Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01.09.2024 у розмірі 33880,78 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.10.2007 № 1480 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» п.4 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 № 60, виконком Черкаської міської ради вирішив визначити виконавцем житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси, в тому числі відомчого житлового фонду Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго». У відповідності до «Правил надання послуг постачання теплової енергії» затверджених постановою Кабінету Міністрів № 830 від 21 серпня 2019 року та укладених договорів про надання послуги з постачання теплової енергії з індивідуальним споживачем виконавець (КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативним на межі централізованих інженерно технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівель). Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги відповідно Правил надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022. КПТМ «Черкаситсплокомуненерго» здійснює постачання теплової енергії відповідачу за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Інформація щодо встановлених тарифів є загальновідомою, розміщена на офіційних веб-порталах КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідач, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилала жодних скарг чи претензій щодо їх наявності, якості чи кількості надання, що свідчить про надання житлово-комунальних послуг належним чином. Відповідач не здійснює в повному обсязі оплату за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Протягом всього строку виникнення заборгованості відповідач періодично вчиняла дії, що свідчать про визнання нею заборгованості перед підприємством, зокрема, у грудні 2021 року боржником в рахунок погашення заборгованості було сплачено кошти у сумі 4800,00 грн. Станом на 01.09.2024 борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 33880,78 грн. Дії відповідача наносять шкоду підприємству, яке втрачає можливість своєчасно проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Тож просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 01.09.2024 у сумі 33880,78 грн. та покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.12.2024 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем [PERSON] 13.01.2025 до суду подано відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки до позову не додано об`єктивних і належних доказів які б достовірно підтверджували розмір заявленого боргу і з яких саме не оплачених послуг він складається. Відповідач взагалі не надав відомостей про те, що позивач систематично не виконував своїх обов`язків із здійснення централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з належним температурним режимом. Позовна заява та додана до позову таблиця розрахунку не містять відомостей про дату початку заборгованості. Вважає, що позивач намагається ввести в оману відповідача і суд і у першому рядку таблиці (січень 2020) вказує суму 4 643,85, але не зазначає звідки ця сума взялась і з яких платежів вона складається. Такий же підхід позивача і до інших сум вказаних у розрахунку. Вважає, що для повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи позивач повинен надати помісячний розрахунок боргу по кожній із послуг, не вводячи суд в оману «наростаючими» сумами боргу у кожному наступному місяці розрахунку. Позивач має надати помісячний розрахунок боргу по кожній із послуг, а в кінці річного періоду вказати підсумкову суму по тій чи іншій послузі . У розрахунку позивач має зазначити акти виконаних робіт, що підтверджують надані ним послуги і відповідний температурний режим у приміщеннях внаслідок наданих ним послуг. Тоді можна буде з`ясувати чи взагалі надавались Позивачем послуги у той чи інший місяць, їх розмір, якість і вартість. При цьому вказує, що позов подано до суду 03.12.2024, а позовні вимоги заявлено за період з січня 2020 по вересень 2024. Позовні вимоги до грудня 2021 року заявлені з порушенням строків позовної давності. В зв`язку з цим, позивач повинен надати помісячний розрахунок для надання вмотивованих пояснень щодо незгоди з розрахунком або буде визнано позовні вимоги в межах строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. За правилами ч. 5 ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин. З огляду на вказане просить зобов`язати позивача надати розрахунок заявлених вимог із зазначенням кожної із послуг, які надавалися щомісячно та розмір їх вартості у кожному конкретному місяці в межах позовної давності; застосувати положення законодавства по позовну давність до вимог позивача і відмовити у позовних вимогах, заявлених після спливу позовної давності У свою чергу представником позивача 29.01.2025 до суду подано відповідь на відзив, у якій наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, додатково зазначає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, що визначено статтею 12 Закону ЖКП. З 01 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 03.12.2020 №1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Згідно із змінами, внесеними цим Законом передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Публічний договір приєднання укладається шляхом надання повної й безумовної згоди (акцепту) споживача на укладення Договору в повному обсязі, без підпису письмового примірника договору сторонами. Споживач підтверджує факт ознайомлення та згоди з усіма умовами цього Договору в повному обсязі шляхом акцептування. Будь-яка з наступних дій вважається акцептом (прийняттям) цього договору публічної оферти: факт отримання послуги з постачання теплової енергії, оплата послуги з постачання теплової енергії. Укладаючи цей Договір споживач автоматично погоджується з повним та безумовним прийняттям положень цього Договору та всіх додатків, які є невід`ємними частинами Договору. Публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. З текстом договору споживач має змогу ознайомитись на сайті КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Також відзначає, що протягом всього строку виникнення заборгованості відповідач періодично вчиняв дії, що свідчать про визнання ним заборгованості перед підприємством, зокрема у травні 2023 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості були сплачені грошові кошти у сумі 310, 00 грн. (сума вказана, враховуючи заяву про виправлення описки від 06.05.2025), чим фактично було визнано публічний договір приєднання. Тобто фактично відповідач розумів сутність своїх дій, а також їх наслідки. Крім того, щодо аргументів відповідача з приводу недоведеності заборгованості належними допустимими доказами, наводить перелік документів., які були додані до позовної зави та надає динаміку тарифів, яка фактично ілюструє динаміку тарифів на послуги із теплопостачання, а також деталізований розрахунок заборгованості за особовим рахунком відповідача. Вважає, що вимоги інших документів відповідачем жодним чином законодавчо не обґрунтовані. Разом з тим вказує, що згідно норм законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Боржник, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав позивач жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав Боржнику житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо поданої заяви про застосування строків позовної давності, вказує, що згідно приписів ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, так, як уже було відзначено вище, а також у позовній заяві, у грудні 2021 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості були сплачені грошові кошти у сумі 4800 грн., у травні 2023 відповідачем в рахунок погашення заборгованості були сплачені грошові кошти у сумі 310 грн., чим фактично визнано заборгованість перед підприємством. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Також згідно Правової позиції викладеної у Постанові Великої палати Верховного Суду від 07.07.2020, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась кожного місяця то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Крім того, за правилами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому постановою КМУ від 11 березня 2020 р. № 211: Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів України постановив: установити з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. У відповідності до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (СОVID-19)» від 02.04.2020, який є чинним на даний час, а саме п. 13 Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, З цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Щодо продовження процесуальних строків під час діє карантину також зазначено у прикінцевих та перехідних положень ЦК України. При цьому у відповідності до п.1 постанови КМУ № 651 від 27 червня 2023 вирішено відмінити з 24 год 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, тобто карантинні обмеження були скасовані з 24.00 30.06.2023. На підставі викладеного, просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Разом з тим, 17.02.2025 відповідачкою до суду подано пояснення на відповідь на відзив, у яких зазначає, що позивач не надав доказів щомісячного постачання теплової енергії до кв. [ADDRESS] саме на заявлену до стягнення суму, а також не обґрунтував і не довів розмір заявленої до стягнення суми, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Крім того, 12.03.2025 до суду відповідачкою подано пояснення у справі щодо ненадання позивачем належних і допустимих доказів, які підтверджують обґрунтованість заявленої вимоги та ряду письмових доказів. Ухвалами суду занесеними до протоколу судового засідання від 12.06.2025 відмовлено у задоволенні ряду поданих відповідачем клопотань, а саме: щодо витребування доказів у позивача та щодо зупинення провадження у справі. У судовому засідання представники КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Бунякін М.М. та Соколовський М.Ю. наполягали на задоволенні позовних вимог вказаних у позовній заяві, а саме у загальному розмірі 33880,78 грн., які підтверджені належними розрахунками, оскільки відповідач з 12.09.2019 є власником квартири, за якою виникла заборгованість. З моменту набуття права власності вона користувалася наданими позивачем послугами, проте оплату за них здійснювала несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла указана сума заборгованості. При цьому, звернули увагу суду, що періодично відповідач вносила платежі у більшому розмірі, ніж нарахування, що свідчить про визнання нею заборгованості за надані послуги. Тож просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 01.09.2024 у розмірі 33880,78 грн., судовий збір покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала щодо задоволення позову. При цьому зазначила, що послуги позивачем у її квартиру надаються та вона не проти сплачувати за послуги, однак вважає, що розрахунки надані позивачем є неправильними та не прозорими. До того ж, зазначила, що в неї виникають сумніви щодо застосування відповідних (затверджених) тарифів при нарахуванні оплати за надані послуги. При цьому, будь - яких доказів указаного не надала та не надала свого контр розрахунку щодо сплати за надані позивачем послуги. Відповідачем 13.01.2025 до суду було подано відзив на позовну заяву у якому вона викладає свої сумніви та заперечення та просить застосувати строк позовної давності. Заслухавши думку представника позивача та думку відповідачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України). Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які на час розгляду справи по суті хоч і втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 85 від 02.02.2022, проте період, за який виникла заборгованість у відповідача, підпадає під їх регулювання. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ). Згідно п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтями 7, 8 вищевказаного Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.04.2011 № 630 та рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1480 від 31.10.2007 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Крім того, на виконання рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про початок опалювального сезону 2021-2022 рр. у м. Черкаси» від 13.10.2021 № 1122, «Про початок опалювального сезону 2023-2024 рр. у м. Черкаси» від 19.10.2022 № 859 та «Про початок опалювального сезону 2022-2023 рр. у м. Черкаси» від 13.10.2023 №1525, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради здійснює постачання теплової енергії до будинків, розташованих в м. Черкасах, в тому числі і до будинку за указаною у позові адресою за тарифами, затвердженими у встановленому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] з 05.02.2020 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру від 11.12.2024 за № 960766. За вказаною адресою відповідач отримує послуги з теплопостачання від КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», відкритий о/р [NUMBER] , але не в повній мірі та несвоєчасно сплачує щомісячну оплату за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. Водночас, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на майно № 427491498 від 19.05.025, [PERSON] одноосібно належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 12.09.2019,посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. за № 9382. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Отже судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником указаної квартири з 12.09.2019, отримує послуги надані позивачем, будь-яких скарг щодо ненадання послуг чи неякісного надання послуг від відповідача до позивача за період виникнення заборгованості не надходило. Таким чином, відповідач є споживачем послуги з постачання теплової енергії, які надає КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за вищевказаною адресою, а тому, відповідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. З листа-розрахунку по о/р № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що відповідач станом на 01.09.2024 має заборгованість перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 33880,78 грн., оскільки їх оплата нею не проводилася щомісячно та у повному нарахованому обсязі. Крім того, позивачем будо додано розширений розрахунок заборгованості з моменту виникнення боргу з 01.11.2019 по 01.01.2020, з якого вбачається, що з моменту набуття права власності на квартиру відповідачем здійснено часткову за надані позивачем послуги, тож станом на 01.01.2020 заборгованість відповідача за надані послуги постачання теплової енергії становить 1808,12 грн., за постачання гарячої води у розмірі 2315,71 грн., що разом становить 4123,83 грн., яка зазначена у розрахунку заборгованістю на початок 2020 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Що стосується застосування строку позовної давності, який просить застосувати відповідач [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з розрахунку заборгованості за О/Р № 10672059 до стягнення з відповідача підлягає борг, який станом на 01.09.2024 складає 33880,78 грн. З указаного розрахунку також вбачається, протягом всього строку виникнення заборгованості відповідач періодично вчиняла дії, що свідчать про визнання нею заборгованості перед підприємством, а саме здійснювалась оплата за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання періодично та в більших обсягах ніж нарахування, зокрема: грудень 2019 року - сплачено 1000,00 грн., нараховано -610,82; липень 2020 року - сплачено 950,00 грн., нараховано 281,16 грн.; серпень 2021 року сплачено 400,00 грн., нараховано -199,27 грн.; жовтень 2021 року сплачено 800 грн., нараховано 768,30 грн.; грудень 2021 року сплачено 4800 грн., при нарахуванні 1457,16 грн.; серпень 2022 року - сплачено500, 00 грн., при нарахуванні 380,52 грн.; жовтень 2022 року сплачено 1300,00 грн., при нарахуванні 248,74 грн. Слід також зазначити, що свого розрахунку заборгованості на спростування того, який наданий позивачем, відповідачем надано не було, як і не доведено, що оплата відповідачем загальної заборгованості була у більшому розмірі, ніж зарахована позивачем здійснена в рахунок погашення заборгованості чи сплачена як аванс за послуги позивача за наступний місяць. Отже, з огляду на вказане, на думку суду, своїми діями відповідач перервала строк позовної давності, а також внесенням коштів у більшому розмірі фактично визнала наявність заборгованості перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Крім того, суд звертає увагу, постановою КМУ від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (№ 211), запроваджено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин. У подальшому його було неодноразово продовжено (востаннє Постанова КМУ № 1236 від 09.12.2020, якою продовжено карантин до 30.06.2023). Разом з тим, 30.03.2020 Верховною Радою України було прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (№ 540-IX), відповідно до якої Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України були доповнені п. 12. Зазначений ЗУ від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020. Згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Окрім цього, відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває до цього часу. Підсумовуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заявленої вимоги про необхідність застосування строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за постачання теплової енергії та гаряче водопостачання. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] належним чином (своєчасно та у повному обсязі) не оплачувалися надані КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР послуги постачання з теплової енергії та гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 33880,78 грн., що підтверджується листом-розрахунком по о/р № [NUMBER] , тому суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради задоволено повністю,то з відповідача на користь позивача до стягнення підлягає судовий збір в розмірі 3028,00 грн., оскільки будь які відомості щодо наявності пільг у відповідачки, що дає підстави для звільнення останньої від його сплати у матеріалах справи відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved