Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь 3% річних в розмірі 48 308,75 грн та інфляційні втрати в розмірі 217 710,57 грн від простроченої суми за період з 16.02.2018 по 18.03.2025, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Оболонського районного суду м Києва від 15.02.2018 у справі №756/12376/17 стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кушнер» вартість переданого в оренду та суборенду майна і неповернутої зворотної тари в розмірі 227 283,95 грн, штрафних санкцій у розмірі 18 000,00 грн, судового збору у сумі 3 679,25 грн та 420,00 грн витрат на публікацію оголошення в пресі. 27.03.2018 ТОВ «Кушнер» змінило назву на ТОВ «Спеція Півночі». 07.06.2018 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчі листи №756/12376/17 на примусове виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2018 у справі №756/12376/17 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кушнер» грошових коштів. 23.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Світ Півночі» грошових коштів в сумі 227 283,95 грн. 10.06.2020 приватним виконавцем Яцишиним А.М. у виконавчому провадженні № [NUMBER] винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу. 10.08.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Світ Півночі» грошових коштів в розмірі 227 283,95 грн. 30.08.2021 ухвалою Оболонського районного суду міста Києва у справі №756/12376/17, яка набрала законної сили, замінено стягувача ТОВ «Спеція Півночі» на ТОВ «Фінансова компанія «Ред Пойнт Фінанс» у казаному зобов`язані [PERSON] . 26.10.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. у виконавчому провадженні [NUMBER] замінено сторону стягувача ТОВ «Спеція Півночі» на ТОВ «Фінансова компанія «РЕД ПОЙНТ ФІНАНС». На теперішній час зазначене рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15.02.2018 у справі №756/12376/17 не виконано. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). 06.05.2025 до Оболонського районного суду м. Києва надійшов відзив відповідача, в якому вона заперечила проти задоволення позову з таких підстав. Посилаючись на правові позиції Верховного Суду, відповідач зазначила, що нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат не може бути застосовано до натурального (задавненого) зобов`язання, адже кредитор у такому зобов`язанні не має права на судове примусове стягнення боргу. За таких обставин, пред`явлення кредитором позову лише про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, без вимоги про стягнення самої суми задавненого боргу, є неправомірним та призводить до порушення прав боржника, оскільки боржник позбавлений можливості заявити суду про сплив позовної давності. За твердженням відповідача, позивач має можливість заявити позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат лише разом з вимогою про стягнення основної (задавненої) вимоги. 06.05.2025 позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що станом на теперішній час рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2018 у справі №756/12376/17 не виконано, триває виконавче провадження, що підтверджено листом приватного виконавця Яцишина А.М. №9181 від 17.03.2025 у виконавчому провадженні [NUMBER]. На думку позивача, з урахуванням правових позицій, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц та від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, положення ст. 625 ЦК України застосовуються до будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав виникнення, у тому числі й такого, яке визначене рішенням суду. Таким чином, проценти за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальною мірою відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання відповідачем. Отже, на переконання позивача, чинне законодавство та судова практика Верховного Суду дозволяють стягнення з боржника суми інфляційних втрат та 3 % річних саме у випадку, коли грошове зобов`язання є невиконаним та визнаним судовим рішенням. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Оболонського районного суду м Києва від 15.02.2018 у справі №756/12376/17 стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кушнер» вартість переданого в оренду та суборенду майна і неповернутої зворотної тари в розмірі 227 283,95 грн, штрафних санкцій у розмірі 18 000,00 грн, судового збору у сумі 3 679,25 грн та 420,00 грн витрат на публікацію оголошення в пресі. 07.06.2018 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 756/12376/17 на примусове виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2018 у справі №756/12376/17 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кушнер» грошових коштів. 23.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Світ Півночі» грошових коштів в сумі 227 283,95 грн. 10.06.2020 приватним виконавцем Яцишиним А.М. у виконавчому провадженні № [NUMBER] винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу. 10.08.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Світ Півночі» грошових коштів в розмірі 227 283,95 грн. 30.08.2021 ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від у справі №756/12376/17, яка набрала законної сили, у вказаному зобов`язанні замінено стягувача ТОВ «Спеція Півночі» на ТОВ «Фінансова компанія «Ред Пойнт Фінанс». 26.10.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. у виконавчому провадженні [NUMBER] замінено сторону стягувача ТОВ «Спеція Півночі» на ТОВ «Фінансова компанія «Ред Пойнт Фінанс» у зобов`язані [PERSON] з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Світ Півночі» грошових коштів в розмірі 227 283,95 грн. На теперішній час зазначене рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15.02.2018 у справі №756/12376/17 (провадження 6/756/727/21) не виконане, що підтверджується листом приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. від 17.03.2025 за № 9181 по виконавчому провадженню № [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу, 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 зазначено, що правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, у тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 520/16692/16-ц, вказано, що: «відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц відступлено від правових висновків, зроблених у постановах Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини щодо виконання судових рішень врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України); та від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а ч. 5 ст. 11 ЦК України не дає підстав для застосування норм ст. 625 ЦК України в разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 вказала, що норми ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Результат правового аналізу ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18. Як встановлено судом, з моменту ухвалення рішення суду 15.02.2018 і до моменту звернення з позовом відповідач не виконав зобов`язання, а тому позивач має право на стягнення виплат, передбачених ст. 625 ЦК України, які згідно з наданим розрахунком, перевіреним судом, становлять: 3% річних у розмірі 48308,75 грн та інфляційні втрати у розмірі 217 710, 57 грн за період з 16.02.2018 по 18.03.2025. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. За таких обставин позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3990,29 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved