Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

В травні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання права власності на майно. В позовній заяві вказала, що 15.11.2024 року набула право власності на торгово-складське приміщення загальною площею 103,1 кв. м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , згідно мирової угоди, яка була укладена між нею та [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого провадження ВП № 75092844 з примусового виконання виконавчого листа № 608/1180/23 від 15.11.2023 року про стягнення з [PERSON] в користь позивачки заборгованість за договором позики від 23 червня 2021 року у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США - основного боргу; 3478 (три тисячі чотириста сімдесят вісім) доларів США 36 центів 3 % річних від простроченої суми; 35200 (тридцять п`ять двісті) доларів США 2 % за місяць за весь період позики та судові витрати по справі в сумі 13420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 23 червня 2021 року шляхом звернення стягнення в тому числі на торгово-складське приміщення, загальною площею 103,1 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Чортківського районного суду під 25.07.2024 року у справі № 608/1180/23 вищезазначена мирова угода була затверджена судом. Приміщення розташоване на земельній ділянці площею 0,1770 га кадастровий номер 6125510100:01:004:0066, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка перебуває у власності відповідача [PERSON] . Набувши право власності на вказаний об`єкт, в грудні 2024 року [PERSON] звернулася до нього з пропозицією щодо відчуження їй частини земельної ділянки необхідної для обслуговування зазначеного приміщення. В січні 2025 року [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] з клопотанням виконати роботи із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на дві земельні ділянки: земельну ділянку [ADDRESS] площею - 0,1628 га та земельну ділянку [ADDRESS] площею -- 0,0142 га (для обслуговування належного позивачці торгово-складського приміщення). ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» як іпотекодержатель земельної ділянки надав дозвіл розділити земельну ділянку, що належить [PERSON] , на дві окремі земельні ділянки згідно плану поділу з метою подальшої передачі однієї із земельних ділянок позивачці для обслуговування будинковолодіння. Згідно технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки було сформовано дві окремі земельні ділянки: земельна ділянка площею 0,1628 га кадастровий номер 6125510100:01:004:0247, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] (земельна ділянка 1); земельна ділянка площею 0,0142 га кадастровий помер 6125510100:01:004:0248, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] (земельна ділянка 2). В березні 2025 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора з заявою про проведення реєстраційних дій щодо поділу земельної ділянки. Однак, державний реєстратор відмовив у проведенні реєстраційних дій, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру іпотек і реєстру заборон, встановлено заборону на нерухоме майно на вказану земельну ділянку, а саме накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] , згідно постанови державного виконавця Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт майна боржника від 16.01.2023 року у ВП 19371448, номер запису обтяження: 48985616 (спеціальний розділ). Також [PERSON] звернувся до відділу ДВС з клопотанням щодо зняття арешту з земельної ділянки для проведення її поділу, однак йому було відмовлено за безпідставністю. Тому позивачка [PERSON] просила зняти арешт з земельної ділянки площею 0,1770 га, кадастровий номер 6125510100:01:004:0066, що розташована за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] ; провести поділ вказаної земельної ділянки на дві окремі земельні ділянки та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0142 га, кадастровий номер 6125510100:01:004:0248, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 19 травня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено в справі підготовче судове засідання. 19 травня 2025 року від представника позивачки надійшла заява про зменшення позовних вимог, а саме просить лише зняти арешт з земельної ділянки площею 0,1770 га, кадастровий номер 6125510100:01:004:0066, що розташована за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи проводити за їх відсутності, зменшені позовні вимоги задовольнити, вирішити питання про повернення зайво сплаченого судового збору в сумі 1211,20 гривень у зв`язку із зменшенням позовних вимог. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не має, зменшені позовні вимоги визнає повністю. Представник відповідача - Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» також в судове засідання не з`явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги [PERSON] підтримують. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15 листопада 2024 року [PERSON] набула право власності на торгово-складське приміщення загальною площею 103,1 кв. м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , згідно мирової угоди, яка була укладена між нею та [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого провадження ВП № 75092844 з примусового виконання виконавчого листа № 608/1180/23 від 15.11.2023 року про стягнення з [PERSON] в користь позивачки заборгованість за договором позики від 23 червня 2021 року у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США - основного боргу; 3478 (три тисячі чотириста сімдесят вісім) доларів США 36 центів 3 % річних від простроченої суми; 35200 (тридцять п`ять двісті) доларів США 2 % за місяць за весь період позики та судові витрати по справі в сумі 13420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 23 червня 2021 року шляхом звернення стягнення в тому числі на торгово-складське приміщення, загальною площею 103,1 кв. м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Чортківського районного суду під 25.07.2024 року у справі № 608/1180/23 вищезазначена мирова угода була затверджена судом. Приміщення розташоване на земельній ділянці площею 0,1770 га кадастровий номер 6125510100:01:004:0066, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка перебуває у власності відповідача [PERSON] , що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 004476. В січні 2025 року [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] з клопотанням виконати роботи із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на дві земельні ділянки: земельну ділянку [ADDRESS] площею - 0,1628 га та земельну ділянку [ADDRESS] площею -- 0,0142 га (для обслуговування належного позивачці торгово-складського приміщення). ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» як іпотекодержатель земельної ділянки надав дозвіл розділити земельну ділянку, що належить [PERSON] , на дві окремі земельні ділянки згідно плану поділу з метою подальшої передачі однієї із земельних ділянок позивачці для обслуговування будинковолодіння. Згідно технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки було сформовано дві окремі земельні ділянки: земельна ділянка площею 0,1628 га кадастровий номер 6125510100:01:004:0247, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] (земельна ділянка 1); земельна ділянка площею 0,0142 га кадастровий помер 6125510100:01:004:0248, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] (земельна ділянка 2). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру іпотек і реєстру заборон № 425694635 від 06.05.2025 вбачається, що накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] , згідно постанови державного виконавця Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт майна боржника від 16.01.2023 року у ВП 19371448, номер запису обтяження: 48985616 (спеціальний розділ). Вирішуючи позовні вимоги позивачки, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у справі спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений па земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Згідно ч. 16 ст. 120 ЗК України предметом правочину, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва або частку у праві спільної власності на такий об`єкт), який розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), що перебуває у власності відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, повинна бути також така земельна ділянка (або частка у праві спільної власності па неї). Істотного умовою договору, який передбачає такий перехід права власності, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача до набувача такого об`єкта (частки у праві спільної власності па неї). Таким чином, будинок чи інша будівля нерозривно пов`язані з земельною ділянкою, на якій вони розміщені і земельна ділянка завжди повинна переходити у власність (користування) до набувача будівлі. Дані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 22 червня 2021 у справі №200/606/18. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивачка [PERSON] як потенційний власник частини нерухомого майна, на яке було накладено арешт, а саме земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] (земельна ділянка 2), позбавлена можливості зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку у зв`язку з накладеним арештом на земельну ділянку. Виходячи з вищевикладеного, за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого остання позбавлена змоги оформити право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, підстав для продовження арешту на майно відповідача суд не вбачає, а тому вважає, що зменшені позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви представника позивачки і повернення позивачці зайво сплаченого судового збору в сумі 1 211,20 гривень у зв`язку із зменшенням позовних вимог.

Outcome: approved