Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

В червні 2024 року адвокат Галагуз Д.М. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] та Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, в якому зазначила, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , внаслідок\~чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що\~позивач є спадкоємцем [PERSON] , однак, у встановлений законом строк не подав нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки був призваний на військову службу, представник позивача просить визначити позивачу додатковий строк для подачі цієї заяви терміном в один місяць. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2025 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог до [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В судове засідання учасники справи та представник позивача, які\~були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися. Представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача та про підтримання позову. Романівською селищною радою Житомирського району Житомирської області заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, щодо задоволення позову не заперечила. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Романів (нині селище Романів) Житомирського району Житомирської області померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний на праві власності житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований син [PERSON] , який в період з 2019 року по 2022 рік фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] та спадкоємцем за законом відповідно до частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). 27 лютого 2024 року Романівська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті [PERSON] , оскільки на час смерті спадкодавця останній не був зареєстрований разом з нею за однією адресою та у встановлений законом шестимісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини. Одночасно [PERSON] запропоновано для вирішення цього питання звернутися до суду. Згідно матеріалів спадкової справи № 25/2024, що заведена після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини, окрім [PERSON] , ніхто не звернувся. Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 2084/3708 від 16 квітня 2024 року, солдат [PERSON] в період з 29 березня 2022 року по 01 листопада 2022 року, з 11 листопада 2022 року по 04 лютого 2023 року, з 09 лютого 2023 року по 19 вересня 2023 року, з 25 вересня 2023 року по 08 жовтня 2023 року, з 07 листопада 2023 року по 30 січня 2024 року та з 14 лютого 2024 року по 26 лютого 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Авдіївка Донецької області. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Такий строк у даному спорі для позивача був визначений\~з 04 лютого 2023 року до 04 серпня 2023 року. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;\~2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України\~\~у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня\~2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані\~\~з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини\~\~підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прийняття спадщини тощо. Відповідно до статей\~12,\~81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)\~(стаття 89 ЦПК України). Матеріалами справи підтверджується, що в період часу з 04 лютого 2023 року до 04 серпня 2023 року у позивача існували причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними для нього труднощами на вчинення у визначений законом шестимісячний строк дій щодо прийняття спадщини після [PERSON] , оскільки останній брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Авдіївка Донецької області. Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд прийшов до висновку про те, що наведені представником позивача причини є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для подання позивачем заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, які можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому позов [PERSON] слід задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved