Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

11.07.2024 до суду надійшла позовна заява позивача, в якій вона просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса за №19162, вчинений 20.12.2021 приватним нотаріусом Солонець Т.М. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.12.2021 приватним нотаріусом Солонець Т.М. було видано виконавчий напис за №19162, яким з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» стягнуто борг у розмірі 26315.72 грн. за період з 25.10.2021 по 20.12.2021. Постановою головного державного виконавця Великобурлуцького ВДВС від 16.02.2023 відкрито виконавче провадження №71069711 щодо виконання вказаного виконавчого напису. Позивач з вказаним розміром заборгованості не згодна, жодна організація розмір заборгованості з нею не узгоджувала, про відступлення права вимоги позивача не повідомляли, кредитів у відповідача позивач не брала. Отже при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не дотримано вимог законодавства щодо перевірки безспірності заборгованості, оскільки сам лише факт подання відповідачем документів нотаріусу не свідчить на відсутність спору. Таким чином виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача адвокат Зінченко С.А. надала заяву, в якій вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу без їх участі. Представник відповідача в судові засідання 12.09.2024, 11.11.2024, 17.01.2025, 24.02.2025 та 09.06.2025 не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, в якій просив задовольнити позов та зменшити розмір судових витрат. Приватний нотаріус Солонець Т.М. в судові засідання 12.09.2024, 11.11.2024, 17.01.2025, 24.02.2025 та 09.06.2025 не з`явилася, пояснення на позов та/або заяв про розгляд справи без її участі до суду не надходило. В матеріалах справи наявна заява з Великобурлуцького ВДВС про розгляд справи без участі представника. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Суд установив, що 20.12.2021 приватним нотаріусом Київського МНО Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №19162 (копія а.с.9) про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», якому АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору факторингу №РВ-2021-26/10 від 26.10.2021 відступлено право вимоги за кредитним договором №SAMDNWFC00004901172 від 16.05.2014, невиплачених в строк грошових коштів у сумі 26315.72 грн. за період з 25.10.2021 по 20.12.2021. Згідно копії виписки з рахунка [PERSON] (а.с.10) сума заборгованості за кредитним договором №SAMDNWFC00004901172 від 16.05.2014 станом на 20.12.2021 становить 43776.20 грн. Згідно копії постанови головного державного виконавця Великобурлуцького ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2023 (копія а.с.7-8) на підставі виконавчого напису №19162 від 20.12.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО Солонець Т.М., відкрито ВП №71069711 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 26315,72 грн. Частиною 1 статті 4 ЦПК України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~статтею\~18\~ЦК\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~статей\~87,\~88\~Закону\~України\~«Про нотаріат»\~(далі\~\~Закон)\~для\~стягнення\~грошових сум\~або\~витребування\~від боржника\~майна\~нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи\~на\~документах,\~що\~встановлюють\~заборгованість.\~Перелік\~документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів,\~встановлюється\~Кабінетом\~Міністрів України.\~Нотаріус\~вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо\~подані\~документи підтверджують\~безспірність\~заборгованості\~або іншої\~відповідальності\~боржника\~перед стягувачем\~та\~за\~умови,\~що\~з\~дня виникнення\~права\~вимоги\~минуло не\~більше\~трьох\~років,\~а\~у\~відносинах між\~підприємствами,\~установами\~та\~організаціями \~не\~більше\~одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. На виконання ч. 2 ст. 87 Закону Кабінетом Міністрів України постановою №\~1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (далі Перелік). З огляду на викладене, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, передбачених відповідним переліком, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Такі вимоги законодавства встановлені, зокрема, для запобігання зловживань з боку кредитора, який не зазначає всіх обставин при зверненні до нотаріуса. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 в справі №\~826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано частково незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року\~"Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а саме в частинах: п. 1\~Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1\~такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.", п. 2\~Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". З огляду на викладене вчинення виконавчого напису нотаріуса можливо лише на заборгованість за кредитним договором, який посвідчений нотаріально. У позові зазначено, що позивач щодо відступлення права вимоги не повідомлена, відповідач вказану обставину не оспорював, крім того відповідач позов визнав, таким чином, суд приходить до висновку, що Виконавчий напис учинений з порушенням Переліку, оскільки відсутні докази надання списку документів відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який є вичерпним, крім того наявний спір щодо розміру заборгованості, а тому вчинення Виконавчого напису на заборгованість позивача, яка нарахована за Договором, є незаконним. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є\~докази,\~які\~містять\~інформацію щодо\~предмета\~доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що\~підтверджують\~заявлені вимоги\~чи\~заперечення\~або мають\~інше\~значення\~для розгляду\~справи\~і\~підлягають встановленню\~при\~ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.\~ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України судове рішення\~повинно\~ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства\~права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.7 ст. 158 КК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141, 142 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved