Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

31.03.2025 [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 30.11.2017 з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1200 грн щомісячно до досягнення дочкою повноліття. На теперішній час розмір аліментів, визначений вказаним рішенням суду, недостатній для забезпечення дитини, дочка потребує значно більше коштів, оскільки зросли витрати, пов`язані з її навчанням в Ірпінському фаховому коледжі; також зросли мінімальна заробітна плата та прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Відповідач здоровий, працездатний, інших дітей не має, на даний час проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , йому щомісяця нараховується грошове забезпечення більше 130 грн. Відповідно до сповіщення №426 від 07.11.2023 солдат [PERSON] зник безвісти 24.10.2023. З січня 2025 року 50% його грошового забезпечення депонуться, а решта 50% виплачується його батькам та на аліменти для дочки в сумі 1200 грн. Тому позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються на дитину, з твердої грошової суми в розмірі 1200 грн щомісячно на частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Полонського районного суду Хмельницької області від 01.04.2025 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою цього ж суду від 17.04.2024 постановлено здійснюватии розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений строк не надав відзив на позовну заяву. Представник третьої особи - військової частини [NUMBER] подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без представника військової частини [NUMBER] , щодо позовних вимог - покладається на думку суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції Хмельницької області 11.07.2007. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується даними рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27.11.2017. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 30.11.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1200 грн щомісяця, починаючи з дня подачі позову - 30.10.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] констатовано, що [PERSON] та [PERSON] 20.04.2018 зареєстрували шлюб, внаслідок чого [PERSON] отримала прізвище « [PERSON] ». З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 16.07.2020 слідує, що на виконанні Полонського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) перебуває виконавчий лист №681/1613/17 від 15.02.2018 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дитину [PERSON] , в розмірі по 1200 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до даних сповіщення сім`ї №426 від 07.11.2023 солдат [PERSON] зник безвісти 24.10.2023 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Бахмут Донецької області. Відповідно до даних довідки №4770 від 10.06.2024, виданої командиром в/ч [NUMBER] , солдат [PERSON] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII (далі - Закон № 2505-VIII ) набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2505-VIII особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України. Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. У даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884 (надалі - Порядок). Згідно з п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Пункт 4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Згідно з п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. За приписами ч. 1 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ст.181 названого Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, з наведених норм слідує, що мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини становить частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Власне саме такі вимоги і просить задовольнити позивачка в своїй позовній заяві. Частина 8 ст. 7 СК України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Враховуючи викладене, а також позицію позивача, яка бажає змінити спосіб стягнення присуджених для неї аліментів на дитину із твердої грошової суми на частку від заробітку платника аліментів, зміна способу стягнення аліментів у частці від доходу боржника є в цьому випадку доцільною, а отже вимога стосовно зміни способу стягнення аліментів підлягає до задоволення. Зміна способу стягнення аліментів безпосередньо веде до зміни їхнього розміру. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд зазначає, що хоча [PERSON] є безвісти зниклим, однак такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема не позбавляє його обов`язку утримувати дочку [PERSON] . Інших обставин, які мають значення для справи, не встановлено. Доказів протилежного сторонами для суду не надано. Зважаючи на викладене,суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачки про зміну способу стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліментів на їхню дочку в розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved