Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

24 березня 2025 року з Ленінського районного суду м. Миколаєва до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла вказана цивільна справа в порядку ст.ст. 31, 32 ЦПК України. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 21 червня 2019 року Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 363. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що у неї з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть, а також, що подальше збереження сім`ї неможливе, просила розірвати шлюб укладений між нею і відповідачем. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім того, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила залишити їй прізвище [PERSON] , крім того, просила стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 червня 2019 року Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 363. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної поваги і любові, та, що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачці з державного бюджету має бути повернуто 605 грн. 60 коп. (50% суми сплаченого судового збору), решту якого слід стягнути з відповідача на користь останньої (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved