Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

У грудні 2024 року позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 43231894, м. Львів), з підстав прострочення зобов`язання за договором в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС пред`явив через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості на загальну суму 21 945 грн. В обґрунтування позову зазначається, що відповідно до укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] \~кредитного договору № 5329113 від 31 березня 2023 року відповідач отримала кредит у розмірі 7 000 грн., а також зобов`язалася сплатити проценти за користування цим кредитом та інші платежі і можливі штрафні санкції, передбачені угодою. Кредитний договір укладався в електронній формі, який відповідач підписала шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Однак, відповідач зі свого боку не виконала умови кредитного договору. 27 квітня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №95-МЛ, у зв`язку з чим відповідно до умов договору ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 5329113 від 31 березня 2023 року. Відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами та комісію за надання кредиту не сплачує, а тому, посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальному розмірі 21 945 грн., що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 7 000 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 14945 грн., заборгованість по несплаті комісії за надання кредиту в розмірі 350 грн., а також судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2024 року зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2025 року зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви, про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 19 березня 2025 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який 28 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 31 січня 2023 року [PERSON] між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5329113, відповідно до умов якого відповідачу на банківську картку № [NUMBER] перераховано грошові кошти в сумі 7000 грн. загальним строком на 105 днів з 31 січня 2023 року (дати надання кредиту) і складається з пільгового періоду 15 днів, який завершується 15 лютого 2023 року та поточного періоду, який складає 90 днів та завершується 16 травня 2023 року, тобто датою остаточного погашення заборгованості (п.п.1.2, 1.3, 1.3.1, 1.3.2 Договору). Відповідач повинен сплатити комісію за надання кредиту у розмірі 350 грн., яка нараховується за ставкою 5,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду у розмірі 105,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,10% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду та проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 18900,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.п.15.1, 1.5.2, 1.5.3 Договору). Договір укладено у формі електронного документа з використання електронного підпису відповідача, а саме останній підписав договір споживчого кредиту електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора V57939 31 січня 2023 року о 09:15:32 годині, що підтверджується довідкою №б/н від 14 жовтня 2024 року виданою генеральним директором ТОВ «Мілоан», після чого відповідач виявила бажання отримати кредит, заповнивши відповідну анкету-заявку №5329113 від 31 січня 2023 року із зазначенням своїх персональних даних. Також сторонами узгоджено графік платежів за договором про споживчий кредит №5329113 від 31 січня 2023 року (додаток №1 до договору) (а.с. 13-14, 14 - зворот). Паспорт споживчого\~кредиту №\~5329113\~містить інформацію\~щодо суми\~кредиту,\~строку договору\~і строку\~кредитування,\~а також\~розмір процентної\~ставки та\~вказаний документ\~підписаний електронним\~цифровим підписом\~відповідача (а.с. 14 зворот). Перерахування кредитних\~коштів на\~банківську картку\~відповідача №\~ [NUMBER] \~підтверджується платіжним\~дорученням №\~92579756\~від 31\~січня 2023\~року (а.с. 15). Надання кредитних коштів відповідачу, нарахування комісії за оформлення кредиту, а також нарахування процентів підтверджується випискою про щоденні нарахування та погашення за період з 31 січня 2023 року по 27 квітня 2023 року (а.с. 15). Із виписки\~за кредитним\~договором №5329113\~від 31\~січня 2023\~року судом\~вбачається,\~що відповідач\~має заборгованість\~перед ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Кредит-Капітал»\~станом на\~13\~листопада 2023\~року на\~загальну суму\~21\~945\~грн., що складається\~з основної\~заборгованості за\~кредитом в\~розмірі 7\~000\~грн.,\~заборгованості за\~відсотками в\~розмірі 14\~595\~грн.\~та простроченої\~заборгованості за\~комісіями в\~розмірі 350\~грн. (а.с.15 зворот). Таким чином з договору та його додатків вбачається, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем у відповідності до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 року у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21), від 08.08.2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21). Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, відповідач уклала із ТОВ «Мілоан» електронний договір та підписала такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 27 квітня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №95-МЛ, за якими ТОВ «Мілоан» на підставі\~Реєстру боржників\~від 29.04.2024\~відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 5329113 від 31 січня 2023 року, що зокрема\~підтверджується витягом\~із Реєстру\~боржників до\~договору відступлення\~права вимог\~№95-МЛ\~від 27\~квітня 2023\~року (а.с.15 зворот, 16а). Згідно реєстру\~боржників,\~відповідно до\~якого право\~вимоги до\~відповідача,\~яке виникло\~за договором\~№ 5329113\~від 31\~січня 2023\~року,\~перейшло до\~позивача,\~де боржником\~зазначений [PERSON] \~у сумі\~21945\~гривень,\~яка складається\~з:\~7000\~грн.\~сума виданого\~кредиту;\~350\~грн.\~сума заборгованості\~за комісією\~та 14595\~грн.\~заборгованість по\~відсоткам (а.с.16а). На виконання вказаного договору ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло Реєстр боржників в повному обсязі відповідно до умов договору відступлення прав вимоги №95-МЛ від 27 квітня 2023 року, від кредитора до нового кредитора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшли\~права вимоги\~заборгованості від\~боржників і\~дане товариство\~стало кредитором\~відносно боржників\~стосовно заборгованостей,\~що підтверджується\~даними акту\~прийому-передачі\~реєстру заборгованостей\~за договором\~відступлення прав\~вимоги №95-МЛ\~від 27\~квітня 2023року (а.с.16 зворот). Позивачем 05 листопада 2024 року за вих.№22678729/6976 було надіслано на адресу відповідача претензію щодо погашення заборгованості за кредитним договором №5329113 від 31 січня 2023 року, однак відповідач свої\~зобов`язання за\~кредитним договором\~належним чином\~не виконувала,\~внаслідок чого\~згідно наданої\~виписки з\~особового рахунку\~за кредитним\~договором №5329113\~від 31\~січня 2023\~року станом\~на 13\~листопада 2024\~року утворилась\~заборгованість в\~сумі 21945\~грн.,\~що складається\~з основної\~заборгованості за\~кредитом в\~розмірі 7000\~грн.,\~заборгованості за\~відсотками в\~розмірі 14595\~грн.\~та простроченої\~заборгованості за\~комісіями в\~розмірі 350\~грн. (а.с. 16а, 15 зворот). Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» надає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Так, згідно з приписами частини другої статті 8 названого Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Пунктом 10 частини 1 статті 12 цього вказаного Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися. Положеннями пунктів 1-1 та 4 частини 1 статті 1 Закону «Про споживче кредитування», визначено, що договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. При тому загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті615 ЦК України).Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов договорів щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надала суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 21945 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved