Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

28.03.2025 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити [PERSON] додатковий строк терміном один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Вимоги вмотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; дачний будинок в с. Пологи Охтирського району; транспортний засіб марки «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] , 1980 року випуску. Спадкоємицями після смерті [PERSON] є позивач та його мати [PERSON] , яка не претендує на спадщину. Позивач не встиг своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, оскільки постійно займається волонтерською діяльністю і постійно перебуває у відрядженнях по всій Україні. Вважає, що позивачем пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, що і стало підставою звернення до суду. 02.04.2025 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 06.05.2025 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду з повідомленням учасників процесу. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, врахувавши позицію учасників справи, дійшов наступного висновку. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.08.2024 Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , у м. Курахове Покровського району Донецької області, про що складено актовий запис №433 (а.с. 12). З витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії від 09.01.2025 №78 та свідоцтва «Почесний громадянин міста-героя Охтирки» вбачається, що [PERSON] загинув [INFO] , виконуючи військовий обов`язок, пов`язаний із захистом Батьківщини під час повномасштабного вторгнення РФ на територію України (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.02.1996, свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2011, зареєстрованого в реєстрі за №1481, та витягу про державну реєстрацію прав від 27.07.2011 №30765606, [PERSON] на праві власності належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-19). Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 06.07.2001 вбачається, що [PERSON] був власником легкового автомобіля «BMW 520», 1980 року випуску (а.с. 15). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.03.1991 відділом РАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області, та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.01.2025 Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [PERSON] доводився позивачеві батьком, а відповідачці чоловіком (а.с. 8,14). Відповідно до відповіді відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради від 25.03.2025 №15-16/471, станом на 27.07.2024 за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована одна особа [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 13). Листом від 27.03.2025 №436/02-14, за підписом державного нотаріуса Другої охтирської державної нотаріальної контори Воропая В.В., позивачеві на його звернення роз`яснено про відсутність підстав для прийняття заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строк для звернення із такою заявою (а.с. 22). За інформацією, наданою завідувачем Другої охтирської державної нотаріальної контори Воропаєм В.В., вих. №609/02-14 від 15.05.2025, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрито спадкову справу №275/2024 на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК», поданою 11.10.2024, інші спадкоємці з заявами про прийняття та/чи відмову від спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, заповіт в нотаріальній конторі не посвідчувався, що також підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 15.05.2025. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що визначається ст. 1261 ЦК України. В ч. 1, 2 ст.\~1268\~ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ст.\~1272\~ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.\~1270\~ЦК України , не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. З аналізу вказаних положень ЦК України вбачається, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Перевагою в процесі визначення поважності причин пропуску Верховний Суд визначає незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та вказує, що це є підставою для задоволення таких вимог (постанова Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року, судова справа №681/203/17-ц, провадження №61-26164св18). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він не встиг звернутися в межах визначеного законом строку до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті батька [PERSON] у зв`язку з тим, що займається волонтерською діяльністю та постійно перебуває у відрядженнях по всій Україні. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, а також те, що спір відносно спадкового майна відсутній, суд вважає причини пропуску звернення із заявою про прийняття спадщини поважними. Відповідно до ст. ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved