Кіровоградської області від 02.10.2024 року, у кримінальному провадженні відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12023121090000507 від 28.09.2023 року, у справі №392/366/24 ухвалено вирок, який набрав законної сили 04.11.2024 року та за яким [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік (а.с.165-168). Відповідно до накладної та товарного чеку №0094 від 06.10.2023 року [PERSON] понесла витрати на ритуальні послуги у розмірі 48600 грн (а.с.28). Згідно розрахунку представника позивача Скочиляс І.М. пеня, три відсотки річних та інфляційні витрати за період 30.01.2024 по 14.01.2025 року становлять 12709,25 грн (а.с.159-160). Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону передбачено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Законом не встановлено, що страхуванню підлягає кримінальна відповідальність особи, що керує чи володіє транспортним засобом, яка спричинила шкоду, а передбачено, що страховик відшкодовує майнову шкоду, завдану внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Законом страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 2 ст. 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами, а також підтверджується вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2024 року, який набрав законної сили 04.11.2024 року. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки. Відтак, Законом чітко врегульовано порядок одержання Страховиком необхідної йому інформації від органів досудового розслідування та суду, тому даний обов`язок не повинен покладатись на потерпілих, адже відповідно до вимог ст. 35 Закону, чітко визначено перелік документів, які слід заявнику долучити до заяви про виплату страхового відшкодування, а ряд листів із вимогами страховика суперечить нормі вищевказаної статті. Верховний Суд України у постанові від 26 квітня 2022 року у справі № 305/1488/20 зробив правовий висновок, відповідно до якого вини водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 28.09.2023 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023121090000507 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яким підтверджується факт настання вищезазначеної ДТП та її обставини. Тобто, вказаний документ містить інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент подачі позову вирок у кримінальній справі не ухвалений, проте на час ухвалення рішення у даному кримінальному провадженні № 12023121090000507 від 28.09.2023 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області від 02.10.2024 року ухвалено вирок, яким [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання, з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано смертю фізичної особи. Такої ж позиції притримується Верховний Суд, про що свідчать його постанови від 05.12.2018 у справі №757/59802/16-ц, від 10.01.19 у справі №500/2095/15-ц і від 01.07.2020 у справі №554/858/19. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону «страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.» Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду. Такої правової позиції дійшов у постанові Верховний Суд у справі № 242/1930/21 від 16.02.2022. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. За змістом статті 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Враховуючи вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 35.2 ст.35 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Положення статті 35 Закону не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника, в тому числі вироку суду, яким встановлено вину водія забезпеченого транспортного засобу в скоєнні ДТП чи будь-яких інших документів на підтвердження обставин ДТП. Тобто, до заяви про виплату страхового відшкодування Потерпілою надано Страховій компанії всі належні та наявні документи, які передбачені ст. 35 Закону. Частиною 36.1 статті 36 Закону передбачено, що страховик,

Outcome: approved