Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

У червні 2023 року до суду надійшла указана позовна заява, мотивована тим, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 16.04.2003 та ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 27.10.2003 був проведений розподіл земельної ділянки біля будинку [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] згідно варіанту № 1 технічної експертизи від 15.06.2001 № 1722. Відповідно до вказаного варіанту експертизи позивачу виділено в постійне користування земельну ділянку розміром 324 м. кв. Житомирським міським управлінням земельних ресурсів 20.03.2007 на ім`я [PERSON] видано державний акт на право власності на землю, кадастровий номер ділянки 1810136300:07:016:, площею 0,0324 га. [PERSON] видано державний акт від 17.01.2006 на земельну ділянку площею 0,0276 га. [PERSON] помер [INFO] та його спадкоємцем, який прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки площею 0,0180 га, є його син [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2008, на ім`я якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 595846 від 20.08.2010 за адресою: [ADDRESS] площею 0,0600 га. Також, за змістом позовної заяви, в подальшому при отриманні витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 07.09.2021 з`ясовано, що підставою для здійснення державної реєстрації земельної ділянки є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 20.05.2014 ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект». Проте згідно відповіді ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» від 22.09.2021 зазначена технічна документація даною установою не виготовлялася, тому не було правових підстав для здійснення державної реєстрації земельної ділянки на підставі технічної документації, яка не була предметом виготовлення. Для здійснення державної реєстрації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] слід застосовувати технічну документацію за 2009 рік, яка відповідає даним правовстановлюючих документів. Таким чином, є технічна помилка, яка впливає на права третіх осіб. Тому позивач просить: 1) визнати реєстрацію речових прав на земельну ділянку за кадастровим номером 1810136300:07:016:0026 за адресою: [ADDRESS] згідно техдокументації від 20.05.2014 протиправною та скасувати; 2) зобов`язати державного реєстратора здійснити реєстрацію речових прав на земельну ділянку за кадастровим номером 1810136300:07:016:0026 за адресою: [ADDRESS] згідно технічної документації за 2009 рік, яка розроблена КП «Житомирський міський центр земельних відносин»; 3) стягнути на його користь понесені судові витрати. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 25.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У лютому 2024 року від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до суду надійшов відзив на позовну заяву з посиланням на те, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером 1810136300:07:016:0026 від 21.06.2023 у розділі «Відомості про право власності/право постійного користування згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно» (сторінка 2 витягу) вказано, що [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, виданого 04.08.2015 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., на праві спільної часткової власності належить 30/100 земельної ділянки. В свою чергу, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.06.2023 у розділі «Актуальна інформація про речове право» (сторінка 4 інформації) вказано, що [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, серія та номер: 9631, виданого 04.08.2015 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., на праві спільної часткової власності належить 30/100 земельної ділянки. Тобто, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить лише 30/100 частки земельної ділянки, в свою чергу позивач має право на реєстрацію права власності на 54/100 часток земельної ділянки згідно зазначеного державного акту, а отже відсутнє порушення прав [PERSON] . Окрім того, у відзиві зазначено, що з набранням чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року державна реєстрація прав на земельні ділянки здійснюється спеціально уповноваженими органами державної реєстрації прав. Відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів Уккраїни від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Центру надання адміністративних послуг/нотаріуса щодо реєстрації права власності на 54/100 часток земельної ділянки за кадастровим номером 1810136300:07:016:0026 згідно з державним актом серії ЯИ № 595846. Отже, у позивача жодних відносин стосовно реєстрації речового права з Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області не виникало, ніяких рішень стосовно спірної земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не приймало. Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не є належним відповідачем у цій справі, оскільки жодним чином не порушувало прав позивача та не має повноважень вчиняти ті дії, які він просить вчинити. Решта відповідачів відзивів на позовну заяву до суду не направляли. Представником третьої особи [PERSON] адвокатом Сищуком В.В. до суду надано письмові пояснення, в яких зазначено про відсутність доказів порушення прав позивача реєстрацією речового права на частину земельної ділянки. [PERSON] було отримано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 595846 від 14.04.2011. При цьому було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки. Згідно договору дарування земельної ділянки від 04.05.2015 [PERSON] подарував [PERSON] 30/100 ідеальних частин земельної ділянки загальною площею 0,06 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Саме тоді і відбулася реєстрація речового права на земельну ділянку. Підстави державної реєстрації речового права передбачені ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а технічна документація не є документом, який є підставою для державної реєстрації речового права. Представники позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві обставин, наголосивши, що технічної документації за 2014 на спірну земельну ділянку не існує, а також хто її виготовив невідомо. Пояснили, що внаслідок реєстрації речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером 1810136300:07:016:0026 за адресою: [ADDRESS] згідно техдокументації від 20.05.2014 змінилася конфігурація земельної ділянки, що не відповідає рішенню Богунського районного суду міста Житомира від 16.04.2003 та в зв`язку з чим право позивача на частину належної йому земельної ділянки не зареєстроване у відповідному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При порівнянні виданих позивачу та відповідачу [PERSON] державних актів планами меж земельних ділянок підтверджується невідповідність фактичного користування частиною земельної ділянки позивачем частині ділянки, визначеній рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 16.04.2003 для його користування. