Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивачка, в інтересах\~якої діє\~представник \~адвокат Миргородський\~Вадим Петрович, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони зареєстрували шлюб 18.10.2023 року, актовий запис №231. Сторони не мають неповнолітніх дітей від цього шлюбу. З серпня 2024 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Позивачка вважає, що подальше перебування у шлюбі шкодить її інтересам, та інтересам відповідача. Шлюб носить формальний характер. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 жовтня 2023 року Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №231. Представник позивачки, в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Відповідач, в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується двома поштовими повідомленнями про отримання поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання, а також довідкою про доставку SMS. Про причини неявки суд не повідомив. Частина 4 ст. 223 ЦПК передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою суду від 10.06.2025 року постановлено проведення заочного розгляду даної справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 18 жовтня 2023 року перебувають у шлюбі зареєстрованому Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 231 про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.10.2023 року, яка додана до матеріалів справи. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з серпня 2024 року через різні погляди на шлюб. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Проте позивачкою в позові не ставиться питання про стягнення на її користь судових витрат, тому суд не вбачає доцільності в стягненні судового збору з відповідача та залишає їх за позивачкою. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved