Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

14 лютого 2025 року до Полтавського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява адвоката Дем`яненко Олександра Анатолійовича в інтересах [PERSON] до [PERSON] у якій прохає шлюб між нею та ним [PERSON] зареєстрований 02 серпня 2022 року Черкаським відділом ДРАЦС у Черкаському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 146-розірвати; залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 серпня 2022 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Спільне життя з відповідачем виявилось невдалим через різні погляди на подружнє життя, сімейні обов`язки, втрату взаєморозуміння і поваги один до одного. З листопада 2022 року сторони не підтримують подружніх стосунків ,спільне господарство не ведеться, разом як подружжя не проживають, відновлювати шлюбні відносини позивачка не бажає. Таким чином, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам позивачки. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2025 року цивільну справу передано за підсудністю Кобеляцькому районному суду Полтавської області. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 13.03.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Ухвалою від 03 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 08 травня 2025 року. 08 травня 2025 року судове засідання відкладено на 10 червня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. Судова повістка на ім`я відповідача повернута з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. У судове засідання 10 червня 2025 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представником позивача адвоктом Дем`яненко О.А. до суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення, про що постановлено ухвалу. За змістом речення 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 02 серпня 2022 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Черкаському відділі ДРАЦС у Черкаському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 146, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.7 зворот). Від цього шлюбу сторони мають одну дитину сина: [PERSON] , народився [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відомостей про існування спору про поділ майна чи визначення місця проживання дитини позовна заява не містить. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають малолітню дитину. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки в цьому конкретному випадку, це суперечило б інтересам щонайменше позивачки, яка не хоче продовжувати подружні стосунки з відповідачем та миритися категорично не бажає. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем категорично не бажає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим. Позивачка прохає залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Питання розподілу судових витрат сторонами не ставилося.

Outcome: approved