Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Представник позивачки адвокат Ільїчов С.Д. системою електронний суд звернувся до Люботинського міського суду Харківської області в інтересах [PERSON] із даним позовом у якому просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . На обгрунутвання позову зазначив, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі, від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Шлюб було розірвано за рішенням суду у 2020 році і дочка залишилася жити з матір`ю, а за рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 16.04.2021 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини. У зв`язку із війною, позивачка з дочкою виїхали до Одеси, де мешкають, як ВПО, а 18.01.2024 позивачка уклала шлюб із [PERSON] . Після розірвання шлюбу з відповідачем з 2020 року вихованням дитини займається виключно мати і дитина перебуває на її утриманні. Усі потреби дочки реалізуються силами та стараннями позивачки без участі батька, який має суттєву заборгованість зі сплати аліментів. Відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню своєї дочки, не проявляє зацікавленості щодо неї, її станом здоров`я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 19.12.2024 провадження у справі було відкрито та її розгляд призначено у порядку загального судового провадження. Ухвалою від 15.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] у підготовчі судові засідання та у судові засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем мешкання. Відзиву на позовну заяву або клопотань від відповідача судом не отримано. У судовому засіданні 06.06.2025 за клопотанням представника позивачки та позивачки судом було ухвалено про заочний розгляд справи. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник позивачки позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що з відповідачем після розірвала шлюбу у 2020 році вони не мешкають, а дитини проживає увесь час із нею. Відповідач не дуже цікавився дитиною та не допомагав в її утриманні, і має великий борг зі сплати аліментів на дитину. Дитиною більше цікавилася бабуся - мати відповідача, до якої вона віддавала час від часу дитину на вихідні погостити. І у бабусі відповідач бачився з дитиною. У 2023 році вона з дочкою переїхала до міста Одеса, і відповідач інколи у переписці у телефоні запитував, як справи у дочки. Частіше дзвонила бабуся і спілкувалася з дитиною, а коли відповідач був у своєї матері, то також, під час її дзвінків спілкувався з дочкою. У 2024 році бабуся - мати відповідача померла і відповідач взагалі перестав цікавитися дочкою. Вона не чинила відповідачу перешкод у спілкуванні з дочкою, його ставлення до дитини є байдужим. В останній раз, приблизно рік назад, коли вона ненадовго з дочкою приїхала у місто Люботин, відповідач подарував дочці іграшкового ведмедя, і після цього з дитиною більше не бачився і не спілкувався. У 2024 році вона одружилася з іншим чоловіком - [PERSON] , якого дочка називає татом і любить. [PERSON] ставиться до дитини, як до власної дочки, допомагає її виховувати. В Одесі вона самостійно, без участі батька оформлювала дитину у школу та у лікарні. Опитана у судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] вказала, що її батька звуть «тато [PERSON] » і він її любить, грає з нею та купує їй подарунки. На запитання щодо іншого тата [PERSON] не вказала нічого і зазначила, що не пам`ятає його. Пояснення дитина давала спокійно, не намагалася дивитися на матір, щоб надати відповідь. Представник третьої особи орган опіки та піклування Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради подав пояснення у яких просив розглядати справу без його участі, а також надіслав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки. Свідок [PERSON] пояснив, що позивачка приїхала у місто Одесу з дочкою у 2023 році. Вони познайомилися і почали жити разом, а 18.01.2024 одружилися. Він ставиться до дочки позивачки [PERSON] , як до рідної дитини, і вона його теж любить і називає татом. Батько дитини [PERSON] спочатку інколи дзвонив дружині і цікавився дитиною, а потім поступово перестав цікавитися. У 2023 році [PERSON] один раз пересилав у Одесу поштою іграшку на день народження. Також у 2024 році, коли позивачка з дочкою приїжджали на тиждень у Люботин , відповідач передавав іграшкового ведмедя. Він нормально спілкувався з відповідачем, не перешкоджав у спілкуванні з дитиною. Один раз, у 2024 роціколи дочка захворіла, він телефонував відповідачу та просив допомогти хоча б однією тисячею гривень, але відповідач відмовив. Останній раз відповідач спілкувався з дочкою більше року назад, коли з телефону своєї матері, незадовго до її смерті. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачка є її рідною сестрою і вони жили у м.Люботин недалеко одна від одної. Після весілля вона часто відвідувала родину сестри та знає дитину. Після розірвання шлюбу з [PERSON] , вона бачила сестру і дитину [PERSON] майже кожен день з 2020 по 2023 рік, поки сестра з дочкою не поїхала жити у Одесу. [PERSON] до них не приходив, хоча живе на сусідній вулиці. Свою дитину [PERSON] бачив у своєї матері, до якої сестра час від часу відводила дитину побачитися з бабусею. Рік вона вже не бачила [PERSON] та знає, що він поступово перестав цікавитися дочкою з 2023 року. Наскільки їй відомо, [PERSON] останній раз привітав дитину зі святом по телефону, коли його мати балакала з онукою по телефону. Мати [PERSON] приділяла дитині набагато більше уваги ніж він сам, але мати відповідача померла у 2024 році. Він ніколи ні на які свята або розваги дитину не водив. Коли позивачка поїхала у Одесу, він не нмагався дізнатися про дитину у неї. На цей час [PERSON] називає татом нового чоловіка сестри та любить його, як батька. [PERSON] не бере участі у житті дитини, не вітає її зі святами останній рік. Суд, вислухавши позивачку та її представника, свідків, дитину, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є громадянкою України, та зареєстрована за адресою [ADDRESS] . З 21.03.2023 вона зареєстрована як ВПО за адресою [ADDRESS] . (а.с.8-9) У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] , яка зареєстрована за матір`ю за адресою [ADDRESS] . З 21.03.2023 вона зареєстрована як ВПО за адресою [ADDRESS] (а.с. 10) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.01.2024 і [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 11) На даний час стосовно [PERSON] Харківським ВДВС у Харківському районі ведеться виконавче провадження №67487518 на підставі виконавчого листа від 16.09.2021 про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі частки від усіх видів доходущомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01.12.2024 заборгованість з аліментів становить 104761,57 грн (а.с. 11-12, 26-32) [PERSON] станом на 10.12.024 зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 2015 року (а.с. 36) 21 лютого 2025 року органом опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради складено висновок №01-05-1/692вх/24, яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Даний висновок мотивовано тим, що [PERSON] та її малолітню дочку [PERSON] взято на облік як ВПО у місті Одеса. На даний час дитина навчається у Одеській гімназії №125 у першому класі. Перевіркою матері дитини [PERSON] встановлено, що станом на 26.01.2025 вона не має незнятої чи непогашеної судимості та у розшуку не перебуває. Батько дитини [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки. [PERSON] 18.01.2024 уклала шлюб із [PERSON] та взяла його прізвище. На даний час родина перебуває на його утриманні, біологічний батько дитини з 03.02.2023 жодного разу не приїхав до доньки, матеріально не допомагає, проте дзвонив декілька разів. Органом опіки на адресу [PERSON] надсилався лист для отримання пояснень з приводу участі у вихованні дитини, проте лист повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Під час телефонної бесіди [PERSON] повідомив, що він не проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки; останній раз бачив дитину на початку 2024 року, зараз з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає, аліменти не сплачує. Спеціалістами органу опіки та піклування 12.02.2025 обстежено умови проживання родини [PERSON] за адресою [ADDRESS] та встановлено, що є необхідні умови для проживання дітей, дитина вказала, що не пам`ятає, коли останній раз бачила біологічного батька. (а.с. 65-67) Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 164 СК України передбачений вичерпаний перелік правових підстав позбавлення особи батьківських прав. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вищезазначеної постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Внаслідок дослідження доказів судом встановлено, що відповідач більше року не відвідує свою малолітню дочку, не займається її вихованням та не забезпечує її матеріально, , у тому числі й під час дії воєнного стану, має заборгованість зі сплати аліментів понад 100000 грн, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Сама дитина називає батьком іншого чоловіка, а про біологічного батька не змогла нічого відповісти та пригадати якісь події у її житті, в яких би приймав участь її батько [PERSON] . Розрив у зв`язках та спілкуванні з дитиною на протязі тривалого часу, у тому числі й під час воєнного стану за вказаних обставин, суд вважає суттєвим та таким, що свідчить про відсутність підтримки з боку батька, та нехтування здоров`ям і вихованням дитини, у тому числі й підготовкою до самостійного життя. Таку поведінку батька можливо охарактеризувати як байдужість до особистого життя рідної дитини та відсутність переживань щодо подальшої долі дочки, ухилення від виховання та матеріального утримання власної дитини. Відповідач свідомо тривалий час уникає підтримання сімейного зв`язку з дочкою, не робить реальних кроків для виправлення такої ситуації і судом не встановлено мотивів або перешкод, з яких він не бажає приймати участь у вихованні дитини. Судом не отримано доказів, які б свідчили про поважність причин невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, або про чинення іншими особами перешкод йому у цьому. Орган опіки не надав до суду відомостей про колишні спори між батьками щодо реалізації батьківських прав. Дана справа перебувала у провадженні суду тривалий час - з грудня 2024 року, було проведено не одне судове засідання, проте відповідачем направлена на його адресу кореспонденція не отримується. Як зазначає орган опіки, відповідач у телефонній розмові не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Таким чином, судом встановлено, що свідоме невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно його дочки носить тривалий та систематичний характер, а тому суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дочки є наслідком його винної поведінки та є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки. Разом із тим, суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Виходячи з викладеного, відповідач, у разі зміни відношення до своїх батьківських обов`язків та доведення цього конкретними діями, матиме змогу поставити питання про поновлення батьківських прав. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Представником позивачки адвокатом Ільїчовим С.Д. заявлено витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн. На підтвердження своїх повноважень, адвокатом надано ордер на представництво інтересів [PERSON] . Також, надано копії договорів про надання правової допомоги №20112402 та №20112401 від 20.11.2024 між ТОВ «Центр правової допомоги юрист 24» та [PERSON] , за яким погоджено правову допомогу 20000 грн за представництво адвоката у суді та 5000 грн за проект позовної заяви, а також акти приймання-передачі даних юридичних послуг [PERSON] . Також, адвокатом надано договір про співробітництво у сфері надання правової допомоги від 01.11.2024 строком дії до 30.04.2025 та від 01.05.2025 строком дії до 01.09.2025 між ТОВ «Центр правової допомоги юрист 24» та адвокатом Ільїчовим С.Д., за яким адвокат здійснює співробітництво із Центром на безоплатних засадах. Даний позов було подано до суду адвокатом Ільїчовим С.Д. Також, він приймав участь у всіх судових засіданнях по справі, готував клопотання, адвокатські запити, тощо. За цих обставин, є доведеним надання правової допомоги позивачці виконавцем ТОВ «Центр правової допомоги юрист 24», який, у свою чергу для надання правничої допомоги залучив адвоката Ільїчова С.Д. Оскільки, заперечень на позов від відповідача, у тому числі й щодо вартості правничої допомоги, судом отримано не було, суд не може з власної ініціативи зменшувати вартість правничої допомоги. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] в порядку ст.141 ЦПК України, та Закону України "Про судовий збір", підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 968 грн 96 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн.

Outcome: approved