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зіславшись на зазначені у відзиві на позовну заяву обставини. Відповідач [PERSON] та інші представники відповідачів про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Сищук В.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з викладених у його письмових поясненнях мотивів. Інші треті особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причин неявки до суду не повідомили. Суд, заслухавши представників позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. За положеннями до ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 6 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, що передбачено ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У справі № 22а/2415 рішення Богунського районного суду міста Житомира від 16.04.2003, а також рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 27.10.2003, між співвласниками будинку [PERSON] , якому належить 54/100 ідеальних частин будинку, та [PERSON] , якому на час ухвалення рішення належало 46/100 ідеальних частин будинку, встановлено порядок користування земельною ділянкою загальною площею 600 кв. м за адресою: [ADDRESS] виділено у користування [PERSON] ділянку площею 324 кв. м, [PERSON] 276 кв. м згідно варіанту згідно варіанту № 1 технічної експертизи від 15.06.2001 № 1722 (т. 1 а. с. 198). Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 22.06.2021 у справі № 295/715/21, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, державного кадастрового реєстратора Міскрайонного управління Держгеокадастру у Житомирському районі та м. Житомира, Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , про визнання недійсним державного акту на право власності на землю, скасування державної реєстрації державного акту, визнання протиправним та скасування записів в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1 а. с. 13-15). Зазначеним рішенням встановлено наступні обставини, які в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Рішенням Житомирського міськвиконкому № 258 від 13.05.1999 за домоволодінням [ADDRESS] закріплено земельну ділянку постійного користування площею 600 кв. м. [PERSON] 20.03.2007 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0324 га за адресою: [ADDRESS] . Співвласником [PERSON] отримано державний акт від 17.01.2006 на право власності на земельну ділянку площею 0,0276 га за відповідною адресою. [PERSON] помер [INFO] та його спадкоємцем є [PERSON] . Управлінням Держкомзему у м. Житомирі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2008 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 595846 від 14.04.2011. Згідно договору дарування земельної ділянки [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] 30/100 ідеальних частин земельної ділянки загальною площею 0,06 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 1810136300:07:016:0026). На час вирішення спору співвласником земельної ділянки є також [PERSON] . Судом встановлено, що Управлінням Держкомзему у м. Житомирі Житомирської області 14.04.2011 було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер 1810136300:07:016:0026, за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2023 (т. 1 а. с. 24). На підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки від 04.08.2015 за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 30/100 часток земельної ділянки загальною площею 0,06 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 1810136300:07:016:0026 (т. 1 а. с. 24). Витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.06.2023 також підтверджується інформація щодо проведення 14.04.2011 державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 1810136300:07:016:0026 Управлінням Держкомзему у м. Житомирі, де також вказано, що державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 20.05.2014 ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» (т. 1 а. с. 27). На звернення адвоката Денисенко М.В. ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» в листі від 22.09.2021 повідомило про те, що технічна документація від 20.05.2014 відносно земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , такою організацією не виготовлялася (т. 1 а. с. 43). У відповіді на звернення адвоката Денисенко М.В. Управління у місті Житомирі та Житомирському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 28.09.2021 вказано, що документація із землеустрою за адресою: [ADDRESS] , розроблена ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» 20.05.2014, до фонду документації із землеустрою в установленому чинним законодавством порядку не надходила (т. 1 а. с. 44). Окрім того, в цій відповіді зазначено, що відповідно до наявних книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю за адресою: [ADDRESS] зареєстрована земельна ділянка загальною площею - 0,0600 га, кадастровий номер 1810136300:07:016:0026, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 вересня 2008 року, № 3-625 Друга Житомирська нотаріальна контора та видано [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 595846 від 14 квітня 2011 року та додаток до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 595846, де частка у спільній власності [PERSON] - становить 16 % (96/600), [PERSON] - становить 30 % (180/600), [PERSON] 54 % (324/600). Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1810136300:07:016:0026 зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку 2009 року, розробленою КП «Житомирський міський центр земельних відносин», про що йдеться у відповіді Міськрайонного управління Держгеокадастру у Житомирському районі та місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 07.09.2020 на звернення позивача (т. 1 а. с. 194). Копія цієї технічної документації була витребувана за клопотанням представника позивача ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 25.04.2024 (т. 2 а. с. 43-65). На звернення позивача до Міськрайонного управління Держгеокадастру у Житомирському районі та місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області була надана відповідь від 19.08.2021 про те, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 893508, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 20.03.2007 за адресою: [ADDRESS] , обліковується земельна ділянка загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 1810136300:07:016:0026, де частка [PERSON] становить 0,0324 га (т. 1 а. с. 197). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За змістом п. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, тобто на час проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку за кадастровим номером 1810136300:07:016:0026 за [PERSON] 04.08.2015) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 4 ст. 9 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, пов`язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 1810136300:07:016:0026 відбулася 14.04.2011 Управлінням Держкомзему у м. Житомирі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 20.05.2014 ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект», яка згідно досліджених судом матеріалів справи такою організацією не виготовлялася. Більше того, зазначена технічна документація від 20.05.2014 не могла бути підставою для державної реєстрації земельної ділянки 14.04.2011, тобто майже за три роки до її виготовлення в разі її дійсного виготовлення. У заявлених позовних вимогах позивачем не зазначено про те, яку саме (коли) та відносно якої особи він просить визнати протиправною і скасувати реєстрацію речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером 1810136300:07:016:0026. При цьому позивачем у позовних вимогах не ставиться питання щодо визнання незаконною державної реєстрації безпосередньо самої земельної ділянки з кадастровим номером 1810136300:07:016:0026 у Державному земельному кадастрі. Необхідно відмітити, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі визначених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документів, які відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно, тоді як технічна документація із землеустрою не відноситься до вказаного в цій нормі закону переліку. Суд вважає за необхідне врахувати наступний правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 20.08.2020 в справі № 916/2464/19. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 в справі № 925/1265/16). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 в справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. За наведених вище обставин, у тому числі в зв`язку з неповнотою предмету позову (змісту позовних вимог), заявлені в позові вимоги не можна вважати ефективним способом захисту цивільного права. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до державного реєстратора з питання здійснення реєстрації речових прав на земельну ділянку за кадастровим номером 1810136300:07:016:0026 за адресою: [ADDRESS] згідно технічної документації за 2009 рік, розробленої КП «Житомирський міський центр земельних відносин». Отже, стороною позивача не доведено належними, допустимими та достатніми доказами порушення відповідачами прав позивача на належну йому частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України). Системний аналіз ст. ст. 51, 175 ЦПК України\~свідчить про те, що саме на позивача покладений обов`язок визначити належний склад відповідачів у справі. Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. У постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 303/6418/19 зазначено, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц викладено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову\~обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19 зауважив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи предмет спору та заявлені позивачами позовні вимоги, залучення належного співвідповідача до участі в справі має принципове значення, оскільки це пов`язано також і з обранням належних та ефективних способів захисту прав, на захист яких заявлено позовні вимоги. Обраний спосіб захисту прав особи, яка наполягає на застосуванні судового захисту її цивільного права та інтересу, має відповідати характеру та природі спірних правовідносин. Відповідачем до участі у справі залучено [PERSON] , Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління Держгеокадастру у Житомирському районі та місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Департамент реєстрації Житомирської міської ради. Разом з тим, із позовної заяви вбачається, що заявлені вимоги щодо визнання протиправною реєстрацію речових прав на земельну ділянку за кадастровим номером 1810136300:07:016:0026 за адресою: [ADDRESS] згідно техдокументації від 20.05.2014 та її скасування стосуються також прав співвласників земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1810136300:07:016:0026, [PERSON] та [PERSON] , але в якості співвідповідачів до участі в справі вони не залучені, а їх процесуальне становище визначено позивачем як треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача (ст. 51 ЦПК України). Втім стороною позивача до початку першого судового засідання, так як розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, відповідного клопотання про залучення третіх осіб [PERSON] та [PERSON] до участі в справі як співвідповідачів не заявлялося. Незалучення належних співвідповідачів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. З огляду на викладене суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed