Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява за підсудністю від Київського районного суду м. Одеси Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 41778,42 грн., а також судового збору у розмірі 3028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що 16.12.2021\~р.\~між АТ\~«ОТП Банк»\~та [PERSON] \~укладено Кредитний\~договір №2037025912,\~за умовами\~якого банк\~надав позичальнику\~кредит на\~споживчі потреби\~з фіксованою\~ставкою 0,01%\~за користування\~кредитом.\~Загальний розмір\~кредиту 44397,89\~грн.\~21.06.2024\~р.\~між АТ\~«ОТП Банк»\~та ТОВ\~«ФК «Еліт\~Фінанс» укладено\~договір факторингу\~№21/06/24,\~у відповідності\~до якого\~АТ «ОТП\~Банк» відступив\~ТОВ «ФК\~«Еліт Фінанс»\~право вимоги\~за кредитним\~договором до\~відповідача.\~Загальний розмір\~заборгованості відповідача\~станом на\~21.06.2024\~р.\~становить 41778,42\~грн.,\~з яких\~41768,63\~грн.\~ тіло\~кредиту,\~9,79\~грн.\~ відсотки\~за користуванням\~кредитом. У зв`язку із чим відповідач звернувся до суду із позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2025 р. відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у\~порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін\~із призначенням\~судового засідання. У судове засідання учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. 01.04.2025 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до Відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На адресу місця реєстрації відповідача було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з додатками, однак лист із рекомендованим повідомленням про вручення повернувся до суду із відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 26.03.2025 у справі №676/5975/21 вказав, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м.Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Єдина заява по суті справи, яка міститься у справі є позовна заява. Відзив від відповідача до суду не надходив. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про розгляд справи, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.12.2021 р. між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2038443963, за яким банк зобов`язався надати кредит, а позичальник отримати його на визначених умовах. Вказаний кредитний договір з Додатком №1 (Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту), Заявку-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» від 16.12.2021 р., Паспорт споживчого кредиту з Додатком №1 (Орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту) [PERSON] підписала власноручно. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, банк зобов`язався надати позичальнику 36894,49\~грн. кредиту на придбання товару у продавця, 7028,40 грн. - сплата комісійної винагороди за видачу кредиту, 457 грн. сплата додаткових послуг банку (послуга «СМС + Довідка»), загальний розмір кредиту становить 44397,89 грн. Дата остаточного повернення кредиту 16.12.2024 р. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних. АТ «ОТП БАНК» своє зобов`язання за кредитним договором виконало та надало грошові кошти у розмірі 36894,49 грн. на придбання товару у продавця ТОВ «АЛЛО», що підтверджуються копією видаткової накладної №1888-022326 від 16.12.2021 р. 21.06.2024 р. між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» було укладено договір факторингу №21/06/24, за яким клієнт передає, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитним договорами, укладеними між клієнтом і боржником в розмірі портфеля заборгованості згідно реєстру боржників. 21.06.2024 р. ТОВ «ФК «Еліт фінанс» перерахувало АТ «ОТП БАНК» 6\~050\~700,06 грн. та 162,99 грн., що підтверджується копіями платіжних інструкцій №3073 та №3074. 21.06.2024 р. АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» було підписано Акт приймання-передачі реєстру Боржників №1 та №2 до вказаного договору факторингу. Відповідно до Реєстру боржників №1 до договору факторингу №21/06/24 від 21.06.2024 р. позивачу було відступлене право вимоги, зокрема, щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2038443963 від 16.12.2021 р. у розмірі 41778,42 грн. У п.6.2.3 Договору вказано, що право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банка бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Ч.2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч.2\~ст.\~1050\~ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.3 ч.1ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір заборгованості\~\~ [PERSON] за кредитним договором від 16.12.2021 року №2038443963 становить 41778,42 грн., з яких: - 41768,63 грн. тіло кредиту, - 9,79 грн. відсотки за користуванням кредитом. Судом встановлено, що відповідач своєчасно не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами. Таким чином, у порушення умов кредитних договорів, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаними договорами не виконав. Доказів зворотного відповідачем надано\~не було. Суд погоджується із зазначеним розрахунком, та приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 16.12.2021 р. №2038443963 у розмірі 41778,42 грн. Щодо витрат по сплаті судового збору, суд зазначає наступне. Згідно ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Відповідно до копії платіжної інструкції від 03.02.2025 р. №380, позивачем сплачено в якості судового збору грошову суму у розмірі 3028 гривень. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, вимога позивача про стягнення суми сплаченого судового збору\~підлягає задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. 03 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Еліт фінанс» та адвокатом Литвиненко Оксаною Ігорівною було укладено договір про надання правової допомоги, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором адвокат надає клієнту послугу захисту прав та інтересів під час розгляду судом будь-якої інстанції справ, у якій клієнт є учасником. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 р., адвокат надав клієнту юридичні послуги по справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зокрема: - первинна консультація\~1000,00 гривень; - правовий аналіз наявних документів\~4000,00 гривень; - підготовка позовної заяви\~4200,00 гривень. Загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 9200,00 гривень. На виконання умов договору, позивачем сплачено грошову суму у розмірі 9200,00 гривень. У відповідності до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2\~Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved