Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за: кредитним договором № 37141-12/2023 в розмірі 60 000,00 грн, кредитним договором № 47449-12/2023 в розмірі 16 000,00 грн, договором позики № 4181849 в розмірі 59 145,00 грн, а всього в розмірі 135 145,00 грн. При цьому посилається на те, що між фінансовими компаніями та відповідачем було укладено кредитні договори, за яким остання отримала в кредит відповідні суми грошових коштів. Умови вказаних договорів відповідач не виконував належним чином, таким чином утворилась заборгованість на загальну суму 135 145,00 грн. У подальшому, на підставі укладеного з позивачем договору факторингу первісні кредитори відступили позивачу належні їм права вимоги за договором, укладеним з відповідачем, а тому позивач набув права грошової вимоги до відповідача на вищезазначену суму, яку остання не сплатив позивачу у позасудовому порядку. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи у відсутність їхнього представника, позов просять задовольнити в повному обсязі, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.12.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 37141-12/2023 за умовами якого останній отримав грошові кошти в сумі 15\~000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. 30.12.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 37141-12/2023 за умовами якого останній отримав грошові кошти в сумі 4\~000,00 грн строком на 120 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Окрім цього, 24.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 29.04.2024 року до Договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 60 000,00 грн, з яких: 15\~000,00 грн\~заборгованість за основною сумою боргу; 45 00,00 грн\~заборгованість за відсотками за кредитним договором № 37141-12/2023 та права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 000,00 грн, з яких: 4\~000,00 грн\~заборгованість за основною сумою боргу; 12 00,00 грн\~заборгованість за відсотками за кредитним договором № 47449-12/2023 15.12.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем, було укладено договір позики № 4181849, відповідно до умов якого відповідач отримав в позику грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. Відповідно до п.2.2., 2.3 договору, позика надається строком на 27 днів, тобто до 11.01.2024 року. Дата надання кредиту 15.12.2023 року. 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до якого ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 59 145,00 грн, з яких: 15 000,00 грн\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 44 145,00 грн\~сума заборгованості за відсотками. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою для пред`явлення даного позову. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України\~розмір\~і порядок одержання\~процентів встановлюється договором.\~З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надаючи оцінку наданим позивачем та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що: Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. При укладенні спірного кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами. Таким чином, з урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, у відповідача утворилась заборгованість. Судом встановлено, що відповідно до п. 2.2, 2.3 договору позики № 4181849 від 15.12.2023 року, строк позики 27 днів, дата надання позики 15.12.2023. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України). Враховуючи висновки надані ВСУ, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення процентів за договором позики № 4181849 від 15.12.2023 року за період з 12.01.2024 року по 28.02.2025 року задоволенню не підлягають, оскільки нараховування передбачених договором процентів за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Проценти за користування кредитом № 4181849 від 15.12.2023 року за період з 15.12.2023 року по 11.01.2024 року, тобто в межах двадцяти семи днів становлять\~15 306,00 грн. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 37141-12/2023, № 47449-12/2023, № 4181849. Згідно ч.1, п.3, ч.2 ч.10 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд також враховує роз`яснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»,\~про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. У зв`язку з викладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 381,84 грн.

Outcome: partial