Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя, а саме автомобіля ЗАЗ VIDA, номер кузову [NUMBER] , 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] , зареєстрованого 08.12.2016 року на [PERSON] . Позивач просить визнати за відповідачкою особисте право власності на зазначений автомобіль та стягнути з неї на його користь 103 625,00 грн. як компенсацію його частки вартості автомобіля. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що автомобіль був придбаний у період шлюбу і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. [PERSON] подала зустрічний позов, у якому просить стягнути зі [PERSON] 57 930 грн. компенсації вартості частини автомобіля Mercedes-benz, модель 420, 1997 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Вона посилається на те, що зазначений автомобіль був придбаний [PERSON] під час шлюбу та відчужений ним без її згоди, а кошти від продажу не були розподілені в інтересах сім`ї. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14 серпня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі. У судовому засіданні 30. 01.2025 року сторони ініціювали питання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки вказана справа потребує більш детального розгляду по суті та стороною відповідача заявлено зустрічний позов. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільної справи за позовом [PERSON] ( [ADDRESS] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про поділ майна подружжя до розгляду в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою від 30 січня 2025 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року закрито підготовче засідання у вказаній справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача по первісному позову та представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача по первісному позову та представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги по первісному позову та заперечував щодо вимог заявлених у зустрічному позові. Відповідач по первісному позову та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували щодо первісного позову з підстав викладених у відзиві, посилаючись на те, що надані позивачем скріншоти як докази вартості автомобіля є неналежними та недопустимими, оскільки не відповідають вимогам ЦПК України щодо оформлення електронних доказів та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Автомобіль ЗАЗ VIDA не може вважатися спільною власністю подружжя, оскільки був придбаний за рахунок особистих кредитних коштів [PERSON] та зобов`язання за кредитним договором виконувались виключно нею. Підтримали позовні вимоги за зустрічним позовом та просили їх задовольнити. IV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 04.08.2011 року. Судом встановлено, що автомобіль ЗАЗ VIDA, номер кузову [NUMBER] , 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] ,був зареєстрований на ім`я [PERSON] 08.12.2016 року. Позивач [PERSON] на підтвердження вартості автомобіля надав скріншоти з мережі Інтернет. Інших доказів, зокрема висновку експерта-оцінювача, що відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, ним не надано. Клопотань про призначення відповідної експертизи позивач не заявляв. Відповідачка [PERSON] , надала суду копії Кредитного договору № 630/09/2013/0004 від 25.09.2013 року, Договору купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту № 214212-Y04143 від 30.08.2013 року, Додаткової угоди від 30.08.2013 року до нього, а також довідку з банку та квитанції про погашення кредитних зобов`язань, які підтверджують, що автомобіль ЗАЗ VIDA був придбаний за рахунок отриманих нею особисто кредитних коштів, і погашення кредиту здійснювалося нею самостійно. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] стверджує, що автомобіль Mercedes-benz, модель 420, 1997 року випуску, номерний знак [NUMBER] , був придбаний [PERSON] під час шлюбу та відчужений ним без її згоди. На підтвердження вартості автомобіля вона посилається на веб-ресурси Auto.ria та Ukr.zone. Однак, суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт придбання цього автомобіля [PERSON] саме у період шлюбу. Також відсутні належні докази ринкової вартості даного автомобіля на момент його відчуження або на момент розгляду справи, оскільки роздруківки з веб-ресурсів не відповідають вимогам законодавства про оцінку майна та експертизу. Відсутні також докази того, що кошти, отримані від продажу автомобіля, були використані [PERSON] не в інтересах сім`ї або що вони не були розподілені між подружжям. Стаття 57 СК України визначає майно, що є особистою приватною власністю кожного з подружжя і не підлягає поділу (наприклад, майно, набуте до шлюбу; майно, набуте за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте за час шлюбу за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, або як відшкодування моральної шкоди тощо). Стаття 60. СК України встановлює презумпцію, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, вважається об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 61 СК України конкретизує, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком того, що виключене з цивільного обігу. Зазначає, що якщо один із подружжя уклав договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 65 СК України визначає, що дружина і чоловік володіють, користуються розпоряджаються спільним майном за взаємною згодою. Важливим є положення ч. 4 цієї статті, яке вказує, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для обох, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Стаття 69 СК України закріплює право подружжя на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Щодо первісного позову [PERSON] про поділ автомобіля ЗАЗ VIDA: Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] з наступних причин: Позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували ринкову вартість автомобіля ЗАЗ VIDA на час розгляду справи. Надані скріншоти з мережі Інтернет не відповідають вимогам статей 77, 78, 100 ЦПК України щодо належності та допустимості електронних доказів, а також не є висновком експерта-оцінювача, що відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Позивач також не заявляв клопотань про призначення відповідної експертизи, ні при подачі позову, ні на стадії підготовчого провадження. Відповідачка [PERSON] у відзиві надала докази (Кредитний договір, Договір купівлі-продажу із використанням банківського кредиту, довідку з банку та квитанції), які свідчать про те, що автомобіль ЗАЗ VIDA був придбаний за її особисті кредитні кошти, і зобов`язання за цим кредитом виконувались виключно нею. Це спростовує презумпцію спільної сумісної власності подружжя, встановлену статтею 60 СК України. Позивач не надав доказів, що підтверджували б його участь у погашенні кредиту або що автомобіль був придбаний в інтересах сім`ї, а не в особистих інтересах відповідачки. Суд також відмовляє у задоволенні зустрічного позову [PERSON] з таких мотивів: Позивачкою за зустрічним позовом не надано достатніх та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт придбання автомобіля Mercedes-benz [PERSON] саме у період шлюбу. Хоча позивачка і посилається на адвокатські запити, відповіді на які не отримано, це не замінює необхідності надання суду належних доказів у відповідності до вимог ЦПК України. Позивачкою не надано доказів придбання та належності на праві власності [PERSON] автомобіля Mercedes-benz. Аналогічно до первісного позову, надані позивачкою за зустрічним позовом роздруківки з веб-ресурсів Auto.ria та Ukr.zone не є належними та допустимими доказами ринкової вартості автомобіля Mercedes-benz, особливо для визначення розміру компенсації. Для встановлення дійсної ринкової вартості майна, що підлягає поділу, або компенсації за нього, необхідний висновок експерта-оцінювача, що відповідає вимогам чинного законодавства. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги як первісного, так і зустрічного позовів є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed