Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 03.04.2013. У шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що дитина залишилась проживати з нею. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26.09.2019 ухвалено стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1200 грн, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.06.2019. З моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина відбулися значні зміни у житті дитини, та відповідача, що вимагають перегляду їхнього розміру. Позивачу стало відомо, що на відповідача [PERSON] зареєстрований автомобіль Opel Astra, 1997 р.в., об`єм двигуна 1598 см.куб, д.н.з. [NUMBER] , дата реєстрації 27.10.2021. Автомобіль придбаний вже після ухвалення рішення про стягнення аліментів, тобто майновий стан відповідача явно покращився. Відповідач, раз у декілька місяців (рідше ніж у два) сплачує аліменти, одним платежем. Однак жодної іншої фінансової чи матеріальної допомоги відповідач дитині не надає. Син сторін такого віку, що батько може напряму з ним спілкуватися, та запитувати його потреби, зустрічатися з ним у свої відпустки, однак і цього не відбувається. Розмір аліментів, що стягується на [PERSON] є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, дитина потребує значних витрат, які позивач не має можливості забезпечити за власні кошти та за присудженні аліменти. Відповідач має можливість сплачувати аліменти. За таких підстав відповіднодо статті 181 СК України просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми на 1/4 частку заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 14.04.2025 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання 08.05.2025, яке надалі було відкладено, за клопотанням представника відповідача на 02.06.2025. 09.05.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній зазначив, що він служить в лавах ЗСУ, 23.07.2023 отримав військове поранення та вагомі травми, які потребують постійного нагляду, лікування та обстеження. Станом на сьогоднішній день він служить у комісаріаті. Відповідач одружений вдруге і на даний час утримує дружину та її сина, вони проживають однією сім`єю. [PERSON] є власником автомобіля, про який згадує позивач, тільки формально. Даний транспорт придбаний його рідною сестрою, вона ним користується та розпоряджається. Позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їхнього сина у розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку. 02.06.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, у яких вказано, що відповідач і не надав доказів про свою заробітну плату, а також доказів несення витрат на своє лікування чи огляди у лікарів, не надав жодного доказу купівлі препаратів чи ліків (хоча вказує, що вони є вагомими). Син теперішньої дружини відповідача [PERSON] (2014 року народження) має батька, обов`язку по його утриманню у відповідача немає. Відповідач має можливість та обов`язок утримувати рідного сина. Позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, на відеоконференцзв`язок не вийшли, однак представник позивача у додаткових поясненнях клопотала про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати у їхній відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] від 17.02.2010, в графі "батьки" батьком вказано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03.04.2013 позов задоволено та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Теребовлянського районного судуТернопільської області від 26.09.2019 позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.06. 2019. Згідно з Відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 01.04.2025 за №357, виданими Золотниківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] має наступний склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , та мама [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 03.04.2025 за №31/19-Х-88а.з., наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) в період з 26.09.2019 по даний час [PERSON] проводились наступні реєстраційні дії із транспортними засобами: 27.10.2021 зареєстрований автомобіль Opel Astra, 1997 р.в., об`єм двигуна 1598 см.куб, д.н.з. [NUMBER] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] періодично сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , про що свідчать копії квитанцій, виданих ТВБВ 10019/020, доданих до відзиву. \~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13.04.2024, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 27. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] від 24.10.2014, в графі "батьки" батьком вказано [PERSON] , матір`ю [PERSON] . [PERSON] [INFO] під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України отримав мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове поранення правого плеча верхній третини, про що свідчать копія довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 05.08.2023 за №836/56. [PERSON] придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, про що свідчить копія довідки ВЛК від 20.12.2024 №6676. На підтвердження свого стану здоров`я відповідачем подано до суду також копію заключення лікаря КНП "Міська лікарня №3" Краматорської міської ради за наслідками проведеної комп`ютерної томографії шийного відділу хребта 22.09.2023, згідно якого виявлено, зокрема, ознаки шийного остеохондрозу, протрузії міжхребетних дисків, рекомендовано консультація невропатолога. До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок неодноразово наводив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 22.05.2019 у справі № 444/2619/16-ц; від 18.09.2019 у справі №127/12177/17-ц. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими статтею 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Частина друга статті 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позовні вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, її гармонійного розвитку. В будь-якому випадку, відповідно до частини третьої статті 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Суд враховує, що з моменту ухвалення судового рішення від 26.09.2019 змінився вік дитини [PERSON] , дитина підросла та для свого інтелектуального та соціального розвитку, а також для забезпечення належних умов проживання та навчання потребує більших витрат, розмір раніше визначених на утримання дитини [PERSON] аліментів є недостатнім для забезпечення дитині належного життєвого рівня. Відтак, зважаючи на зміну з часу ухвалення судового рішення від 26.09.2019 мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, на збільшення витрат на утримання дитини, що впливає на майновий стан позивача, а також на рівний обов`язок батьків утримувати дітей, те, що відповідач офіційно працює, свого обов`язку та наявності можливості сплачувати аліменти не заперечує, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про наявність на його утриманні дружини та її сина, оскільки доказів непрацездатності останньої суду не надано. Із поданих доказів слідує, що син дружини відповідача [PERSON] має батька, на якому лежить обов`язок по його утриманню. Доказів незадовільного стану здоров`я відповідача, який унеможливлює сплату ним аліментів суду не надано, не надано жодних медичних документів із зазначенням актуальних на час розгляду справи відомостей про незадовільний стан здоров`я та наявність значних витрат на лікування. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до приписів пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку статті 141 ЦПК України. Так, відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачка при зверненні до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в розмірі 1211,20 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. При розподіл судових витрат між сторонами судом враховано, що відповідач є військовослужбовцем. Однак, справа про зміну способу стягнення аліментів, не пов`язана з виконанням відповідачем військового обов`язку, а також під час виконання ним службових обов`язків, а тому відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору, у відповідності до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved