Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину майна. Позовні вимоги обґрунтовує слідуючими обставинами. 12 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 06 липня 2007 року Сторожинецьким районним відділом земельних ресурсів [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі договору дарування земельних ділянок від 01.08.2005 року серії ВСІ 643576, Сторожинецький районний нотаріальний округ Чернівецької області, реєстр 2726, площею 0,1274 га, цільовим призначенням якої є : для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої у с. Годилів, кут Яблунівка , Сторожинецького району, Чернівецької області. В подальшому, 31 серпня 2007 року отримали дозвіл на виконання будівельних робіт, виданого Інспекцією ДАБК Сторожинецької РДА Чернівецької області за № 61 та за спільні кошти розпочали будівництво житлового будинку. 23 грудня 2014 року Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області було зареєстровано за № 142143570958 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації подану [PERSON] 30 грудня 2014 року перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] було зареєстровано право власності на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 308,9 кв.м., в тому числі житлова площа 120,7 кв.м., а саме: житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Б, В», яма вигрібна №1, криниця №2, огорожа №3, ворота №4, ворота №5, огорожа №6, замощення І. Однак, [INFO] [PERSON] померла. У зв`язку із смертю дружини, 18 травня 2021 року [PERSON] , донькою [PERSON] та сином [PERSON] в інтересах яких діє батько [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в подальшому із заявою про прийняття спадщини звернулася також мати [PERSON] . Згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Однак, як стало відомо, що на день смерті [PERSON] вже не була власником вказаного вище будинку, оскільки з 25.11.2020 року право власності на нього, а також на земельну ділянку зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю « Віріді Люкс ». Також, в подальшому позивач дізнався, що 30.11.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки, згідно якого його дружина [PERSON] поручається перед ВАТ КБ «Надра» за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з Договору кредитної лінії № 2007/840-МК/312 від 30.11.2007 року, в тому числі: повернути до 29.11.2014 року кредит у сумі 250\~000 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,4% річних; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). В той же день, 30.11.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ « Надра » було укладено договір іпотеки, відповідно до якого, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок, 81% готовності, по [ADDRESS] загальною площею 311,2 кв.м. та вигрібна яма і криниця, а також земельна ділянка, площею 0,1274 га, яка розташована в с. Годилів, кут Яблунівка, Сторожинецького району, Чернівецької області, кадастровий номер 7324582000:01:001:0797, власником яких є [PERSON] . Однак, про наявність вищевказаних договорів поруки та іпотеки укладених між його дружиною та ВАТ КБ « Надра » позивачу нічого не було відомо, будь-яких дозволів на їх укладення він не надавав та не підписував, а тому вважає, що вони є незаконними та суперечать вимогам чинного законодавства, яке діяло як на момент укладення цих договорів так і на даний час. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким, визнати спільною сумісною власністю подружжя позивача [PERSON] та [PERSON] ,\~яка померла [INFO] нерухоме майно, зокрема житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 308,9 кв.м., визначити рівними частки в спільному майні [PERSON] та [PERSON] ,\~яка померла [INFO] , визнати за позивачем [PERSON] \~право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 308,9 кв.м., припинити право власності на частку житлового будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 308,9 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю « Віріді-Люкс », визнати за [PERSON] ,\~право власності на частки земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 7324582000:01:001:0797, площею 0,1274 га, припинити право власності на частку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої є для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 7324582000:01:001:0797, площею 0,1274 га за Товариством з обмеженою відповідальністю « Віріді-Люкс ». Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, його представник [PERSON] у судовому засіданні також позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. 23.12.2023 року представником відповідача ТОВ « ВІРІДІ-ЛЮКС » - адвокатом Венерським О.С. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач наразі є власником вищевказаного нерухомого майна та вважає, що поданий [PERSON] позов не грунтується на положеннях закону та порушує його законні права як іпотекодержателя та власника нерухомого майна. Заперечення відповідача та їх обгрунтування полягають у наступному. 30 листопада 2007 року між ВАТ КБ « НАДРА » та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 2007/840-MK/312. Відповідно до п.1.1. даного договору банк відкрив [PERSON] , як позичальнику, кредитну лінію розмірі 250 000 дол. США. Вказану суму позичальник отримав у вигляді траншу згідно додаткової угоди №1. Згідно п.2.1. та п.2.4. вищезазначеного кредитного договору в забезпечення його виконання відшкодування збитків [PERSON] , як майновий поручитель, передала банку в іпотеку незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку ( [ADDRESS] ) також між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. [PERSON] своїх зобов?язань за кредитним договором належним чином не виконав, а тому з нього та [PERSON] заочним рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2010 року в солідарному порядку було стягнуто заборгованість в розмірі 2\~024\~635 грн. 41 коп. Таким чином, вважає, що невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, що було встановлено судовими рішеннями, відповідач правомірно набув право власності на нерухоме майно, яке являється предметом даного спору. Також зазначає про те, що позивачем 30.07.2007 року було написано заяву, в якій він надав згоду на передачу дружиною в забезпечення за договором кредитної лінії № 2007/840-MK/312 від 30.11.2007 року майна придбаного ними у шлюбі згідно договору іпотеки № МК 312/1 від 30.11.2007 року. Надавши згоду на передачу майна в іпотеку, позивач фактично став співіпотекодавцем, а тому незалежно від здійснення поділу майна подружжя відповідач правомірно набув право власності на нього. Щодо природи спірного майна на момент звернення з позовом відповідно до законодавства та роз?яснень Верховного Суду, поділ майна, яке передано в іпотеку, не припиняє самої іпотеки. Так, у постанові від 03 липня 2023 року в справі N? 523/8641/15 Верховний Суд у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що « у разі задоволення позову одного з подружжя про визнання права на частку в праві спільної власності на майно, яке перебуває в іпотеці, інший з подружжя, який не був стороною договору іпотеки, а надав лише згоду на вчинення договору іпотеки іншим з подружжя, стає співіпотекодавцем. Рішення суду про визнання права на частку в праві спільної власності на майно, яке перебуває в іпотеці, є підставою для внесення до державного реєстру запису про те, що така особа є співіпотекодавцем. Серед підстав припинення іпотеки відсутній юридичний факт визнання права на частку в праві спільної власності на майно, що перебуває у спільній сумісній власності ». Із даного висновку слідує, що позивач в 2007 році, надавши згоду на передачу майна в іпотеку, фактично став співіпотекодавцем, а тому незалежно від здійснення поділу майна подружжя відповідач правомірно набув право власності на нього. Однак у цьому випадку навіть поділу не відбулося. На момент звернення з позовом у 2023 році право власності на спірне майно вже належало ТОВ « ВІРІДІ-ЛЮКС », яке набуло це майно у порядку, визначеному законом. Тобто об?єкт спору на той час вже не перебував у режимі спільної сумісної власності подружжя, і відповідно до статей 60, 70 СК України не підлягав поділу. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 05.09.2023 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 27.12.2023 року судом за клопотанням представника відповідача витребувано від приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Коржан Віри Данилівни належним чином засвідчені копії письмових доказів. Ухвалою суду від 30.01.2024 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Суд, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши думку сторін, приходить до наступного висновку. 12 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . 06 липня 2007 року Сторожинецьким районним відділом земельних ресурсів [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі договору дарування земельних ділянок від 01.08.2005 року серії ВСІ 643576, Сторожинецький районний нотаріальний округ Чернівецької області, реєстр 2726, площею 0,1274 га, цільовим призначенням якої є: для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої у с. Годилів, кут Яблунівка, Сторожинецького району, Чернівецької області. 31 серпня 2007 року отримали дозвіл на виконання будівельних робіт, виданого Інспекцією ДАБК Сторожинецької РДА Чернівецької області за № 61 та за спільні кошти розпочали будівництво житлового будинку. 23 грудня 2014 року Управлінням ДАБІ у Чернівецькій області було зареєстровано за № 142143570958 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації подану [PERSON] . Судом встановлено, що 30 грудня 2014 року перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] було зареєстровано право власності на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 308,9 кв.м., в тому числі житлова площа 120,7 кв.м., а саме: житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Б, В», яма вигрібна №1, криниця №2, огорожа №3, ворота №4, ворота №5, огорожа №6, замощення І, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 31944631 виданого Реєстраційною службою Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області, а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2014 року, індексний номер витягу 31944796. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 06.05.2021 року Виконавчим комітетом Великокучурівської сільської ради Чернівецького району, Чернівецької області. Також, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на належне їй майно, у зв`язку із чим, із заявами про прийняття спадщини звернулися: позивач [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] в інтересах якого діє батько [PERSON] 01 липня 2021 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася її мати [PERSON] , що підтверджується копією довідки приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Лосік І.В. від 29.05.2023 року №23/02-14 та витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 18.05.2021 року. Згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до стаття 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованого 02.09.2023 року № 345085007, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано державним реєстратором Виконавчого комітету Новоселицької міської ради, Новоселицького району, Чернівецької області 25.11.2020 року, за Товариством з обмеженою відповідальністю « ВІРІДІ-ЛЮКС ». Як вбачається із матеріалів справи, 30 листопада 2007 року між ВАТ КБ « НАДРА » та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 2007/840-MK/312. Відповідно до п.1.1. даного договору банк відкрив [PERSON] , як позичальнику, кредитну лінію розмірі 250 000 дол. США. Вказану суму позичальник отримав у вигляді траншу згідно додаткової угоди №1. Згідно п.2.1. та п.2.4. вищезазначеного кредитного договору в забезпечення його виконання та відшкодування збитків [PERSON] , як майновий поручитель, передала банку в іпотеку незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку у [ADDRESS] . Також між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Представником Відповідача долучено до матеріалів справи копію заяви, підписаної [PERSON] від 30.11.2007 року, якою він надав згоду на передачу його дружиною [PERSON] в забезпечення за договором кредитної лінії №2007/840-МК/312 від 30.11.2007 року з ВАТ КБ « Надра » майна придбаного ними в шлюбі, згідно договору іпотеки №МК312/1 від 30.11.2007 року. Позивач ставить під сумнів такий доказ відповідача, як недостовірний зазначаючи про те, що будь-яких заяв він ніколи не підписував, а підпис, який міститься у цій заяві зроблений не ним та підпис навіть візуально не схожий з тим, як він підписується. Допитана у судовому засіданні приватний нотаріус [PERSON] пояснила суду, що 30.11.2007 року нею було посвідчено договір іпотеки № МК312/1 від 30.11.2007 року, укладений між ВАТ КБ « НАДРА » та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] у забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов?язань передала в іпотеку незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] . Перед укладенням договору, нотаріус перевірила та встановила те, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі на момент укладення договору, оскільки у її паспорті була відповідна відмітка. Нотаріальної згоди про передачу спільного майна подружжя, вона не посвідчувала. Повірила представнику банку « на слово » про існування заяви [PERSON] , однак її так і не надали. Нотаріус визнала свою помилку допущену під час посвідчення договору іпотеки № МК312/1 від 30.11.2007 року. Коли отримала ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області про витребування у неї для огляду оригіналів документів, почала шукати заяву [PERSON] , однак знайти не змогла. З цього приводу зверталася до Фонду гарантування вкладів так як ВАТ КБ « Надра » ліквідований, із запитом, однак отримала відповідь про те, що такої заяви у них немає. Правова позиція Великої Палати ВС полягає в тому, що відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення договору іпотеки позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень для розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до ч. 4 ст. 369, ст. 215 Цивільного кодексу України надає іншому зі співвласників право оскаржити договір з підстав недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи ? контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору. Представник ТОВ « ВІРІДІ-ЛЮКС » зауважував те, що [PERSON] та його представником [PERSON] не було ініційовано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи заяви від 30.11.2007 року. З цього приводу, суд зазначає наступне, відповідно до ст.81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довеститі обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, відповідач, обґрунтовуючи свою правову позицію та обставини викладені ним у відзиві на позовну заяву, будь-яких клопотань із цього приводу заявлено також не було. Відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, із досліджених судом письмових доказів вбачається що [PERSON] не вправі була одноосібно укладати договір іпотеки, щодо відчуження спільного майна подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Частинами 1, 2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України, встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях , доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму\~ВСУ від\~21\~грудня 2007\~№11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому, вважаю що необхідно враховувати правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується та обставина, що будинок розташований за адресою: [ADDRESS] побудований позивачем [PERSON] у період зареєстрованого шлюбу із [PERSON] , а отже є спільною сумісною власністю подружжя. Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України. Частинами 1, 2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Згідно із вимог ч.ч.1,2,3\~ст.372ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна міжспіввласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, визначення частки у спільній сумісній власності та презумпція рівності цих часток, а також припинення права спільної сумісної власності на майно має місце зокрема у разі поділу такого майна. З огляду на викладене, аналізуючи досліджені у справі докази суд приходить до висновку, що житловий будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 308,9 кв.м., в тому числі житлова площа 120,7 кв.м., а саме: житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Б, В», яма вигрібна №1, криниця №2, огорожа №3, ворота №4, ворота №5, огорожа №6, замощення І, була набута позивачем та відповідачем під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, а тому є їхньою спільною сумісною власності, і з огляду на це підлягає поділу між ними на рівні частки. Таким чином, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 308,9 кв.м., в тому числі житлова площа 120,7 кв.м., а саме: житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Б, В», яма вигрібна №1, криниця №2, огорожа №3, ворота №4, ворота №4, ворота №5, огорожа №6, замощення І за Товариством з обмеженою відповідальністю «Віріді-Люкс», код ЄДРПОУ 43086971, юридична адреса: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 194 А, оф.7 Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України,у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Отже, на підставі вищевикладеного суд вважає, що за позивачем [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/2 частки земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої є для будівництва та обслуговування\~житлового будинку, кадастровий номер 7324582000:01:001:0797, площею 0,1274 га. З наведених вище підстав суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved