Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до [PERSON] з участю Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що з 22.11.2013 до 17.11.2022 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі в якому народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Оскільки спільне життя сторін не склалося, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.11.2022 шлюб між сторонами у справі розірвано. \~ \~ \~ \~Донька сторін [PERSON] зареєстрована за адресом: [ADDRESS] , а син [PERSON] в с. Мала Лука Чортківського району Тернопільської області, однак за вказаними адресами не проживають. \~ \~ \~ \~Згідно довідки та акту обстеження житлових умов від 13.08.2024, складеного комісією ПП «Східний масив» [PERSON] проживає без реєстрації за адресом: [ADDRESS] разом із дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Разом із ними проживає чоловік позивачки [PERSON] , з яким вона зареєструвала шлюб 21.10.2023, що стверджується свідоцтвом про шлюб від 21.10.2023 серії [NUMBER] виданого Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. \~ \~ \~ \~Позивач вказала, що з часу припинення відносин з відповідачем, тобто з 2021 року по даний час, малолітні діти проживають за адресом: [ADDRESS] де їм забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. \~ \~ \~ \~Виховання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] відбувається належним чином в умовах, які сприяють їх повноцінному розвитку. \~ \~ \~ \~Нагляд за станом здоров`я дітей здійснює лише мама. \~ \~ \~ \~Відповідач у справі, як батько дітей, участі в житті дітей не приймає. \~ \~ \~ \~Позивачка, як мати дітей, належним чином піклується про здоров`я дітей. Зокрема, сину [PERSON] проведено оперативне втручання ендоскопічна коблаторна аденотонзилотомія, вартість якого становила 15000 гривень. Усі витрати пов`язані з придбанням медичних препаратів, проведенням оглядів дітей, послуг стоматолога несе виключно мати. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] не піклується про здоров`я дітей, не проявляє батьківської турботи та любові по відношенню до сина та доньки, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, не забезпечує дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується із дітьми та не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. \~ \~ \~ \~Із вказаних підстав позивачка просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві та просили суд їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та його представник не заперечили проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав відповідний висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що знайома із позивачкою [PERSON] орієнтовно чотири роки. Відповідача не знає і не бачила. Дітей позички знає чотири роки. Діти за батька нічого не розповідали. Знає, що донька [PERSON] не хоче спілкуватись із ним. Діти позивачки називають батьком теперішнього чоловіка позивачки. Відповідач [PERSON] матеріально не допомагає, сім`ю забезпечує теперішній чоловік позивачки. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є подругою позивачки. Познайомилась із позивачкою на роботі, знає її із 2021 року. Знає, що позивачка позбавляє батьківських справи відповідача, оскільки діти не спілкується із відповідачем та не бажають із ним спілкуватися. Відповідач не допомагає позивачці, ніколи її не підтримував. Із 2021 року вона жодного разу відповідача не бачила. Свідок пояснила, що спілкується із дітьми позивачки, інколи забирає їх із садочку. Відповідач матеріальної допомоги не надавав і не надає. Діти люблять теперішнього чоловіка позивачки. Зв свого батька діти не хочуть нічого говорити і називають батьком теперішнього чоловіка позивачки. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що як вона, так і її брат не хочуть спілкуватись із своїм батьком тому, що він раніше бив маму, нічого не присилає. Вказала, що батько із ними не спілкується, лише минулого року привітав із днем народження через маму. Просить суд позбавити її батька батьківських прав щодо неї. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні вказав, що не хоче жити із своїм батьком, оскільки він бив маму. Батько із ним не спілкується, на дні народження не вітає. Лише одного разу переслав йому ролики. Батьком кличе теперішнього чоловіка мами [PERSON] і вважає його своїм батьком. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] , яка 21.10.2023 зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] , що доводиться відповідними свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, копії яких наявні в матеріалах цивільної справи. Згідно характеристики виданої класним керівником загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Лесі Українки на [PERSON] - [PERSON] приділяє належну увагу вихованню своїх дітей, бере активну участь у житті шкільного колективу, допомагає в організації побуту та відпочинку учнів класу. Згідно характеристики виданої Тернопільським закладом дошкільної освіти №6 виданої на [PERSON] тато [PERSON] у вихованні та догляді за дитиною участі не брав, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займався. Батько в дошкільний заклад не приходив. Від початку відвідування і до закінчення перебування хлопчика в садку його приводила і забирала мама. Згідно характеристики Тернопільського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів медичний ліцей № 15 імені Лесі Українки виданої на [PERSON] батько [PERSON] [PERSON] упродовж 1 класу не цікавився навчанням сина, до шкоди не приходив, з класним керівником і вчителями не спілкувався. Згідно довідки виданої Малолуцьким старостинським округом №8 [PERSON] дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] проживають разом із нею. Згідно висновку органу опіки та піклування Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначений висновок органу опіки і піклування є достатньо обґрунтованим, відповідає вимогам частини п`ятої статті 19 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Положенням частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частини сьомої та восьмої\~статті 7 СК України\~передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8). Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Положеннями частин першої та другої 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім враховані права батьків. Частинами першою та другою статті 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 у справі № 459/3411/18 зазначив, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «С.С. проти Словенії» дійшов висновку, що оскільки розуміння потреб дитини було обмеженим, а також не існувало емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною, позбавлення батьківських прав у такому випадку відповідало конвенційним гарантіям, оскільки інтерес дитини до забезпечення постійного догляду та емоційної стабільності перевищив інтерес матері у збереженні правових зв`язків з дитиною. В справі «Суур проти Естонії» Європейський суд з прав людини також дійшов висновку про відповідність інтересам дитини позбавлення батька батьківських прав щодо неї в зв`язку з втратою контакту з дитиною, а примушування дитини до спілкування могло б бути контрпродуктивним. На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зокрема тривалий час свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться здоров`ям дітей, не займається їхнім вихованням, не створює умов для їхнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, не забезпечує дітей та не спілкується із ними, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України є правовою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. З урахуванням зазначених обставин, залишення за відповідачем батьківських прав жодним чином не сприятиме інтересам дітей. Відповідач у судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають до задоволення шляхом позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Проте, позивач не заявив вимоги про стягнення аліментів з відповідача на його користь. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність, суть якого полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відтак, суд не вправі виходити за межі заявлених позивачем вимог, а позивач після ухвалення рішення у справі має право звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу чи з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів, на його власний вибір, виходячи з розміру аліментів, які він бажає отримувати. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача в користь позивача слід стягнути 1211,20 грн понесеного судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 164, 180 181 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved