Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

16.04.2025 року ТОВ"ВІН ФІНАНС" в особі свого представника - Романенка М.Е. через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву ТОВ "ВІН ФІНАНС" обґрунтовує тим, що 25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія» протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Наказом №55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу №1706 від 25.07.2024 року внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства. 16.05.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №879963. Сума кредиту становила 7000 грн. та кредит був наданий строком на 30днів. ТОВ "Авентус Україна" виконало умови договору та перерахувало відповідачу кредитні кошти. Відповідач не виконав умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість. 12.04.2018 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК"Довіра та Гарантія" було укладено договір факторингу №1, а 12.09.2019 року на виконання Договору факторингу було укладено Додаткову угоду №25 та підписано Реєстр прав вимоги №25 про те, що на умовах вищезазначеного договору Клієнт відступив Фактору Право вимоги по ряду Боржників, в тому числі до [PERSON] на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором про надання фінансового кредиту №879963 від 16.05.2019року. Таким чином, позивач ТОВ "ВІН ФІНАНС" набуло прав кредитора відносно відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості становить 20 694,40 грн., з яких: 5 800,00 грн. - сума основного боргу; 12 110,40 грн. - сума боргу за процентами; 2 784,00 грн. - сума боргу за пенею та штрафами. Також, просить суд стягнути 3% річних у розмірі 1 864,20 грн. та інфляційні втрати у розмірі - 8 546,88 грн., а також судовий збір. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 року справу передано головуючій судді - Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 21.04.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. У разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача просив провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду подав заяву із підтверджуючими документами, що є військовослужбовцем та перебуває в зоні бойових дій та просить суд звільнити його від сплати штрафі/пені на підставі ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їхніх сімей». Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до положень статей 525,629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно з Договором № 879963 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 16.05.2019 року, ТОВ "Авентус Україна" та відповідач [PERSON] уклали договір про надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах споживчого кредиту. Розмір позики - 7 000 грн. Строк дії договору - 30 днів. Сторони також погодили процентну ставку. Договір укладений в електронній формі та підписаний електронним підписом. Графіком розрахунків до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту визначено суму кредиту, суму нарахованих процентів та загальний розмір заборгованості. Згідно із договором факторингу № 1 від 12.04.2018, ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" та ТОВ "Авентус Україна" уклали договір факторингу, у відповідності до якого, ТОВ "Авентус Україна" зобов`язується відступити ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" права вимоги, зазначені у реєстрі, а ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" зобов`язується їх прийняти. На виконання Договору факторингу було укладено Додаткову угоду №25 та підписано Реєстр прав вимоги №25 про те, що на умовах вищезазначеного договору Клієнт відступив Фактору Право вимоги по ряду Боржників, в тому числі до [PERSON] , на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором № 879963 про надання фінансового кредиту. Таким чином, позивач ТОВ "ВІН ФІНАНС" набуло прав кредитора відносно відповідача [PERSON] . Відповідно до розрахунку позивача ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" (ТОВ «ВІН ФІНАНС»), загальна сума боргу відповідача становить 20 694,40 грн. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору. Також, позивачем було здійснено нарахування за ч.2ст.625ЦК України на суму боргу 20 694,40 грн., 3% річних - у сумі 1864,20 грн. та інфляційні втрати у сумі 8546,88 грн. На підставі досліджених доказів суд встановив, що ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" (ТОВ ВІН ФІНАНС) на підставі Договору факторингу №1 від 12.04.2018 є новим кредитором замість ТОВ Авентус Україна у зобов`язаннях з відповідачем. Суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору між відповідачем та ТОВ Авентус Україна, оскільки кредитний договір укладений в електронній формі та містить персональні дані відповідача, які останній надав під час підписання договору. За умовами Договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту ТОВ Авентус України надало [PERSON] позику у розмірі 7000,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою фінансової процентної ставки, яка погоджена п. 1.3 Договору. У позовній заяві ТОВ «ВІН ФІНАНС", визначаючи суму боргу за кредитним договором № 879963 від 16.05.2019 року в розмірі 20 694,40 грн. вказали складові станом на дату відступлення прав вимоги відповідно до довідки ТОВ Авентус Україна: 5 800,00 грн. сума основного боргу, 12 110,40 грн. сума процентів, 2 784,00 грн. - сума штрафів та пені. Відповідач у своїх поясненнях проти суми боргу не заперечував. Не погодився з сумою штрафів та пені посилаючись на ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». З огляду на фактичне визнання відповідачем позову в визначенні суми боргу у розмірі 5 800 грн. та відсотків у розмірі 12 110,40 грн., то позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. Щодо стягнення з Відповідача суми штрафів та пені. Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини). Національний Банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Як вбачається з наданих відповідачем документів, а саме: довідки №4480/52 від 21 жовтня 2024 року виданої ТВО командира військової частини [NUMBER] : підполковником [PERSON] , згідно якої вбачається, що солдат [PERSON] , дійсно проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Також надає копію військового квитка. Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, який проходить військову службу в особливий період, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та неустойки, а кредитні установи (ТОВ «Споживчий центр») під час дії особливого періоду не має права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі №502/1438/18. За наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).» Даний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів відсотків за договором про надання фінансового кредиту №879963 від 16.05.2019 в сумі 2 784,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки відповідач, як військовослужбовець, згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати штрафів та пені (неустойки) в особливий період. Щодо нарахованих ТОВ «ФК «ВІН ФІНАНС» інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає наступне. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 14-446цс18. У постанові Верховного Суду (у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 року у справі № 642/493/17-ц. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Разом з тим, відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IXта набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат в порядку ст. 625 ЦК України за період із 24 лютого по грудень 2024 року суперечить чинному законодавству. Оскільки нарахування 3% річних та інфляційних втрат Позивачем здійснювались за період з 03.04.2022 року по 03.04.2025 року, то є такими що не підлягають задоволенню. Щодо клопотання позивача про поновлення строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Розділ ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022; в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023 відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи. Враховуючи, що право вимоги у позивача до відповідача виникло 12.09.2019 року (Реєстр прав вимог №25 від 12.09.2019 року), за звичайних обставин строк позовної давності для пред`явлення даного позову повинен був сплинути 12.09.2023 року, але в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України строк позовної давності продовжено на строк дії воєнного стану, а отже позивач в силу закону не пропустив строк звернення до суду з даним позовом, у зв`язку із чим відсутні підстави для поновлення даного строку, а також відсутні підстави для відмови в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати пропорційна до задоволених позовних вимог по сплаті судового збору в розмірі 1 394,80 грн. (17 910,40 грн. х 2422,40 грн. : 31 105,48 грн.) та на правову допомогу в розмірі 2 878,97 грн. (17 910,40 грн. х 5 000,00 грн. : 31 105,48 ). Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial