Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до Київської міської ради, у якій просить визначити йому додатковий строк з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви до нотаріальних органів про відкриття та прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його прабабуся [PERSON] , якій належало 2/15 частини квартири [ADDRESS] . Після її смерті спадкова справа не відкривалась. Фактично прийнявши спадщину від своєї дочки (бабусі позивача) [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] не оформила належним чином своє спадкове право на вказану частину нерухомого майна, що вказано у Свідоцтві про право на спадщину від 28.02.2013 року. Про наявність цього свідоцтва позивачу стало відомо у жовтні 2024 року, після передачі документа позивачу його тіткою [PERSON] , яка віднайшла його у речах дідуся позивача. Тому тільки у жовтні 2024 році позивач звернувся до приватного нотаріуса щодо оформлення належним чином своє право на спадкове майно. На підставі викладеного [PERSON] просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після його бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у два місяці з моменту набрання рішення суду законної сили. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 21.02.2025 року на адресу суду надійшло клопотання [PERSON] про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі. 07.03.2025 року через систему «Електронний суд» Київська міська рада подала відзив на позовну заяву, у якому заперечила проти задоволення позову вказуючи на безпідставність та необґрунтованість заявлених[PERSON] позовних вимог. Відповідач вважає, що позивачем не надано достатніх доказів того, що він не зміг прийняти спадщину у встановлений строк через поважні причини, спадкоємець померла [INFO] , а із заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернувся лише у жовтні 2024 року. Відтак, відповідач вважає, що аргумент позивача про те, що він мав поважні причини для пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини не заслуговує на увагу. 20.03.2025 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання [PERSON] про залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідача - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік Олени Василівни (місцезнаходження: 03057, м. Київ, проспект Берестейський, 49/2, офіс 330), та витребування у приватного нотаріуса копії спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Також надійшло клопотання про виклик свідка [PERSON] , яка, за переконанням позивача, може підтвердити обставини, викладені у позовній заяві, зокрема факт випадкового знаходження свідоцтва про право на спадщину за законом в речах її батька (діда позивача), у жовтні 2024 року та передачі його позивачу. Крім того, надійшло клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача - Дванадцятої київської державної нотаріальної контори (місцезнаходження: 03146, м. Київ, вул. Гната Юри, 9) та витребування з державної нотаріальної контори інформаційні довідки із спадкового реєстру після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2025 року, внесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік Олени Василівни, задоволено клопотання позивача про виклик свідка, залишено без розгляду клопотання позивача про залучення до участі у справі у якості третьої особи Дванадцятої київської державної нотаріальної контори та витребування у нотаріальної контори інформаційних довідок із спадкового реєстру після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2025 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік Олени Василівни (03057, м. Київ, проспект Берестейський, 49/2, офіс 330) належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 23.04.2025 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрік Олени Василівни надійшла копія спадкової справи №34/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримав подану позовну заяву, просив її задовольнити. Пояснив суду, що з 2006 року його батьки переїхали жити в квартиру [ADDRESS] . Зазначена квартира є місце його реєстрації, проте він фактично проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Більша частина цієї квартири на час звернення до суду із цим позовом належить на праві власності його матері [PERSON] (13/15). Однак 2/15 частини квартири фактично прийнята у спадок його дідом [PERSON] після смерті його прабаби [PERSON] та не оформлена у визначеному законом порядку. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. На час смерті свого діда ( [INFO] ), він разом із тіткою проживав за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового слухання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла прабабуся позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27.09.2014 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.06.1997 року, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної власності: [PERSON] - 1/5 частина та членам його сім`ї: [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина, [PERSON] - 1/5 частина. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, наданої Відділом з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, наявної в матеріалах справи, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] у період з 18.10.2011 року по 30.09.2014 року. Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 19.08.2004 року по теперішній час, що встановлено із Довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Голосіївської РД А. Згідно з договором дарування частини квартири від 06.09.2007 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/5 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВКС №492178, виданим державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Дмитрієвою Т.М. 29.01.2008 року, на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями частки спадкового майна [PERSON] , є його мати [PERSON] , спадкове майно складається із 1/5 частини квартири [ADDRESS] . На 1/15 частину квартири видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] . На 1/15 частину квартири видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] . На 1/15 частину квартири видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] . Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 11.05.2008 року, [PERSON] , яка діяла за свого малолітнього сина [PERSON] , продала, а [PERSON] купив 4/15 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НРЕ №795742 від 08.07.2021 року [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , 13/15 частини квартири [ADDRESS] . Разом з тим, згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВТА №865444, виданим державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. 28.02.2014 року, на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями майна [PERSON] , 1944 року народження, яка померла [INFO] , є її мати [PERSON] , [INFO] , на частку та чоловік [PERSON] , [INFO] , на частку. Спадщина, на яку у вказаній частці видано свідоцтво, складається з 4/15 частин квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 2/15 частки квартири видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 2/15 частки квартири не видано. Спадкова справа №1072/2012, зареєстровано в реєстрі №11-119. Таким чином, за життя, після смерті її дочки [PERSON] , [PERSON] успадкувала 2/15 частини квартири [ADDRESS] . Однак, у визначеному законом порядку не оформила своє право на спадщину, свідоцтво про право на спадщину на 2/15 частки квартири [ADDRESS] не отримала. Після смерті [PERSON] спадкова справа №34/2024 була відкрита лише 04.10.2024 року за заявою [PERSON] , [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войстрик О.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/15 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] після смерті прабаби [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини. У постанові приватний нотаріус зазначила, що 2/15 частки квартири [ADDRESS] належали [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємицею якої була її мати [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Син [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Оскільки [PERSON] не подавав заяву про прийняття спадщини протягом строку встановленого законодавством України та не проживав разом з померлою [PERSON] на час відкриття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її згідно з ст. 1272 ЦК України. Звертаючись до суду із вказаним позовом [PERSON] вказує на пропуск ним строку для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, оскільки про свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВТА №865444, видане державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. 28.02.2014 року, йому стало відомо лише у жовтні 2024 року, після того як це свідоцтво випадково було віднайдено його тіткою та передано йому. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є тіткою [PERSON] , пояснила суду, що вона та позивач фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , хоча [PERSON] зареєстрований за іншою адресою. Прибираючи у квартирі у речах її батька (діда позивача) [PERSON] випадково знайшла свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.02.2013 року у жовтні 2024 року та одразу передала його племіннику. Так, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч. 1ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач пропустив шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини після смерті прабаби і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Суд приймає до уваги, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з наступних причин: відомості щодо не отримання свідоцтва [PERSON] про право на спадщину на 2/15 частки квартири [ADDRESS] стали відомі позивачу з свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТА №865444, виданим державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. 28.02.2014 року, яке було передано позивачу його тіткою у жовтні 2014 року. Відповідно до цього свідоцтва, спадкоємцями майна [PERSON] , 1944 року народження, яка померла [INFO] , є її мати [PERSON] , [INFO] , на частку та чоловік [PERSON] , [INFO] , на частку. Спадщина, на яку у вказаній частці видано свідоцтво, складається з 4/15 частин квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 2/15 частки квартири видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 2/15 частки квартири ще не видано. Спадкова справа №1072/2012, зареєстровано в реєстрі №11-119. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційними, оскільки він втратить право на успадкування квартири, яка залишилися після смерті спадкодавця. І втрата спадкового майна буде для нього надмірним тягарем нерозмірним з його діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичною особою. А тому суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог [PERSON] . Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.79 року, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017 року у справі N 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приймає до уваги пояснення позивача, викладені у позовній заяві, про те, що через відсутність відомостей щодо невидачі його прабабі свідоцтва про право на спадщину на 2/15 спірної квартири, він не зміг своєчасно використати своє право на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї прабаби. Ці пояснення узгоджуються зі змістом доказів, які надані позивачем. Вказані докази узгоджуються з іншими матеріалами справи, не суперечать їм, не заперечуються і не спростовуються іншими учасниками справи. Суд вважає доведеними обставини поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті його прабаби [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином, обставини через які позивач дійсно протягом встановленого строку після смерті його прабаби не подавав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори і на які він посилається у позові, суд визнає поважними причинами через які позивач пропустив строк, необхідний для подання заяви про прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає за можливе позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити, визначивши позивачу додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з дня набрання цим рішенням законної сили. Однак, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved