Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Представник позивача, адвокат Перепелиця Л.Л., звернулася до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтувала наступними обставинами. За адресою проживання позивача: [ADDRESS] , 23.05.2023 представниками АТ «Криворіжгаз» було складено Акт про порушення, згідно з яким було виявлено сумніви щодо оригінальності пломби заводу-виробника, підозру на втручання в ЗВТ. Лічильник газу було демонтовано та направлено до АТ «Криворіжгаз» на експертизу. Комісією з розгляду актів про порушення даний акт було задоволено, встановлено втручання в роботу ЗВТ та виконано нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Позивач не погоджується з діями представників відповідача, не згодна з висновками комісії та зазначає, що не втручалася у роботу лічильника газу. Більш того, вказує, що на момент експертизи лічильник газу мав пройти періодичну повірку, проте з вини відповідача вчасно її не пройшов. В даному випадку, прибувши на черговий огляд ЗВТ з пропуском періодичної повірки, встановлений прилад обліку підлягав виключно заміні на новий, без направлення його на проведення експертизи. Таким чином, у позові позивач просить визнати неправомірними дії відповідача при складані акту про порушення, яким було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем та скасувати його, зобов`язати відповідача скасувати рахунки на оплату необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. З огляду на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1-8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, його представник подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що не визнає позовні вимоги, вважає, що представники АТ «Криворіжгаз» діяли згідно з положеннями Кодексу газорозподільних систем та чинного законодавства України. Відповідач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . 23.05.2023 представниками АТ «Криворіжгаз» було складено акт про порушення №004649, відповідно до якого було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, а саме: сумніви, щодо оригінальності пломби заводу-виробника, підозра на втручання в роботу лічильника газу. Акт про порушення підписано представником споживача, її батьком, без зауважень. У присутності представника споживача представниками АТ «Криворіжгаз» було проведено демонтаж лічильника газу та направлено ЗВТ на експертизу. 24.05.2023 за участю представника споживача батька Асауленка С.В., було проведено експертизу лічильника газу та складено відповідний акт експертизи лічильника газу. Під час проведення експертизи, комісія прийшла до висновку про несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, що призвело до недостовірності показів. За результатами розгляду акту про порушення, на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, яке відбулось 13.07.2023 прийнято рішення про його задоволення та виконання нарахування за необлікований об`єм природного газу за період з 23.11.2022 по 23.05.2023 у розмірі 22519,87 грн. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акта про порушення №KR 004649 від 23.05.2023, за адресою мешкання відповідача представниками АТ «Криворіжгаз» було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: сумніви щодо оригінальності пломби заводу виробника, підозра на несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Акт підписаний представниками відповідача та позивачем без зауважень. Також до акту додаються фотокартки ЗВТ. Згідно з письмовими поясненнями осіб - представників АТ «Криворіжгаз», які складали акт про порушення та інші документи, підписи за позивача [PERSON] робив її батько, який тоді був присутнім вдома. 23.05.2022 представниками АТ «Криворіжгаз» здійснено демонтаж лічильника газу «ВКТ G4 8180519» для проведення експертизи про що складено відповідний акт, який підписаний представниками відповідача та споживачем без зауважень. Відповідно до протоколу №166 лічильник газу «ВКТ G4 8180519» направлено для проведення експертизи, також визначено дату та час проведення експертизи, з якими споживач був ознайомлений, що підтверджується його підписом у відповідній графі. Стороною відповідальною за доставку ЗВТ на експертизу визначено АТ «Криворіжгаз». 24.05.2023 комісією у складі: В.о. головного метролога УМ, начальника ВОВОГ, провідного фахівця з ФЕБ ВЕБ, головного фахівця відділу з продажів, фахівця з договірних відносин, провідного інженера з метрології ЛОК та П ВЛВ УМ, у присутності споживача [PERSON] , проведено експертизу лічильника газу «ВКТ G4 8180519», що підтверджується актом №052, відповідно до висновків якої при проведенні експертизи виявлено порушення: наявна свинцева пломба заводу-виробника на з`єднанні відлікового механізму і корпусу лічильника підробна. Аверсна частина пломби-цвяха товща від заводського, контактна поверхня з відбитком двох останніх цифр року містить чисельні дефекти у вигляді заглиблень і випуклостей. Відбитки тавр не відповідають зразкам заводу-виробника - цифра один довша та її основа товща ніж має бути, помітно відрізняється від довжини та товщини цифри чотири. На реверсній частині пломби відсутня характерна динаміка відбитку овалів логотипу «Ельстер». На пластиковому корпусі відлікового механізму