Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Будовська Наталія Володимирівна, звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.\~Запоріжжя з позовною заявою до Концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживачів, яку в подальшому було уточнено. В обґрунтування уточненого позову позивач вказує, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2013 року позивач [PERSON] , після смерті чоловіка [PERSON] , набула у власність нежитлове приміщення за № 3 площею 45,8 м2 за адресою [ADDRESS] . Вказаним приміщенням родина [PERSON] користується з 2009 року, воно є нежитловим та використовується під магазин. 15 червня 2009 року за участю представників відповідача було складено акт, яким було засвідчено те, що магазин продовольчих товарів відключений від централізованого опалення шляхом заварювання трубопроводу подачі та звороту централізованого опалення. До листопада 2021 року виставлялися рахунки, виходячи з фактичного споживання тепла цього приміщення, яка склала 68,4ккал/час, що дорівнює, 000068 Гкал/год., що було вирахувано фахівцями. Натомість, з 01.11.2021 року, відповідач почав проводити нарахування, розраховуючи споживання в даному приміщенні виключно за показами загального лічильника. Тож представник позивача вважає, що сума споживання тепла за нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , вказана в рахунках за постачання теплової енергії 0,00802 Гкал/год, (квітень 2022 року) о, 777301 Гкал/год (березень 2023 року) та інші місяці з листопада 2021 року не відповідає фактичному споживанню і повинна бути перерахована. Зважаючи на вищевикладене позивач просить визнати незаконними дії Концерну «МТМ» щодо нарахування заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] (типовий індивідуальний договір № 77201371) за період з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2022 року у розмірі 15277,23 грн та зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок заборгованості за послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2022 року у розмірі 15277,23 грн, виключивши зазначену суму заборгованості та провести нарахування за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням величини фактично отриманих послуг з постачання теплової енергії приміщення за вказаною адресою, яка складає 68,4 ккал/час, що дорівнює 0,000068 Ккал/год. У грудні 2023 року на адресу суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якої представник відповідача Валерія Шикун просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не надав доказів про те, що він звертався з заявою до органів місцевого самоврядування, має проект та акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення. Лист від 13.05.2009, акт від 19.06.2009, технічна документація від 12.06.2009 та акт обстеження системи теплопостачання від 12.01.2016 р. не є належними доказами. Що підтверджують відокремлення (відключення) приміщення від системи централізованого опалення. Також зауважила, що від`єднання радіаторів не являється відключенням приміщення від системи опалення будинку. Крім того, з 01.11.2021 відносини між позивачем на відповідачем почали регулюватися ЗУ «Про житлово-комунальні-послуги», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг та умовами укладеного публічного договору № 77201371, що передбачили визнання нової кваліфікації житлово-комунальних послуг, нову систему взаємовідносин, зміна підходів до нарахувань, тому вважає вимоги не обґрунтованими. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2023 року справу було передано на розгляд до Заводського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 26.11.2024 було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Представник позивача Будовська Н.В. у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача\~ Прокоп`євої\~Т.О. просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну та уточнену позовні заяви та у додаткових поясненнях. Вислухавши позицію сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] , що підтверджено копією Свідоцтва про право власності на спадщину за законом (а.с. 5). З листа Концерну «МТМ» № 1933/14 від 13.05.2009 вбачається, що Концерн «МТМ» не заперечував проти відключення централізованого теплопостачання магазину по [ADDRESS] за умови виконання ряду дій (а.с. 6). Актом від 19.06.2009 року, який було складено представником філіалу Концерну «МТМ» Заводського району, було встановлено, що магазин продовольчих товарів ПП [PERSON] від`єднаний від централізованого опалення шляхом заварювання турбопровода подачі та зворотної подачі централізованого опалення та опломбування місць від`єднання пломбами № 1258202, 1258246. Стояк транзитного трубопровода від`єднано від магістралі. Роботи виконані згідно виданих технічних умов № 1933/14 від 13.05.2009 р. ВАТ «Технотехнік і К» (а.с. 7). З акту обстеження системи теплоспоживання від 12.01.2016 вбачається, що магазин продовольчих товарів розташований на першому поверсі 2-поверхового житлового будинку. Система опалення загальна з будинком однотрубна з верхньою розводкою. Опалювальні труби від`єднанні від системи опалення будинку шляхом заварювання трубопроводів на подачу та зворотній шлях. Роботи по від`єднанню виконані відповідно до технічних умов №1933/14 та проєкту на від`єднання ВАТ «Технотехнік і К». Опалення приміщень магазину здійснюється технічними приладами холодильниками в кількості 11 шт (а.с. 10). З акту обстеження системи теплоспоживання нежитлового приміщення від 30.04.2024 вбачається, що системи теплоспоживання нежитлового приміщення підключені до вводу внутрішнобудинкових мереж будинку/будівлі через окреме відгалуження до ВКО приєднані до загальних стояків (а.с. 119). З акту обстеження системи теплоспоживання від 17.01.2025 вбачається, що приміщення № 3 [PERSON] має окреме відгалуження теплоносія від внутрішньо будинкових мереж теплопостачання. Приміщення обладнано чавунними радіаторами у кількості 4 од., які під`єднані до відгалуження системи опалення вентилі на подавальних та зворотних трубопроводах перекриті та опломбовані пломбами № 1258202, 1258246, опалення на радіатори не подається. Окрім окремого відгалуження теплоносія по приміщенню № 3 проходить загально будинковий стояк централізованого опалення. Опалення на стояк подається. Перевірити відповідність системи опалення приміщення на відповідність проектному рішенню неможливо у зв`язку з відсутністю проектної документації: - витягу з протоколу міжвідомчої комісії щодо відключення споживача від ЦО, - проектну документацію на індивідуальне (автономне) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО; - проектну документацію на обладнання пристроями, що дозволяють відводити повністю або частково теплоту конденсації холодильного агента в системі, тепло споживання (проект рекуперації тепла від холодильного обладнання) (а.с. 161-162). З приводу відключення приміщення суд зазначає наступне. Пунктом 14 Правила надання послуг з постачання теплової енергії , затвердженими постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08.2019 передбачено, що відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил). Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг. Зокрема вказаним Порядком установлено, що для вирішення питання відключення від мережі централізованого опалення, власник (власники) житлового будинку повинні звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, і з дотримання споживачем процедури, визначеної Порядком. Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач зверталася в установленому порядку із заявою про відключення належного їй приміщення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання. Разом з тим, відповідно до статуту Концерну «Міські теплові мережі», основною метою його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Концерн «МТМ» надавав послуги централізованого опалення та постачання гарячої води у нежитлове приміщення № 3, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що не оспорюється сторонами. Позивач не погоджується з формулою нарахування оплати за спожиту теплову енергію. Відповідно до рахунків за надані послуги за договором № 77201371 (за травень 2022, квітень 2022, та червень 2022) послуга з постачання теплової енергії (умовно-постійна частина тарифу) вираховувалася з показників 0,0080199 Гкал/год, 0,00802 Гкал/год., 0,00801999 Гкал/год, відповідно (а.с. 13-15). Натомість, відповідно до технічної документації на магазин продовольчих товарів за адресою: [ADDRESS] від 12.06.2009 року теплове навантаження від транзитних трубопроводів на приміщення магазину ПП [PERSON] по [ADDRESS] складає Q max = 68,4 ккал/год. (а.с. 8-9). Вирішуючи питання про те, який саме слід приймати за основу розрахунок оплати за спожиту енергію, суд виходить з наступного. В силу вимог ч. 4\~ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідно до\~ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом за власні кошти. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей тощо. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Опалення є однією із витрат пов`язаною зі зберіганням майна, а отже оплата за надані послуги для сталого функціонування приміщення є обов`язком власника. 02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання. Відповідно до п., п 5, 11, 32, 34, 38 Типового індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. У п. 32 Типового договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. За умовами п. 34 Типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно з пп. 3 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. Таким чином, в силу вимог вище наведених норм Закону з 01.11.2021 року Концерном «Міські теплові мережі» з [PERSON] укладено типовий індивідуальний договір №77201371 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення № 3. Як зазначали сторони у судовому засіданні житловий будинок за адресою: [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, а саме: SHARKY заводський № 53370848, за адресою надання послуг: [ADDRESS] , де платником зазначена [PERSON] (магазин) відсутні показання вузла (ів) розподільного обліку, про що зазначено в рахунках за надані послуги з постачання теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Факт отримання послуг з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою [ADDRESS] , нежитлове приміщення № 3, в якому знаходиться приміщення позивачки, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі. Відповідачем були сформовані та надані споживачам рахунки на оплату спожитої послуги. Суд не погоджується із твердженням представника позивача про те, що за період з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2022 року слід проводити нарахування за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням величини фактично отриманих послуг з постачання теплової енергії приміщення за вказаною адресою, а саме з розрахунку 68,4 ккал/час, що дорівнює 0,000068 Ккал/год, виходячи з наступного. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». (Постанова опублікована в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» 2021, N 190 від 01.10.2021р.), яка вступила в дію у відповідності до Закону України « Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 10.12.2017), та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім окремих його положень, які вводяться в дію пізніше. Згідно з ч.ч. 1, 3 статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії; У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії. Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01 жовтня 2021. Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ № 830 від 21.08.2019, викладено в новій редакції. Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ № 1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» (Далі Методика № 315): розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково. Відповідно до п. 24 Правила №830 - розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до «Методики розподілу». Відповідно до Методики № 315 Базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. Згідно Методики №315 загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку. Обсяг спожитої теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у будівлі/будинку складається з обсягів : - обсяги спожитої теплової енергії на опалення приміщень, визначений за показаннями вузлів розподільного обліку або приладів-розподілювачів теплової енергії; - обсяги спожитої теплової енергії на опалення приміщень, донарахований до мінімальної частки середнього питомого споживання згідно з розділом VI Методики №315; - обсяги спожитої теплової енергії на опалення приміщень, не оснащених вузлами розподільного обліку теплової енергії. При розподілі обсягів спожитої теплової енергії на опалення приміщень, не оснащених приладами обліку застосовувався коефіцієнт до площі опалюваних приміщень, для житлових приміщень приймається ks = 1, для нежитлових приміщень ks = 1,5. Обсяги спожитої теплової енергії житловим будинком по [ADDRESS] визначаються згідно показань приладу комерційного обліку теплової енергії. До 01.01.2022 р. розподіл обсягу спожитої у будівлі послуги виконувався згідно п.6 розділу 1 Методики №315. Визначення загальних обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг виконувалось за формулою № 1. Після визначення загального обсягу спожитої у будівлі теплової енергії її розподіл здійснюється відповідно до розділів II-VIII цієї Методики. Обсяги спожитої у будинку теплової енергії на загально-будинкові потреби (опалення місць загального користування та функціонування внутрішньо будинкової системи опалення) в житловому будинку визначалась як частка 12% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді. Функціонування - 8 % від обсягу теплової енергії, спожитої в будівлі в січні місяці, попереднього опалювального періоду. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року №358 внесено зміни до Методики №315. Відповідно з 01.01.2022 р. розподіл обсягу спожитої у будівлі послуги виконувався відповідно до п. 2. Розділу ІІ Методики №315 зі змінами. Згідно п.3 розділу ІІІ Методики №315 розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2. Також було скасовано коефіцієнт 1,5 до площі нежитлових приміщень без приладу обліку та змінено механізм визначення обсягу теплової енергії на ЗБП, а саме: обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; Відповідно до розділу ІІІ Методики №315 - для будівлі/будинку, незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії, у якій/якому відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення визначається разом з обсягом спожитої теплової енергії на опалення цих приміщень. Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Методики № 315 розподіл теплової енергії у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії для будівлі/будинку, незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії, у якій/якому відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення визначається разом з обсягом спожитої теплової енергії на опалення цих приміщень. Розподілений обсяг для 1-го опалюваного приміщення, не оснащеного приладом розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулою № 13. Згідно ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо на день набрання чинності цим Законом будівлі, зазначені у частинах другій і третій цієї статті, були приєднані до зовнішніх інженерних мереж або обладнані системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання, власники (співвласники) таких будівель (приміщень у них) зобов`язані забезпечити оснащення приміщень у них вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії відповідно до положень цієї статті протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом. У відповідності до п. 24 Правил №830 - розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється відповідно до «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315». Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021року №358 внесено зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, які набули чинності 28.01.2022 року. В першій редакції Методики не було передбачено розподіл теплової енергії на приміщення з окремими відгалуженнями перед вузлом комерційного обліку. Тому, обсяг споживання теплової енергії для такого приміщення визначався згідно ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» за нормою споживання, встановленою органом місцевого самоврядування, що підлягає щомісячному коригуванню виконавцем послуги за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря. Це стосується періоду з 01.11.2021р. по 31.12.2021р. З 01.01.2022 року внесено зміни до Методики №315 розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. В даній редакції Методики передбачено механізм розподілення теплової енергії для таких приміщень, а саме згідно п.9 розділу I: «У разі, якщо окреме приміщення будівлі/будинку, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна, має окремий інженерний ввід зовнішньої інженерної мережі або окреме відгалуження перед вузлом комерційного обліку та не оснащене вузлом обліку комунальної послуги, то при наданні цьому приміщенню послуги з постачання теплової енергії, обсяг спожитої цим приміщенням теплової енергії визначається як різниця між фактичним обсягом спожитої у будівлі/будинку теплової енергії у розрахунковому періоді (розраховується відповідно до формули 11 цієї Методики) та показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії у будівлі/будинку. Визначений таким чином обсяг споживання теплової енергії не враховується до показань вузла комерційного обліку та не приймає участь в загальному розподілі комунальної послуги у будівлі/будинку. Якщо у будівлі/будинку є декілька зазначених приміщень, то така різниця розподіляється на ці приміщення пропорційно до їх загальних/опалювальних площ/об`ємів. Це стосується періоду з 01.01.2022. по 30.06.2022. Базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. Отже, після змін у законодавстві методикою не передбачена можливість здійснення нарахувань спожитої послуги у опалювальному приміщенні з використанням теплового навантаження/потужності приміщення. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Представник позивачки не надала суду належних, допустимих доказів для застосування наданої нею формулою нарахування оплати за послугу з постачання теплової енергії та, відповідно, про необхідність здійснення перерахунку заборгованості з оплати за послугу з постачання теплової енергії за вказаною формулою за адресою: [ADDRESS] з 01.11.2021 по 30.06.2022, а тому суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed