Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовні тим, що з відповідачем [PERSON] , позивач зареєструвала шлюб 18 липня 2020 року у Коломийському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про що складено відповідний актовий запис за № 306. Від спільного проживання сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось і в даний час сторони разом як подружжя, не проживають. Відповідач не дбає про утримання доньки, не надає належної матеріальної допомоги. Позивачка вказує, що їй самостійно важко утримувати доньку, враховуючи, що їй повинен бути забезпечений належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень позивачка не взмозі забезпечити одна, тому батько дитини, який є працездатний, інших утриманців крім спільної доньки не має, повинен сплачувати аліменти. Оскільки відповідач молодий та працездатний чоловік, має доходи, позивач просить стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання дитини в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Заперечуючи проти позову представник відповідача адвокат Волошанська Ольга Іванівна подала до суду відзив на позов, у якому вказала що з позовними вимогами позивача, відповідач згідний частково. Зазначила, що мати відповідача - [PERSON] , [INFO] , є пенсійного віку, а батько відповідача - [PERSON] є інвалідом 2 групи без переогляду, його захворювання пов`язане з виконанням військової служби в країнах, де велись бойові дії, та згідно висновку ЛКК КНП "Коломийська ЦРЛ" Коломийської МР від 30.09.2024 року батько відповідача по стану здоров`я потребує стороннього догляду. Актом про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, складеним 28.10.2024 року Управлінням соціальної політики Коломийської міської ради 28.10.2024 року за №24, встановлено що відповідач постійний догляд за своїм батьком [PERSON] інвалідом 2 групи. Зокрема, представник відповідача вказав, що відповідач хворіє, і у нього виставлений діагноз гострий тромбоз підколінної вени, хронічний панкреатит, ст.загострення, криптоенний гепатит прогресуючий перебіг. Відповідач з 20.10.2024 року і на даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні в Коломийский КНП Коломийській ЦРЛ КМР. До 30.09.2024 року відповідач офіційно ніде не працював, мав мінливий заробіток а 30.09.2024 року призваний (по мобілізації) в ЗСУ, однак на даний час відповідач отримав грошове забезпечення 600 грн (за один день військової служби) і з 20.10.2024 року знаходиться на стаціонарному лікуванні. Зокрема, представник відповідача вказує, що у відповідача немає матеріальної можливості сплачувати позивачці аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON] в розмірі 5000 грн. Тому виходячи з принципу справедливості та розумності відповідач погоджується сплачувати позивачці аліменти в розмірі 1500 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, вказала, що відповідач як батько виділяє на матеріальне утримання дитини надто мало коштів, основний тягар по утриманню їхньої з відповідачем дочки лежить на ній. Її заробітки не надто високі, тому вона не взмозі повністю забезпечити все необхідне для дитини. Батькодитини інколи дає незначні кошти готівкою або перераховує на її банківську картку, оплачує за садік чи комунальні послуги, інколи приносить продукти. Одяг та інше необхідне для дитини вона купляє за власні кошти. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та погодився на стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі 2000-2500 грн. вказав, що стан здоров`я його на даний час задовільний, він ніде офіційно не працює, має періодичні заробітки, оскільки надає послуги, на утриманні у нього знаходиться батько, який є особою з інвалідністю і потребує стороннього догляду. Вказав, що допомагає дитині в міру своїх можливостей, на прохання позивачки оплачує за дитячий садок, який відвідує дочка, сплачує комунальні послуги в будинку, в якому проживає позивачка з дочкою, інколи приносить продукти харчування. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2020 року у Коломийському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №306, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). За час подружнього життя, у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відповідач матеріально доньку належним чином не забезпечує та в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачці важко самостійно утримувати малолітню доньку, яка росте і потребує покращеного харчування, забезпечення одягом та всім необхідним для забезпечення нормального рівня життя та розвитку. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України Про охорону дитинства ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України ) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктами 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Порядок визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі визначено статтею 184 СК України. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частина 1 статті 184 СК України). Водночас вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5000 грн. на утримання доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно є завищеним. Позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства України, виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 29 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки даний розмір аліментів відповідає інтересам дитини, а також відповідає обов`язку матері на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище сторін зокрема і те, що дитина проживає разом з позивачкою. Також судом враховується матеріальне становище відповідача, який є здоровим і працездатним, немає постійного офіційного запробітку . Однак, та обставина, що відповідач здійснює догляд за хворим батьком, не повинна впливати на інтереси його малолітньої дитини, та на ньому лежить обов`язок по її матеріальному забезпеченню. Визначений судом розмір аліментів у розмірі 3 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття за висновком суду, є обґрунтованим та доцільним з точки зору віку, стану здоров`я та матеріального становища дитини, а також з точки зору стану здоров`я, матеріального становища та сімейних обставин відповідача. Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 29 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2024 рік , п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів,

Outcome: partial