навколо місця встановлення капелюшку пломби, праворуч зверху і знизу наявні значні пошкодження пластику пов`язані з демонтажем заводської пломби та встановленням підробної. Під місцем встановлення пломби на пластиковому корпусі у місці прилягання до стальної лапки вузла кріплення суматору наявне пошкодження матеріалу у вигляді зрізання поверхні під час несанкціонованого демонтажу пломби для впливу на покази. Виявлені пошкодження не пов`язані з демонтажем пломби на експертизі, помітні і до їх знімання. Верхня частина вісі черв`ячного механізму містить пошкодження по колу (не характерне зношення пластику). Дані порушення є наслідком несанкціонованого втручання у роботу лічильника газу та призвели до недостовірності показів. Лічильник не придатний до подальшої експлуатації. Відповідно до довідки №398553 ДП «Кривбасстандартметрологія» від 24.05.2023 встановлено, що лічильник газу «ВКТ зав. №8180519» не відповідає вимогам ДСТУ 9035-200 «Лічильники газу для побутових потреб та комерційного обліку. Методика повірки», а саме, при мінімальній витраті похибка вимірювань перевищує допустиму. З Витягу з протоколу №12 від 13.07.2023 вбачається, що за результатами розгляду акту про порушення, на засіданні комісії АТ «Криворіжгаз» з розгляду актів про порушення, прийнято рішення про його задоволення та виконання нарахування за необлікований об`єм природного газу, за період з 23.11.2022 по 23.05.2023 у розмірі 22519,87 грн, також було складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості та рахунок на оплату. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач природного газу - фізична особа, яка придбає природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншим нормативно-правовими актами. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу (надалі Типовий договір), який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 (далі Кодекс газорозподільних систем). Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви - приєднання до форми, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом з формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно з постановою НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 ПАТ «Криворіжгаз» наділене правом провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг та Криворізького району Дніпропетровської області (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в м. Кривий Ріг) в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні підприємства. В Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, зазначено, що оператор газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Отже, позивач є газорозподільним підприємством оператором газорозподільної системи в розумінні п.п. 3 п. 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем. Згідно з п. 4 гл. 3 розділу 6 Кодексу, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. В пункті 7 гл. 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договорі розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документальне підтверджене споживання природного газу. Як передбачено у ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. З урахуванням наведеного позивач [PERSON] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , є споживачем природного газу. Кодексом газорозподільних систем визначені наступні поняття. Несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газоспоживання, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи ГРС та/або здійснюється не обліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу. Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу) у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб. Впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується. Несанкціонований відбір природного газу відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства. У разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених Кодексом газорозподільних систем, на місці їх виявлення представником Оператора ГРС складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.12.2016 року за №13662/16.3/7-16 під поняття «несанкціоноване втручання в роботу ГРМ», передбачене пунктом 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС, підпадають будь-які дії по втручанню в роботу ГРМ внаслідок яких порушується нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснюється не обліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу. Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу X Кодексу ГРС протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРС та споживач проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу), перевірку комерційного вузла обліку газу та його складових відповідно до вимог Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку, монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт. Контрольне зняття показань лічильника газу здійснюється Оператором ГРС відповідно до власного графіка обходу споживачів та позапланово (за необхідності). Контрольний огляд вузла обліку здійснюється Оператором ГРС за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців. Споживач зобов`язаний допустити уповноважених представників Оператора ГРС (разом з їх відповідними засобами) за пред`явленням ними службових посвідчень на власну територію (у приміщення), де встановлений комерційний ВОГ та забезпечити їм доступ до елементів комерційного ВОГ для виконання зазначених заходів, у тому числі огляду газопроводу перед та після ВОГ. У випадку відмови в доступі чи незабезпечення допуску Оператор ГРМ має право здійснити заходи, передбачені цим Кодексом. Пунктом 2 глави 9 розділу X Кодексу ГРС передбачено, що перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача або його представника. Згідно із п. 6 глави 9 розділу X Кодексу ГРС за підсумками перевірки комерційного ВОГ та за умови відсутності зауважень представник Оператора ГРМ на місці перевірки повинен скласти відповідний акт обстеження/акт контрольного огляду вузла обліку (по одному екземпляру для кожної сторони), що має бути підписаний споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу). У позові представник позивача стверджувала, що відповідачем порушено процедуру проведення експертизи ЗВТ та на підтвердження своєї позиції посилалася, зокрема, на ті обставини, що у акті про порушення зазначені самі припущення відповідача, які не відповідають фактичним обставинам та виявлені без застосування жодного технічного приладу; на час проведення експертизи, ЗВТ не пройшов обов`язкову періодичну повірку; під час засідання комісії з експертизи ЗВТ не було залучено представників заводу-виробника пломб; при проведенні експертизи споживач [PERSON] була відсутня, акт експертизи нею не підписувався та заяв про проведення експертизи без її участі не подавалось. Разом з цим, спірний Акт про порушення №KR 004649 від 23.05.2023 містить підпис представників газопостачальної організації та споживача, фіксує підозру представників відповідача з приводу несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, тому суд не приймає до уваги доводи представника позивача про те, що акт про порушення не відповідає вимогам Кодексу ГРС. Матеріалами справи встановлено, що жодних підстав для визнання даного акта складеним з порушеннями вимог законодавства та неналежним доказом у справі не вбачається, як і не вбачається підстав для скасування рахунків на оплату заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу та за експертизу ЗВТ, суми за яким позивачем сплачено у повному обсязі. При цьому, складений працівниками газопостачальної організації Акт про порушення є фіксацією порушення на об`єкті споживача Кодексу ГРМ та є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованого об`єму природного газу, а тому оскарження лише факту складення такого акту, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт належить використовувати у справі як доказ, із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення спору, зокрема щодо наявності підстав для відшкодування збитків. Вказана правова позиція висловлена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц, провадження №14-503цс18. Також, позивачем не надано доказів, якими б спростовувалась правильність результатів розгляду комісією Акту про порушення, тому підстави для визнання неправомірними дій відповідача при складані акту про порушення та висновків комісії, також відсутні. Доводи позовної заяви про те, що позивач не втручався в роботу ЗВТ носять характер припущення, яке не підтверджене будь-якими доказами, і навпаки, спростовується вказаними вище фактично встановленими обставинами. Крім цього, доводи представника позивача про те, що на час проведення експертизи, ЗВТ не пройшов обов`язкову періодичну повірку, тому взагалі не підлягав направленню на експертизу, судом до уваги не приймаються, оскільки не перебувають у причинному зв`язку з фактом виявлення втручання в роботу ЗВТ, яке призвело до недостовірності його показів. Поряд з цим, суд зазначає, що посилання представника позивача на не залучення під час засідання комісії з експертизи ЗВТ представників заводу-виробника пломб є необґрунтованими, оскільки такі представники залучаються на засідання комісії за вимогою однієї зі сторін, якої на засіданні не було заявлено. Також, не заслуговують на увагу суду й доводи представника позивача про відсутність під час проведення експертизи ЗВТ саме споживача [PERSON] , оскільки під час проведення експертизи ЗВТ був присутній представник споживача [PERSON] , а під час засідання комісії з розгляду актів про порушення була присутня безпосередньо представник позивача, адвокат Перепелиця Л.Л., що підтверджується актом №052 від 24.05.2023 та Витягом з протоколу №12 від 13.07.2023 відповідно, тому право споживача [PERSON] на особисту участь у проведенні експертизи ЗВТ порушено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З наведених норм процесуального закону вбачається, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. У даному випадку позивачем не надано до суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості та вони підтверджували обставини порушення представниками відповідача положень Закону України «Про захист прав споживачів» саме на тих умовах, які заявлені позивачем. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовної заяви відмовлено, суд приходить до висновку, що відповідні судові витрати повинні бути покладені на позивача. Однак, оскільки позивач в силу вимог Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed