Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

28 березня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 18.07.2023 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7474277, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 24 543 грн. 70 коп., які зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування ними; кінцевий термін повернення кредиту 17.08.2023 року; розмір відсотків: 1й день користування кредитом 10 % за день, з 2го по 15й день 1% за день, з 16го по 30й день 3 % за день; орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 59140,89 %. В подальшому відповідачка частково погасила свою заборгованість за вказаним кредитним договором на суму 11\~500 грн. 00 коп. 26.03.2024 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» було укладено Договір факторингу № 2603, у відповідності до умов якого до останнього, з-поміж іншого, перейшло право майнової вимоги за кредитним договором № 7474277 від 18.07.2023 року укладеним з [PERSON] . Станом на 18 березня 2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 7474277 від 18.07.2023 року становить 35 793 грн. 86 коп., з яких: 24 434 грн. 23 коп. заборгованість по тілу кредиту, 11 359 грн. 63 коп. заборгованість по відсотках. Отже, всупереч умовам кредитного договору відповідачка свої кредитні зобов`язання перед позивачем не виконує. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором № 7474277 від 18.07.2023 року в сумі 35 793 грн. 86 коп., а також понесені судові витрати по справі з яких: 2\~422 грн. 40 коп. судового збору та 7 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 09 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» не з`явився, у позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов до суду не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Об`єктивно встановлено, що 18 липня 2023 року ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» уклало з відповідачкою [PERSON] кредитний договір № 7474277. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» зобов`язалось надати [PERSON] кредит у розмірі 24 543 грн. 70 коп. зі строком користування коштами протягом 30 днів (до 17 серпня 2023 року), а відповідачка зобов`язалась вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним: за 1-ий день користування кредитом у розмірі 10 %, з 2-го по 15-й день користування кредитом - у розмірі 1 %; з 16-го по 30-й день користування кредитом - у розмірі 3 %. Згідно умов кредитного договору, позичальниця має право ініціювати продовження строку кредитування шляхом подання відповідної заяви. За умови погодження кредитодавцем такого продовження строк кредитування продовжується на визначених у договорі умовах або на інших узгоджених сторонами умовах. Кредитний договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань, але не більше 1 року. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] з дотриманням положень ЦК України, уклали кредитний договір, який відповідачка особисто підписала. Таким чином, [PERSON] набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Відповідно до копії касового чеку від 18.07.2023 року ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» на виконання умов кредитного договору № 7474277 видало [PERSON] на кредит готівкою у розмірі 24 543 грн. 70 коп. Таким чином, кредитор виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Зі свого боку позичальниця своїх зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим за кредитним договором № 7474277 від 18.07.2023 року її заборгованість становить 35 793 грн. 86 коп., з яких: 24 434 грн. 23 коп. заборгованість по тілу кредиту, 11 359 грн. 63 коп. заборгованість по відсотках Суд погоджується з таким розрахунком, оскільки вказані нарахування відповідають умовам кредитного договору. Зокрема, проценти за користування кредитом нараховані в межах встановленого строку кредитування та за узгодженими в кредитному договорі процентними ставками. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). 23 березня 2024 року ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» Договір факторингу № 2603, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 7474277 від 18.07.2023 року. Отже, права та обов`язки первісного кредитора за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 7474277 від 18 липня 2023 року, перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф». Отже, вказана заборгованість за кредитним договором № 7474277 від 18.07.2023 року в сумі 35 793 грн. 86 коп. на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» у повному обсязі. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп., то в цій частині суд виходить з наступного. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Також, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони. Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору від 14.03.2025 року № 250314-9Ш, укладеного між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О.М., про надання правової допомоги, згідно якого адвокат зобов`язався здійснювати представництво інтересів ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» у справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» зобов`язалося у разі ухвалення судового рішення у цій справі на користь позивача сплатити адвокату винагороду у розмірі 7 000 грн. 00 коп. Згідно розрахунку суми судових витрат, вартість правничої допомоги включає надання наступних адвокатських послуг: аналіз документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви; підготовка позовної заяви; збирання доказів; підготовка та подання заяв, скарг, клопотань, інших процесуальних документів, а тому, витрати на правову допомогу позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» суд вважає належним чином підтвердженні та доведені. Отже, на підставі положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», відсутності заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу з боку відповідачки, принципів розумності та співмірності, суд приходить до висновку стягнення з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 7 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» судові витрати по справі, а саме: 2\~422 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved