Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Він закінчив самочинну реконструкцію квартири у житловий будинок садибного типу та будівництво сараю літ. Б1, сараю В1, гаражу Д1, сараю Е1, сараю Ж1, сараю Л1. 24.04.2024 року позивач звернувся до бюро технічної інвентаризації для виготовлення технічного паспорту на об`єкт. 12 вересня 2024 року позивач отримав Інформацію з Верхньодніпровської міської ради відділ містобудування та архітектури, відповідно до Генерального плану села Боровківка, рішенням Боровківської сільської ради № 17.08.2021 №273-19/УІ домоволодіння за вказаною адресою знаходиться на території садибної забудови, що не суперечить вимогам чинної містобудівної документації. 17.12.2024 року отримав Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо Інформації про технічне обстеження. 13 червня 2024 року позивач отримав відмову у проведенні реєстраційних дій. Після закінчення реконструкції та будування сараю літ. Б1, сараю В1, гаражу Д1, сараю Е1, сараю Ж1 та сараю Л1 він має на меті отримати документи про право власності на самочинно реконструйований житловий будинок А-1 та самочинно збудовані: сарай літ. Б1, сарай В1, гараж Д1, сарай Е1, сарай Ж1, сарай Л1. У БТІ йому повідомили, що отримати право власності на нерухоме майно можливо лише після введення його експлуатацію, отримання право власності та реєстрації речового права. Ввести об`єкт нерухомості в експлуатацію позивач не має можливості, так як до Порядку введення об`єктів в експлуатацію необхідно отримати рішення суду. Провадження у справі відкрито ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхана С.М. від 18 лютого 2025 року. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Челюбєєва Є.В. від 05 травня 2025 року прийнято справу до свого провадження зі стадії розгляду справи по суті за правилами загального позовного провадження та замінено первісного відповідача у справі Верхньодніпровську міську раду на належного [PERSON] . Ухвалою від 19.05.2025 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнає. Представник третьої особи КП «Верхньодніпровське БТІ» у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно залишити без задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 19.04.2024, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області. Дана обставина також підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав № 374709820 від 17.04.2024, №375061648 від 19.04.2024 та свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] . Згідно Інформацію з Верхньодніпровської міської ради відділ містобудування та архітектури від 12.09.2024, щодо відповідності збудованого житлового будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Генерального плану села Боровківка, визначеного актуальним рішенням Боровківської сільської ради № 17.08.2012 № 273-19/УІ, домоволодіння за вказаною адресою знаходиться на території садибної житлової забудови, що не суперечить вимогам чинної містобудівної документації. Забудова земельної ділянки здійснена в умовах ущільненої садибної забудови, з порушенням вимог ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій», а саме, господарські споруди гараж Д1, сараї Б1, Е1, М1 знаходяться на відстані менше ніж 1 м від межі сусідньої земельної ділянки. Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо Інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва Реєстраційний номер: ТО01:5158-8248-6648-1780 від 17.12.2024 року: Тип висновку - позитивний. Встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації. Рішенням реєстратора прав на нерухоме майно № 73637320 від 13.06.2024 позивачу відмовлено у проведені реєстраційних дій. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 415676574 від 28.02.2025 встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статей\~321,\~328 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, держава не втрачається у здійснення власником права власності. Так, позивач просить визнати право власності на самочинну реконструйовану квартиру у житловий будинок садибного типу та господарські споруди за адресою: [ADDRESS] , в той час, як судом встановлено, що власниками нерухомого майна за вказаною адресою є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанова Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №602/1455/20). Оскільки на підставі досліджених доказів судом встановлено, що фактично позивачем здійснена реконструкція квартири [ADDRESS] , а власниками квартири [ADDRESS] , на яку заявлені вимоги позивача про визнання права власності, тому задоволення позовних вимог [PERSON] є неможливим та розцінюється як порушення прав відповідача та інших співвласників нерухомого майна. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог слід відмовити, тому витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed