Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

14 квітня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 25.01.2019 року між АТ «ЮнексБанк», правонаступником\~ якого є ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс», та [PERSON] укладено кредитний договір № 0.037.30.0119.ФО_К,\~ відповідно до умов якого, відповідачу було надано кредит у сумі 29896,91 гривень терміном користування до 25 січня 2022 року (день остаточного повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також виконати інші умови цього Договору. Надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] в Банку, код Банку 322539, з подальшим перерахуванням на поточний рахунок [NUMBER] (ПрАТ «СК «Юнівес» у сумі 896,91 гривень на сплату страхового платежу за договором добровільного страхування від нещасних випадків згідно п. 3.2.6.1 цього Договору та договором страхування, за умови сплати позичальником комісій (у разі наявності), встановлених п. 1.5.2 Договору. Додатком № 1 до кредитного договору № 0.037.30.0119.ФО_К від 25.01.2019 року визначено Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором. Відповідно до Графіку погашення, кредит надавався строком з 25.01.2019 року по 24.01.2022 року. За цей період позичальник, крім тіла кредиту 29896,91 гривень, мала ще також сплатити, проценти за користування кредитом у сумі 5602,76 гривень та комісії за обслуговування кредиту в сумі 37562,40 гривень. Всього сума платежів за кредитом протягом дії Договору мала скласти 72062,07 гривень. АТ «ЮнексБанк» у повному обсязі було виконано свої зобов`язання за кредитним договором № 0.037.30.0119.ФО_К від 25.01.2019 року, а саме надавши відповідачу кошти (цільове призначення - споживчі потреби) в розмірі, визначеному цим Договором. Однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по Договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов кредитного договору. Станом на 31.03.2021 року згідно графіку погашення відповідач не виконав свої зобов`язання по Договору в частині повернення тіла кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом. Враховуючи положення п. 4.1 Договору, Банком були нараховані відповідачу штрафні санкції за кожен день прострочення платежу до 31 березня 2021 року включно в розмірі 3631,54 гривень. 31 березня 2021 року між АТ «ЮнексБанк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний в Додатку № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 року. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, в день підписання цього Договору. Сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0.037.30.0119.ФО_К від 25.01.2019 року перед новим кредитором ТОВ «ФК «Омега Фінанс» складає 61478,55 гривень, з яких: 9136,29 гривень - заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 18380,01 гривень - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 96,07 гривень - проценти за кредитом (прострочені на день подання позовної заяви); 6236,44 гривень - прострочені проценти за кредитом; 1043,40 гривень - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 22954,80 гривень - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 3631,54 гривень - штрафи, пені. Кількість днів прострочення по поверненню визначеного Графіком платежів частини тіла кредиту, процентів по кредиту, комісії та інших визначених договором платежів станом на 31.03.2021 року складає 689 днів. Таким чином, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 0.037.30.0119.ФО_К від 25.01.2019 року в розмірі 61478,55 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.62-63). При поданні позовної заяви представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» - адвокат Кумко О.Д. прохала розглядати справу без участі представника. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не подала, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від відповідача не надходило. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом\~ установлено,\~ що 25 січня 2019 року між АТ «ЮнексБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0.037.30.0119.ФО_К (а.с.9-зворот-14). Банк на умовах цього Договору надає позичальнику кредит у сумі 29896,91 гривень терміном користування до 25 січня 2022 року (день остаточного повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також виконати інші умови цього Договору (п. 1.1 Договору). Банк зобов`язується протягом 1 робочого дня від дати укладення цього Договору та за умови виконання позичальником пп. 3.2.1, 3.2.3 цього Договору надати позичальнику кредит на умовах цього Договору (пп. 3.1.1 п. 3.1 Договору). Цільове призначення (мета) кредиту - споживчі потреби (п. 1.2 Договору). Строк користування кредитом обчислюється від моменту перерахування кредитних коштів відповідно до пункту 2.1 цього Договору (п. 1.3 Договору). Надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] в Банку, код Банку 322539, з подальшим перерахуванням на поточний рахунок [NUMBER] (ПрАТ «СК «Юнівес» у сумі 896,91 гривень на сплату страхового платежу за договором добровільного страхування від нещасних випадків згідно п. 3.2.6.1 цього Договору та договором страхування, за умови сплати позичальником комісій (у разі наявності), встановлених п. 1.5.2 Договору (п. 2.1 Договору). Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені цим Договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової домовленості сторін або достроково, відповідно до умов Договору або чинного законодавства України. Кредит вважається повернутим у момент зарахування суми кредиту в повному обсязі на відповідні рахунки Банку з обліку заборгованості позичальника за цим Договором (п. 1.4 Договору). За користування кредитом позичальник сплачує: 1.5.1. проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12,00 % процентів річних; 1.5.2. комісію за надання кредиту - одноразово, не пізніше дня отримання надання кредиту, в розмірі 0,0 % від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. цього Договору; 1.5.3. комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 3,49 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється позичальником щомісячно в період з 01 до 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, в сумі 2037,40 гривень. Якщо 10-те число припадає на неробочий день, погашення платежу здійснюється позичальником в останній робочий день перед таким неробочим днем. Погашення останнього платежу здійснюється не пізніше останнього дня строку кредиту, визначеного в п. 1.1 цього Договору (п. 2.3 Договору). Погашення заборгованості за кредитом, комісії за обслуговування кредиту та процентами, а також інших платежів, передбачених умовами цього Договору, здійснюється за допомогою регулярного платежу, який був встановлений на поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] позичальника, шляхом безготівкового перерахування суми платежу, визначеного в п. 2.3 цього Договору, та суми інших платежів (при наявності) на рахунок № [NUMBER] в АТ «ЮНЕКС БАНК», код банку 322539 (надалі - Рахунок) (п. 2.4 Договору). День виникнення простроченої заборгованості починається з наступного дня після закінчення періоду для оплати платежу, зазначеного в п. 2.3 цього Договору. Погашення простроченої заборгованості за цим Договором здійснюється Банком самостійно з Рахунку у відповідних частинах на відповідні рахунки з обліку заборгованості за кредитом, процентами та іншими платежами, передбаченими цим Договором у відповідності до черговості погашення заборгованості, що визначена цим Договором. При наявності на Рахунку будь-якої суми грошових коштів та/або якщо на рахунку немає достатньої суми грошових коштів для погашення простроченої заборгованості, Банк здійснює погашення заборгованості в порядку та в черговості передбаченої п. 2.8 цього Договору (п. 2.6 Договору). Позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно платіж по кредиту, комісію за обслуговування та нараховані проценти згідно п. 2.3, 2.4 цього Договору, забезпечити повернення отриманого кредиту, комісію за обслуговування і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені цим Договором строки (пп. 3.2.2 п. 3.2 Договору). Позичальник зобов`язується в день надання кредиту сплатити Банку комісії, зазначені в п. 1.5.2 цього Договору, шляхом внесення відповідної суми коштів готівкою через касу Банку або безготівковим перерахуванням на відповідний рахунок Банку для обліку комісії (пп. 3.2.3 п. 3.2 Договору). За порушення строків повернення кредиту та/або комісії за обслуговування та/або процентів та/або комісій позичальник сплачує Банку додатково до встановленої за кредитом процентної ставки пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або комісії за обслуговування та/або процентів та/або комісій), розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Сума пені не може бути більшою за 15 процентів суми простроченого платежу (п. 4.1 Договору). Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальника на підставі цього договору, не може перевищувати 50 % суми кредиту, вказаної в п. 1.1 цього Договору, і не може бути збільшена за домовленістю сторін (п. 4.2 Договору). Факт видачі АТ «ЮнексБанк» та отримання відповідачем кредитних коштів за Договором підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача (а.с.15-зворот-42). 28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1, до складу якого входять права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було АТ «ЮнексБанк». Переможцем електронного аукціону є ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс», що підтверджується протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021 року (а.с.51). 31 березня 2021 року між АТ «ЮнексБанк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021 (а.с.44-48,52). Відповідно до п. 2.1 цього Договору, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» в порядку та на умовах цього Договору, зобов`язується за плату передати (сплатити) банку суму фінансування, а банк зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Омега Фінанс» права вимоги за укладеними кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Права грошової вимоги вважаються відступленими ТОВ «ФК «Омега Фінанс» в день підписання Акту прийому-передачі прав вимоги за умови отримання банком суми фінансування. Після переходу прав вимоги до ТОВ «ФК «Омега Фінанс», останній стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідні права вимоги в розмірі зазначеному в Реєстрі прав вимог. Пунктом 2.2 цього Договору встановлено, що з дати відступлення прав вимоги банк перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами в розмірі, зазначеному в Реєстрі прав вимог, а ТОВ «ФК «Омега Фінанс» стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами в розмірі, зазначеному в Реєстрі прав вимог та набуває відповідних прав за ними. Згідно пункту 2.4 цього Договору, відступлення права грошової вимоги в загальному розмірі, визначеному в Реєстрі прав вимог і всіх інших прав, належних банку за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від банку до ТОВ «ФК «Омега Фінанс» відбувається в дату відступлення прав вимоги. До ТОВ «ФК «Омега Фінанс» переходять усі права кредитора в зобов`язаннях, які виникли на підставі кредитних договорів у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимог, в обсязі і на умовах, що існують на момент відступлення. Отже, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮнексБанк», у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 0.037.30.0119.ФО_К від 25.01.2019 року. Відповідно до Додатку № 1 Договору факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 61478,55 гривень (а.с.49-50). ТОВ «ФК «Омега Фінанс» надіслало [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги від 20.12.2021 року № 12-21/4055/Ф та надало строк для погашення суми заборгованості у розмірі 61478,55 гривень протягом семи банківських днів з дня отримання даного повідомлення (а.с.15,42-зворот-43). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. АТ «ЮнексБанк» свої зобов`язання за кредитним договором № 0.037.30.0119.ФО_К від 25.01.2019 року виконало, надавши відповідачу кошти на споживчі потреби в розмірі, визначеному цим Договором. У порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] своєчасно не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 0.037.30.0119.ФО_К від 25.01.2019 року, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 61478,55 гривень, з яких: 9136,29 гривень - основний борг (не прострочений); 18380,01 гривень - основний борг (прострочений); 96,07 гривень - строкові проценти; 6236,44 гривень - прострочені проценти за кредитом; 1043,40 гривень - строкова комісія за обслуговування кредиту; 22954,80 гривень - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 3631,54 гривень - штрафи, пені (а.с.49-50). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. За змістом ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частин 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 0.037.30.0119.ФО_К від 25.01.2019\~ року\~ в розмірі 33848,81 гривень, з яких: 9136,29 гривень - основний борг (не прострочений); 18380,01 гривень - основний борг (прострочений); 96,07 гривень - строкові проценти; 6236,44 гривень - прострочені проценти за кредитом, які є правомірними і законними, виходять з кредитних договірних зобов`язань. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне. За змістом абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 4, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, в тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.01.2024 року по справі № 727/5461/23. Пунктом 1.5.3 Договору встановлено комісію за обслуговування кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Таку плату встановлено без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Кредитний договір № 0.037.30.0119.ФО_К від 25.01.2019 року не містить перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати\~ плату\~ за\~ обслуговування\~ кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи зазначене вище, вимога позивача про стягнення 1043,40 гривень комісії за обслуговування кредиту (прострочена на день подання позовної заяви) та 22954,80 гривень простроченої комісії за обслуговування кредиту задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за штрафом і пенею суд зазначає наступне. Позивач, крім інших вимог, прохав стягнути з відповідача заборгованість за штрафом та пенею в розмірі 3631,54 гривень, які передбачені п.п. 3.2.6 та п. 4.1 кредитного договору № 0.037.30.0119.ФО_К від 25.01.2019 року. Однак позивачем не надано суду розрахунку заборгованості за пенею і штрафами, порядку та механізму нарахування цих штрафних санкцій, за який період здійснювалося таке нарахування, а лише вказано, що станом на 31.03.2021 року сума прострочення складає 689 днів. Тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині в зв`язку з необґрунтованістю заявлених позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки\~ позовні\~ вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на\~ користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі виходячи із розрахунку: 33848,81 гривень (задоволені позовні вимоги) х 100 : 61478,55 гривень (ціна позову) = 55,06 % від сплаченого судового збору 2422,40 гривень = 1333,77 гривень. Положеннями частин 1-3 ст. 137 ЦПК визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, договір про надання правової допомоги від 03.02.2025 року, акт наданих послуг від 11.04.2025 року (а.с.53-57). З даних документів вбачається, що вивчення матеріалів кредитної справи [PERSON] за кредитним договором № 0.037.30.0119.ФО_К від 25.01.2019 року, проведення правового аналізу та визначення правової позиції становить 2400,00 грн. (2 год. - 1200,00 грн.); складання позовної заяви про стягнення заборгованості, підготовка доказів та інших документів, аналіз судової практики по даній категорії справ - 3600,00 грн. (3 год. - 1200,00 грн.). Відповідно до платіжної інструкції № 2236 від 11.04.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» сплатило АО «Немесіда» 6000,00 гривень згідно договору про надання правової допомоги від 03.02.2025 року (а.с.58). За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто в розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони в разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, в положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року по справі № 826/15063/18, додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц. Враховуючи складність справи, обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності, реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, з урахуванням часткового задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Оскільки позовні вимоги задоволено на 55,06 %, суд покладає на відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 3303,60 гривень (6000/100х55,06).

Outcome: partial