Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, де просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,4942 га та ділянку площею 0,0506 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЛВ № 037296 від 28.02.2000 року в порядку спадкування за законом, що належало [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликається на те, що [INFO] помер її брат [PERSON] , якому на праві приватної власності належали земельні ділянки загальною площею 2,5448 га в тому числі: ділянка № 1 2,4942 га та ділянка № [NUMBER] 0,0506 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області. Позивачка є спадкоємцем за законом вказаного майна, однак правовстановлюючі документи нею були втрачені. Відтак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно брата позивачка, вона не може оформити спадщину, а тому просить позовні вимоги задовольнити повністю, визнавши за нею право власності на спадкове майно за законом після смерті брата. Ухвалою суду від 18.09.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 10.02.2025 року закрито підготовче провадження із призначенням справи до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги просить суд задовольнити. Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника. У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення із таких підстав. Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою, сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12 грудня 2023 року, підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 червня 1972 року, підтверджено, що [PERSON] має батьків: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 серпня 1968 року, підтверджено, що [PERSON] має батьків: батько відсутні дані, матір - [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] є братом позивачки, однак в імені матері позивачки є відмінності у свідоцтвах про народження, а саме у імені « [PERSON] ». Також, у позовній заяві позивачка, яка є спадкоємцем другої черги за законом, взагалі не згадує про інших спадкоємців попередніх черг (у тому числі, чи прийняли вони спадщину, чи відмовилися від її прийняття), за відсутності зазначених доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Із матеріалів справи вбачається, що місцем відкриття спадщини в розумінні положень частини першої статті 1221\~ЦК України невідоме, оскільки позивачка не зазначає останнє місце проживання спадкодавця. Лише із свідоцтва про смерть спадкодавця відомо, що він помер в м. Буськ Золочівського району Львівської області, проте де він проживав та був зареєстрований, - невідомо. Натомість місце реєстрації позивачки із 30.05.1996 року по даний час є [ADDRESS] . Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачкою не долучено до справи доказів прийняття нею спадщини після смерті брата в розумінні приписів частини третьої статті 1268 та статті 1269 ЦК України, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Крім того,\~в силу\~вимог пункту\~2\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України\~судові витрати\~сплачений позивачкою\~ [PERSON] судовий збір за подання нею позовної заяви в сумі 1211,20 грн. покладаються на неї, ураховуючи відмову в задоволенні позову. Ураховуючи наведене та

Outcome: dismissed