Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу із відповідачем [PERSON] та просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 05 жовтня 2016 року зареєстрований Харківським міським відділом ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 969. Зазначає, що від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . З березня 2022 року подружнє життя у позивачки з відповідачем розладилось, у них почало виникати невдоволення від спільного проживання, наслідком чого стали постійні суперечки, подружжя, перестало підтримувати шлюбні відносини, спілкуватись. Просить розірвати шлюб в судовому порядку. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 07.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 05.06.2025. 27.05.2025 від відповідача надійшов відзив у справу, в якому зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, проте вважає доводи, якими позивач обґрунтувала позовну заяву такими, що не викривають дійсних підстав для розірвання шлюбу. Зазначив, що сімейні стосунки почали погіршуватися з 2020 року, однак відповідач намагався їх налагодити. З жовтня 2023 року подружні стосунки в родині різко погіршились, позивачка припинила спілкуватись з відповідачем, зазначаючи, що у них немає спільного майбутнього. Зазначив також, що почуттів до позивачки не втрачав, але не заперечує проти розірвання шлюбу оскільки позивачка цього бажає. Зазначив, що у квітні 2024 року переніс інфаркт міокарда, з наступним отриманням інвалідності, однак продовжує працювати та виконувати всі свої сімейні обов`язки, зокрема щодо піклування та утримання сина, вважає що розірвання шлюбу не вплине на ці його обов`язки. У судове засідання, позивач та відповідач не з`явилися, були повідомлені про судове засідання належним чином. Від відповідача через канцелярію суду 05.06.2025 надійшла заява, в якій він просив проводити судовий розгляд без його участі та просив врахувати його доводи, викладені у відзиві. Від представника позивачки до канцелярії суду також 05.06.2025 надійшла заява про проведення розгляду справи без участі позивачки, та про те, що позовні вимоги підтримають. На підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних доказів, з урахуванням поданих до суду заяв. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05 жовтня 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 969, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, доданого до матеріалів справи. У подружжя наявна спільна дитина [PERSON] , \~ \~ \~ \~ [INFO] . Як зазначено у позові, та не заперечувалось відповідачем, подружнє життя у позивачки з відповідачем розладилось, у них почало виникати невдоволення від спільного проживання, наслідком чого стали постійні суперечки. Подружжя перестало підтримувати шлюбні відносини та спілкуватись. З пояснень відповідача також вбачається, що подружнє життя у позивача та відповідача знаходиться в глибокій кризі, яка триває роками, налагодити стосунки позивач та відповідач не можуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, тож суд вбачає , що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити інтересам сторін, і,можливо, їх дитини, що має суттєве значення. За змістом положень ч. 1ст.\~24\~СК України та ст. 51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Правилами ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом\~ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач погоджується на розірвання шлюбу, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе. Відповідно до статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки відповідачем було визнано позов, сплачений позивачкою судовий збір підлягає їй поверненню у сумі 484,48 грн. з державного бюджету. Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 110 112, 141 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved