Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Кудрявцев Ігор Анатолійович, 24.03.2025 р. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , протягом трьох місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] . Після смерті батька [PERSON] залишилась спадщина у вигляді 290/1000 частин квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України він є спадкоємцем першої черги за законом. Крім нього інших спадкоємців щодо майна батька [PERSON] немає. 21 січня 2025 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Павлик Н. М. за його заявою було заведено спадкову справу № 6/2025 щодо майна померлого [INFO] батька [PERSON] , [INFO] . Однак, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Павлик Н. М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, а саме на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, про що видано відповідну постанову. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з часу відкриття спадщини, а саме з 14 липня 2024 року по 14 січня 2025 року позивач не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що теща [PERSON] , [INFO] , яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, з 05.01.2025 року по 01.03.2025 року, проходила лікування у м. Одесі та проживала з ним та дружиною, за адресою: [ADDRESS] . Дружина [PERSON] працює в Комунальній установі «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Пересипського району м. Одеси» Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, 5-ти денний робочий тиждень, графік роботи з 8.00 до 17.00 год., так як він не працює, то з 05.01.2025 року по 01.03.2025 року всі робочі дні займався лікуванням та доглядом за тещею [PERSON] , [INFO] . Лише 21.01.2025 року після того як я завіз тещу на операцію до ТОВ «Прайм медікал» у нього з`явилася можливість під`їхати до нотаріуса, але було вже пізно, нотаріус пояснила, що він пропустив строк на 7 днів. Таким чином, пропустив шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька у зв`язку з тим, що займався лікуванням та доглядом за тещею яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Так, через зазначені обставини, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права спадкоємця. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання, та витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Павлик Н.М. належним чином завірену копію спадкової справи № 6/2025 щодо спадщини померлого [INFO] [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 26.03.2025 у справі №676/5975/21 вказав, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Представник відповідача будучі повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відзив від відповідача до суду не надходив. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі стороні позивача, позовні вимоги підтримав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , видане 15 липня 2024 року Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси). Позивач є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, серії [NUMBER] , видане 29 грудня 1965 року. Після смерті батька позивача [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 290/1000 частин квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 лютого 1998 року, що видане Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів. Отже, після смерті батька позивача [PERSON] залишилась спадщина у вигляді 290/2000 частин квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13 лютого 1998р. Відповідно до витребуваної судом копії спадкової справи № 6/2025, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] його батька, позивач звернувся 21.01.2025 року. Інших спадкоємців, а також які б мали право на обов`язкову частку за законом не має. Заповіт спадкодавцем не складався. Постановою від 04.03.2025 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Павлик Н.М. відмовив позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини, пояснюючи це тим, що позивач не подав документів, які б свідчили про прийняття ним спадщини після смерті [INFO] його батька [PERSON] . За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Змістом статті 1272 ЦК України передбачено, що позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] своєчасно не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки з 05.01.2025 року по 01.03.2025 року він займався лікуванням та доглядом за тещею [PERSON] , [INFO] , яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується: свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , видане 19 вересня 1987р.; свідоцтвом про народження дружини позивача, серії [NUMBER] , видане 28 квітня 1968р.; довідкою з місця роботи дружини вих. № 01-14/845 від 12.03.2025р.; випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] від 12 березня 2025 року; актом про фактичне місце проживання осіб від 19 березня 2025 року; пам`яткою пацієнта перед операцією; актом приймання-передачі наданих медичних послуг № 17214 від 21.01.2025 року; протоколом опитування свідка [PERSON] від 14.05.2025 року; протоколом опитування свідка [PERSON] від 14.05.2025 року. Згідно статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17. Відповідно до п. 24 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Верховний Суд додатково роз`яснив, що головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини (постанова від 31.07.2024р., справа №706/275/22, провадження №61-12010св23. За конкретних фактичних обставин кожної справи суд має оцінювати тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, що має важливе правове значення (постанови ВС від 03.04.2024р, справа №639/8197/21, провадження №61-14773св23. Через встановлені судом обставини, які суд визнає поважними, позивач був позбавлений можливості звернутися до нотаріальної контори вчасно, зокрема це хвороба мати дружини (тещі), за якою він здійснювала постійний догляд. Додатково суд враховує, що інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця не звертались, відповідач також не надав до суду будь-яких заперечень з приводу поданого позову. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що строк для прийняття спадщини, який закінчився 14 січня 2025 року, пропущений позивачем з поважних причин, спадщина до теперішнього часу залишається неприйнятою, а тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, та у відповідності з вимогами ч.3 ст.1272 ЦК України визначення додаткового строку терміном у три місяці для подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved