Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

28 травня 2025 року до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява вищезазначена заява, у якій [PERSON] просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця міста Очаків Миколаївської області, визнавши дату його смерті [INFO] , місце смерті місто Каховка, Херсонська область, Україна. У своїй заяві заявниця посилається на те, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] у місті Каховка Херсонської області. На час смерті її батька місто Каховка Херсонської області\~ перебувало на території тимчасово не підконтрольній державній владі України, оскільки перебувало під російською окупацією внаслідок широкомасштабного нападу рф на Україну. Заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть, оскільки для підтвердження факту смерті батька у неї наявне лікарське свідоцтво про смерть, яке було видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які не є підставою для державної реєстрації смерті. Тому заявниця змушена звертатися до суду з цією заявою, оскільки встановлення факту смерті необхідне їй для реалізації спадкових прав. Ухвалою судді від 29 травня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку окремого провадження. У судовому засіданні заявниця підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши надані заявником докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьком заявниці [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб (а.с.10,11).\~ Заявницею надано копію паспорта громадянина України, виданого [PERSON] , який народився [INFO] у місті Очаків Миколаївської області (а.с.16-18). На підтвердження факту смерті [PERSON] надано копію лікарського свідоцтва про смерть №313-к від 05 січня 2023 року, виданого Каховською міською центральною лікарнею у місті Каховка Херсонської області, яке станом на дату видачі свідоцтва було тимчасово окупованим російською федерацією (а.с.12-13). Також заявницею надано світлини поховання на цвинтарі [PERSON] , де зазначено дату народження [INFO] та дату смерті [INFO] (а.с.15). Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Частиною третьою ст. 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація смерті» проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Тож, станом на сьогодні у заявника відсутні документи, які дозволяють зареєструвати смерть згідно вимог національного законодавства та отримати свідоцтво про смерть, встановленого Україною зразка. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Під час розгляду судами справ про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положенні законодавства (лист Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 № 985/0/208-21 щодо скасування вимоги отримання відмови від органів державної реєстрації актів цивільного стану). Тобто звертатися спочатку до органу державної реєстрації актів цивільного стану в межах території підконтрольній владі України та отримати письмову відмову, не є обов`язковим. За даних обставин, встановлення та реєстрація факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення його особистих та майнових прав, оформлення спадщини. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , за місцем свого мешкання в місті Каховка Херсонського району Херсонської області, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть, довідкою про причини смерті та світлинами місця поховання. Станом на день смерті, [PERSON] проживав в у м. Каховка Херсонської області, яке відноситься до тимчасово окупованої території, у зв`язку з чим отримати медичний документ для здійснення реєстрації смерті не було можливим. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, до якого віднесено, зокрема, м. Каховка Каховського району Херсонської області. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Внесення до реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого, отримання допомоги на поховання та інші правові наслідки. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України та особливості провадження у цих справах передбачені статтею 317 ЦПК України. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом МУЮ від 18 жовтня 2000 року № 52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерської довідки про смерть (форма № 106-1/о), форма яких затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Також реєстрація смерті особи проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно пунктів 1, 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону, поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Суд приходить до висновку, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть батька, оскільки на вказаній території, на момент смерті, не здійснювали повноваження органи влади України, як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. На підставі викладеного, суд знаходить доведеними заявлені вимоги та такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved