Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник [PERSON] адвокат Боброва К.Л. звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом, в якому просила визнати недійсним з моменту його укладення договір позики від 19.09.2019 р., укладений між [PERSON] та ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС». Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що Позивачу [PERSON] \~з реєстру\~Українського бюро\~кредитних історій\~стало відомо,\~що між\~нею та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~Фінансова компанія\~«Інвест Фінанс»\~(ЄДРПОУ\~40284315) укладено договір № 10000981535 від 19.09.2019 р., згідно якого в борг отримано грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. Так як жодних договорів Позивач не укладала, 20.09.2019 р. [PERSON] звернулась до Васильківського міського відділу ГУНП в Київській області з заявою про вчинення злочину. За результатом розгляду заяви відкрито кримінальне провадження №\~12019110140001337 від 26.09.2019 р. за ст. 356 КК України по факту самоправства. Станом на день подання позову, досудове слідство триває. 22.10.2022 р. на адресу Відповідача 1 - ТОВ Фінансова компанія «Інвест Фінанс» було направлено адвокатський запит про надання інформації. 18.08.2023 рї. [PERSON] звернулась із заявою до Національного банку України на неправомірні дії Відповідача щодо порушення її прав з приводу ненадання документів. 28.08.2023 р. від ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», на запит НБУ, Відповідачем надано примірник спірного договору з додатками. Слід зазначити про те, що 19.09.2019 р. були укладені аналогічні договори між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ». Оскільки [PERSON] не отримувала жодних примірників кредитного договору та не ставила на них власноруч підпис, не використовувала електронний цифровий підпис; більш того, не зверталася до відповідача по справі за грошовими коштами, жодних своїх даних ТОВ «ФК Інвест Фінанс» не надавала та не мала на меті укладати які-небудь правочини з Відповідачем. Позивач звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним та виключення даних з бюро кредитних історій для захисту своїх порушених прав та законних інтересів. [PERSON] не мала наміру укладати договір позики, не зверталася до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвест Фінанс» з відповідною заявою на укладення договору про надання фінансового кредиту, не підписувала жодного договору від 19.09.2019 р., не отримувала та не використовувала кредитні кошти, а тому є підстави для визнання недійсним договору про надання фінансового кредиту (договору позики) з моменту його укладання. \~ \~ \~ \~13.05.2025 р. через систему «Електронний суд» представник товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Сторона позивача в судове засідання не прибувала, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Сторона відповідачів, які були повідомлені про місце, день і час розгляду справи належним чином в судове засідання не прибула, про причини свого неприбуття суд не повідомили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутністю відзиву відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1\~ст.\~5\~ЦПК\~України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як свідчать матеріали справи, до позовної заяви [PERSON] долучена копія договору №10000981535 від 19.09.2019 р. укладена між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] щодо надання в позику коштів в розмірі 3000,00 грн. 26.09.2019 р. Васильківським міським відділом ГУНП в Київській області з заявою про вчинення злочину [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019110140001337 за ст. 356 КК України по факту самоправств. Відповідно до наданої відповіді відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 20.06.2021 р. вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадження №12019110140001337 триває, що в ході досудового розслідування було встановлено, що невстановлена особа без [PERSON] відома використала її персональні дані та здійснила оформлення електронних кредитів в різних кредитних спілках та установах. 26.09.2023 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області позов [PERSON] до ТОВ «ВЕЛЛФІН», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів, визнання договорів недійсними та виключення даних з бюро кредитних історій задоволено. Визнано недійсним договір позики від 19.09.2019 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду від 30.05.2024 р. рішення залишено буз змін. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, якій не вчинено. Отже, недійсним може бути визнаний лише укладений договір, а недодержання сторонами вимог щодо форми правочину чи порядку його укладення не може бути підставою для оспорювання такого правочину в судовому порядку, оскільки в силу закону такий правочин вважатиметься або неукладеним, або нікчемним. Відповідно до ст.ст. 626, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частинами 6, 11 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Главою 5 ЦПК України визначені основні положення про докази, доказування. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За правилами ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 78 ЦПК суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Частиною 4 ст. 81 ЦПК України визначено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскільки волі позивача на укладення оспорюваного договору позики не було, обставини у справі вказують на те, що невстановлена особа використавши персональні дані, шахрайським шляхом оформила договір позики, здійснивши дії, спрямовані на настання юридичних прав та обов`язків, в спростування вказаного відповідачем доказів суду надано не було, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання договір позики №993761 від 19.09.2019 року, укладений з ТОВ «Веллфін», недійсним, є такими, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved