Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на таке. Між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем 07.05.2021р. було укладено договір позики №75558832, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надав відповідачу кредит в сумі 6000грн. на строк 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. 26.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №2610, згідно якого до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право грошової вимоги до відповідача за цим договором. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вказаному кредитному договору у відповідача перед позивачем виник борг по ньому в сумі 20328 грн. Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за вказаними кредитними договорами в сумі 20328 грн., сплачений при зверненні до суду судовий збір та витрати на правову допомогу у сумі 3500 грн. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою від 23.04.2025р. відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав суду відзив, в якому підтвердив, що отримав 6000 грн. які визнає. В іншій частині борг не визнав. Вказує, що витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн. взагалі є безпідставними. Зазначає, що позов не отримувала, оскільки перебуває за межами України. Позивачем було направлено на адресу суду відповідь на відзив в якому позивач зазначає, що відзив ґрунтується на припущеннях. Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що нарахування процентів здійснювалось у відповідності до договору та норм чинного законодавства. Зазначені у відзиві підстави, щодо часткового визнання позову - є припущеннями, оскільки не підтверджується жодними доказами. 05.05.2025 відповідачем було надано заперечення на відповідь на відзив в якому відповідач зазначає про відсутність підтвердження передачі позики, недостатнє інформування про умови договору та відсутність детального розрахунку боргу. Крім того, вказує, що ВС у постанові від 25.01.2024 у справі №465/3928/17 зазначив, що суд має можливість визнати надмірні відсоткові ставки кабальними або несправедливими. У зв`язку з викладеним відповідач просила повністю відмовити у задоволенні позову. У відповідності ч.1 ст.280 ЦПК України суд знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності сторін на підставі наданих документів, та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем 07.05.2021р. було укладено кредитний договір №4301996, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надав відповідачу кредит в сумі 6000грн. на строк 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. Вказане підтверджується кредитним договором від 07.05.2021. З довідки про ідентифікацію вбачається, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ідентифікована 07.05.2021 о14:53 шляхом направлення на її електронну адресу « [INFO] » одноразового ідентифікатора. З довідки від 18.11.2024 ТзОВ «ФК ФІНЕКСПЕРТ» вбачається, що вказана компанія за платіжною інструкцією ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідно до договору між ними, приняла до виконання та завершила платіжну операцію 97.05.2021 на суму 6000 грн. отримувачу Павлюк Сніжані - ЕПЗ « [NUMBER] ». За таких обставин суд вважає доведеним, що дійсно між «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики на суму 6000 грн., які відповідач отримала. У зв`язку з викладеним твердження відповідач про відсутність доказів перерахування їй коштів на сум 6000 грн. по договору позики від 07.05.2021р. було укладено договір позики №75558832, є безпідставним. З приводу нарахування процентів за користування коштами, суд зазначає таке. Позивач просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 20328 грн., який складається з 6000 грн. безпосередньо отриманих та неповернутих коштів, та 14328 грн - заборгованості за відсотками. З п.2 договору вбачається, що кошти надаються відповідачу на строк 30 днів зі сплатою 0,49 % за кожен день користування ними в межах 30-денного строку, та зі сплатою 1,99 % за кожен день користування коштами за кожен день користування ними починаючи з 1 дня користування, у випадку прострочення строків повернення. З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] нарахована заборгованість за період з 07.05.2021 по 17.12.2024 за вказаним договором в сумі 14.328 грн. За таких обставин суд знаходить доведеним, що нарахування [PERSON] процентів за користування коштами здійснювалось у відповідності до вимог договору та є обґрунтованим. 26.10.2021року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №2610, згідно якого до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право грошової вимоги до відповідача за цим договором. Вказане підтверджується договором факторингу 26.10.2021. Відповідач, використавши кошти, свої зобов`язання за договором не виконував, та кошти не повернув, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості станом на 19.12.2024 р. заборгованість відповідача за вказаними договорами становить 20328 грн. Вказане підтверджується розрахунками заборгованості. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Аналізуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач, отримавши від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» кошти за кредитним договором, чином не виконував та кошти не повернув, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у вказаному розмірі. Зважаючи на те, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало право вимоги за кредитним договорами до ТОВ «Фінпром Маркет», яке звернулось до суду з вимогою про стягнення з відповідача кошти за кредитним договором, укладеним між відповідачем та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», тому вказані позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. З приводу вирішення питання щодо процесуальних витрат, суд зазначає таке. Позивачем було сплачено при звернення до суду судовий збір в сумі 2442,40 згідно квитанції. Крім того, згідно Акту №1-П від 02.12.2024 приймання наданої правничої допомоги представник [PERSON] виконала роботи для ТОВ «ФК Фінпроммарке» по вивчення матеріалів та підготовки і складання позовної заяви відносно [PERSON] на суму 3500 грн. Зважаючи на те, що позов задоволено на користь позивача, суд, на підставі ст.141 ЦПК України, стягує з відповідачів понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати та витрати на правову допомогу. З приводу заперечень відповідача проти позову суд зазначає таке. Щодо кабальності на економічної необґрунтованості процентів з договором, суд зазначає, що відповідно о ч.1 ст.13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В даній справі позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Відповідач із зустрічними позов щодо недійсності процентної ставки - до суду не звертався. У зв`язку з викладеним суд позбавлений можливості самостійно змінювати процентну ставку за договором. Також до позову додано детальний розрахунок заборгованості із зазначенням нарахованих процентів. У зв`язку з цим, також, є безпідставними посилання відповідача на те, що до позову не додано детального розрахунку заборгованості. Крім того, з п.4.2 Договоу вбачається, що позичальник (відповідач) до підписання договору вивчив сам Договір та Правила надання коштів та вони йому зрозумілі. Вказана обставин спростовує посилання відповідача на те, що її недостатньо інформували про про умови договору. Та вказана обставина також підтверджує, що відповідач ознайомився з самим договором та додатками до нього. Крім того, постанова ВС від 24.01.2024 у справі №465/3928/17 та позиція ВС, викладена у постанові від 27.04.2023 - взагалі не стосуються правовідносин, які виникли у даній справі, а тому висловлен в них позиції не підлягають застосуванню до даної справи. Щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц. На підставі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, та ст.ст. 2, 10, 12, 76, 77, 141, 263-265, 280- 282, ЦПК України, суд , -

Outcome: approved