Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Сідько Світлану Іванівну, яка діє на підставі ордера серії ВІ №1295618 від 15.04.2025, через систему «Електронний суд» подала до суду 15.04.2025 позов до відповідачки про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, стягнутих, за період з 09.05.2023 по 31.12.2024 в розмірі 82555,35 грн, обґрунтовуючи позов тим, що заочним рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 01.08.2023 у справі №535/659/23 з відповідачки на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідачки, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 09.05.2023 до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] не виконала свій обов`язок щодо сплати аліментів, а тому за вказаний період утворилась заборгованість у розмірі 82555,35 грн, що є підставою для стягнення неустойки (пені), розмір якої згідно з розрахунком становить 297538,17 грн. Оскільки відповідно до норм ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами, розмір пені, що підлягає до стягнення з відповідачки становить складає 82555,35 грн. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 21.04.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі №535/355/25 у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.36-37). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 13.05.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позову, яка є заявою про зміну предмета позову у справі №535/355/25 (а.с.66-68). Позивачка та представник позивачки у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили (а.с. 71, 74, 79-80). 12.06.2025 представник позивачки подала до суду через систему «Електронний суд» заяву, в якій просить справу розглядати без її та позивачки участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі; не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.81-82). Крім того, представник позивачки подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи документи, які підтверджують витрати на професійну правничу допомогу й просить врахувати їх при вирішенні питання розподілу судових витрат між сторонами (а.с. 83-89). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с.72, 77-80), про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, за наявності існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд у даній справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Котелевського районного управління юстиції у Полтавській області 04.03.2014, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є громадяни України: батько [PERSON] ; мати [PERSON] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.10.2018 Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ГТУЮ у Полтавській області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.16). Згідно з рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 30.03.2023 у справі №535/2092/22, [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Відповідно до рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] » № 79 від 05.05.2023, малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.9). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи Виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 01.06.2017 за №240, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 01.08.2023 у справі №535/659/23 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 09.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-12). На виконання рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 01.08.2023 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, 05.09.2023 Котелевського районним судом Полтавської області видано виконавчий лист у справі №535/659/23 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 09.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). Згідно з довідкою-розрахунком Котелевського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість по виконавчому провадженню 72715033 з примусового виконання виконавчого листа №535/659/23 від 05.09.2023 становить 82555,35 грн, за період з 09.05.2023 по 31.03.2025, відповідачкою сплачено та/або стягнуто державним виконавцем 0,00 грн. (а.с. 17-18). Відповідно до Відповіді №1308054 від 21.04.2025 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, [PERSON] за період з 2 кварталу 2024 по 1 квартал 2025 отримала дохід 2000 грн (соціальні виплати з відповідних бюджетів) (а.с.39). Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тобто, платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця, а у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати та помножити та 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Згідно з розрахунком представника позивача розміру пені за неустойку аліментів загальна сума неустойки (пені), що визначена додаванням сум неустойки за кожний з місяців заборгованості, склала 297538,17 грн. (а.с.19). Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з наданим представником позивача розрахунком пені за період з 09.03.2023 по 31.03.2025, який розрахований за формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Отже, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 09.03.2023 по 31.03.2025 становить 297538,17 грн. А тому, з врахуванням суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 82555,35 грн, розмір неустойки (пені), на яку позивач як одержувач аліментів має право на стягнення, обмежується відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України 100 відсотками такої заборгованості, й становить 82555, 35 грн. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 01.08.2023, а також на підтвердження відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за вказаним рішенням суду, відповідачка не надала. При вирішення даної справи, суд враховує правову позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити повністю. Позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягти судовий збір за подання позовної заяви до суду із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору на підставі вимог ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позовна заява подана до суду представником позивача в електронній формі. Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 - 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи зазначене вище, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді, представник позивача [PERSON] адвокат Сідько С.І. додала: угоду про надання правової допомоги від 19.02.2025, відповідно до змісту п. 1.6 якої, розрахунок по даній угоді проводиться у порядку та на умовах, зазначених в додатках; ордер серії ВІ №1295618 на надання правничої допомоги від 15.04.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1422 від 21.03.2017; попередній (орієнтовний) розрахунок від 15.04.2025; детальний опис робіт від 21.08.2024, а саме: усні юридичні консультації, роз`яснення норм чинного законодавства щодо характеру спірних правовідносин та протягом всього часу розгляду справи 1 год, вартість 2000,00 грн; Аналіз доказів та судової практики з питань спірних правовідносин, подання та надсилання клопотань, запитів 3 год, вартість 6000,00 грн; Збір документів. Підготовка та подання позовної заяви 6 год, вартість 12000,00 грн; акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) до договору про надання правничої допомоги від 19.02.2025, за яким вартість послуг становить 20000,00 грн, жодних претензій по якості, повноті, строках й обсягу в цілому послуг замовником до виконавця не має; довідка від 12.06.2025 про оплату [PERSON] адвокату Сідько С.І. гонорару 20000,00 грн за наданні правничі послуги у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (а.с.20-23, 86-88). У матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачці правової допомоги: 19.02.2025 у частині надання правової допомоги протягом всього часу розгляду справи, оскільки станом на 19.02.2025 позовна заява не була подана до суду та справа за позовом позивачки не перебувала у провадженні суду; 07.04.2025 у вигляді подання та надсилання клопотань, запитів, на що було затрачено 3 год (за вирахуванням часу аналізу доказів та судової практики), вартістю 6000,00 грн; 15.04.2025 щодо збору документів без детального зазначення даного виду надання правничої допомоги, часу на нього затраченого та вартості даного виду робіт із зазначеного часу та вартості наданих послуг 6 год на суму 12000,00 грн. Крім того, позивачкою чи її представником не надано додатки до угоди про надання правової допомоги від 19.02.2025, визначені п. 1.6, за якими визначаються порядок та умови проведення розрахунку по даній угоді. Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц\~(постанова від 19.02.2020). Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що витрати позивачки на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом справи, не є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру в частині наданих послуг, зазначених у детальному описі робіт (наданих послуг) адвокатом Сідько С.І. Таким чином, ураховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Outcome: approved