Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11119156000 від 19.02.2007 у розмірі 50195,69 доларів США, та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками в сумі 23 123,76 гривень. В обґрунтування зазначає, що 19 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з 21.12.2009 Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №11119156000. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 70 000,00 (сімдесят тисяч) дол. США , а [PERSON] зобов?язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19.02.2017 та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,8% річних. 16 листопада 2010 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з 21.12.2009 Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено додаткову угоду №2. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №11119156000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме, №11119156002. Сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов?язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 96900 від 19 лютого 2007 року. Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов?язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов?язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Позивач вказав, що [PERSON] та [PERSON] було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується реєстром про відправку рекомендованих листів однак, станом на сьогоднішній день відповідачі свої зобов?язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконують. У зв`язку з вищевикладеним просив задовольнити позов. Довідкою про автоматизований розподіл справи між суддями від 05.03.2015 визначено головуючого суддю Кицюк В.С. Ухвалою судді від 23.03.2015 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 11.06.2015 провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббабнк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, - зупинено до вирішення справи №646/6158/15-ц (провадження №2/646/1300/2015) Червонозаводським районним судом м.Харкова за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту. Ухвалою суду від 30.05.2016 поновлено провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені та призначено справу до судового розгляду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2017 визначено головуючого суддю Усатову І.А. Ухвалою суду від 16.12.2021 провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені - зупинено. Ухвалою суду від 10.06.2022 поновлено провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 24.06.2022 витребувано від Дев`ятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . 30.06.2022 до суду на виконання ухвали суду від 24.06.2022 надійшли матеріали спадкової справи № 92/2022 щодо майна померлої [PERSON] . Ухвалою суду від 22.11.2022 залучено до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] - [PERSON] . Ухвалою суду від 12.06.2023 залучено до участі у справі правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджі Фінанс». Ухвалою суду від 11.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представники позивача просили задовольнити позов в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник заперечували щодо задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ракушинець А.А. у судовому засіданні зазначив, що в разі смерті позичальника стягнення повинно відбутись в межах спадкового майна набутого спадкоємцями, яке міститься в матеріалах спадкової справи, стягувати більшу суму ніж набутого спадкового майна заборонено законом. Також заперечував проти позову у зв`язку з тим, що не пройшло двох місяців з моменту коли зобов`язання стало простроченим і кредитор звернувся з позовом до суду. В даному випадку кредитор не має право на стягнення заборгованості. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та їх безпосередньому дослідженні, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.02.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11119156000, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 70000,00 дол. США, строком до 19.02.2017, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,8 % річних, а відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші грошові платежі в порядку та на умовах, передбачених цим договором. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, 19.02.2007 між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладений договір поруки № 96900. Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов?язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов?язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Відповідно до п.2.2. договору поруки, у випадку невиконання позичальником його зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. 16.11.2010 між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №11119156000 від 19.02.2017, якою було внесено зміни до схеми погашення кредиту та кінцевого терміну виконання основного зобов`язання - 19.02.2022. Встановлено, що АКІБ «Укрсиббанк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. Згідно з пунктом 7.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. 27.11.2014 [PERSON] та [PERSON] позивачем направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, згідно якої сторона позивача просила стягнути 45452,22 долара США - кредитної заборгованості, в тому числі простроченої заборгованості - 1983, 31 долара США та 2181,42 долара США - простроченої заборгованості за процентами. У свою чергу [PERSON] , скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а тому у останньої, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, утворилась заборгованість перед позивачем, яка складається з: 45452 дол. США - заборгованість за кредитом; 4 743 ,47 дол. США - заборгованість за відсотками; 10 687,49 грн. - пеня за кредитом; 12436,27 грн. - пеня за відсотками, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Як вбачається з рішення Апеляційного суду м.Києва від 12.10.2016, залишеного без змін постановою Верховного Суду від 30.05.2018, задоволено позов ПАТ«УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11119156000 від 19 лютого 2007 року станом на 01 квітня 2015 року в розмірі 50195,69 доларів США та 23123,76 грн., з яких: 45452,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 4743,47 доларів США - заборгованість за процентами; 10 687,49 грн. - пеня за кредитом; 12436,27 грн. - пеня за процентами; звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, загальною площею 59,70 кв.м., житловою площею 44,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та є власністю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передану в іпотеку згідно з договором іпотеки від 19 лютого 2007 року; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та встановити початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Заборгованість відповідачів згідно указанного рішення складає в розмірі 50195,69 доларів США та 23123,76 грн., з яких: 45452,00 доларів США - заборгованість за кредитом; 4743,47 доларів США - заборгованість за процентами; 10 687,49 грн. - пеня за кредитом; 12436,27 грн. - пеня за процентами. Як вбачається з розрахунку від 23.02.2015 (ас.29) останньою датою погашення заборгованості за наданим кредитом є 30.05.2014, у сумі 58 доларів США. Вказаного розрахунку сторона відповідача не спростувала, свого розрахунку не надала, експертизу призначити не просили. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 19174 від 04.09.2021. З копії спадкової справи № 92/2022 до майна померлої [PERSON] , вбачається, що [PERSON] (донька померлої) та [PERSON] прийняли спадщину, шляхом подання заяв. Оскільки [PERSON] померла, до участі у справі залучено співвідповідачем правонаступника [PERSON] 11 січня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНІСТАНДАРТ» та ТОВ «Діджі Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 11-01/ФК-23, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №11119156000 від 19.02.2007, боржником за яким є [PERSON] , перейшло до ТОВ «Діджі Фінанс». Таким чином, в результаті укладення вказаного договору, залучено до участі у справі правонаступника позивача ПАТ «УкрСиббанк» - ТОВ «Діджі Фінанс». Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України). Отже, у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Наведений висновок повністю узгоджується із сталою судовою практикою, викладеною, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19). Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Припинення поруки визначені ЦК України. Так, у статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. При цьому підставу для припинення поруки законодавець визначив у частині першій статті 523 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється після заміни боржника, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Заміна боржника може відбуватися з різних підстав, у тому числі й з незалежних від нього, зокрема у результаті його смерті. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України). За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна. Слід наголосити, що зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителя померлого відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем). У разі отримання такої згоди правовідносини поруки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди поручителя забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), порука визнається припиненою. Як вже зазначалося, померла позичальниця за основним зобов`язанням - [PERSON] , спадкоємцями після її смерті є донька [PERSON] та чоловік [PERSON] . Згоди відповідати за нового боржника [PERSON] . [PERSON] не надавав, що відповідно до положень частини першої статті 523 ЦК України свідчить про припинення поруки і відсутність у нього зобов`язань з погашення заборгованості за кредитним договором та про відмову у стягненні із [PERSON] , як поручителя кредитної заборгованості. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (стаття 1282 ЦК України в редакції на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ). Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України, у редакції, чинній станом на 04.09.2021, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року по справі № 6-2962цс16 наведено правовий висновок, що «чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс21) зроблені наступні висновки: «у спірних правовідносинах до складу спадщини входить, зокрема, обов`язок з відшкодування шкоди, що належав спадкодавцю за життя. Цей обов`язок не припинився внаслідок смерті боржника та продовжує існувати. Відтак процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим. При вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником та заміни сторони виконавчого провадження у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17(пункт 101)). Оскільки зі смертю боржника його грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (пункти 57-62), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (пункт 69.5), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 39), від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункти 99-100)). […] задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 98)). … звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження, слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку статті 1281 ЦК України». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2020 року в цій справі (провадження № 61-11141св19), на яку посилається позивач, зазначено, що «у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. […] хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. […] згідно принципу змагальності цивільного процесу, закріпленого у статтях 12, 81 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, - доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц та від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц. Тому висновок апеляційного суду про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують вартість спадкового майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суд безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на позивача». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 березня 2023 року у справі № 669/446/17 (провадження № 61-8415св21) зазначено, що «у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України». Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (див., зокрема постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19)). У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується посилань представника відповідача на постанову Верховного суду від 26.05.2020 у справі 638/13683/15-ц у частині недотримання позивачем шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 12.1. кредитного договору відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.л.2.11., 4.8., 4.9, 5.7., 5.9., 5.10., 5.12., 5.14., 7.4., 10.2., 10.14. цього Договору та направлення банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Згідно п.12.2. зазначене у п.12.1. Договору повідомлення (вимога) Банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур`єром на адресу Позичальника, що вказана у розділі 13 цього Договору. Повідомлення з вимогою направлено відповідачам 28.11.2014, з позовом до суду позивач звернувся 04.03.2015. Що стосується посилань відповідача на невизначеність розміру спадкового майна суд зазначає наступне. Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц. Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в установлений законом строк прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка згідно частини п`ятої статті 1268 ЦК України належить їм з часу відкриття спадщини, та відсутність у них свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на цю спадщину. Окрім того, суд звертає увагу, що оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна, обов`язок доведення обсягу спадкового майна та його вартості покладається на спадкоємця, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц (провадження № 61-44960св18). Будь-яких доказів вартості успадкованого майна відповідачами суду надано не було. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, як такий, що узгоджується з умовами договору про надання споживчого кредиту та вимогами закону, відповідає дослідженим у суді матеріалам справи. За таких обставин, суд вважає доведеним, що станом на 01.04.2015 заборгованість перед позивачем по договору про надання споживчого кредиту №11119156000 від 19.02.2007 становить 50 195, 69 дол. США та 23 123, 76 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved