Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

24.11.2023 року позивач звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позов мотивований тим, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із Позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 30.07.2015 р. по справі № 524/5974/15-ц було вирішено стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 11.08.2015 р. Автозаводським районним судом міста Кременчука на підставі вищезазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 524/5974/15ц про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів. 01.09.2015 р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції Дроновим А.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 48571867 на підставі виконавчого листа 524/5974/15ц, виданого 11.08.2015 р. Автозаводським районним судом міста Кременчука про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання дитини. Позивачем було отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 27.10.20203 вих. N° 45511/17.3-34_, відповідно до якого заборгованість Відповідача по сплаті аліментів станом на жовтень 2023 р. становить 28770 грн, яка утворилась у період з червня 2017 р. по жовтень 2023 р. Позивач вважає розрахунки державного виконавця безпідставними, оскільки після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №48571867 Позивачу стало відомо, що при здійсненні відповідних розрахунків заборгованості зі сплати аліментів державний виконавець безпідставно враховував надані Відповідачем квитанції, які не містили призначення таких платежів та будь-якої вказівки про те, що такі перекази є саме сплатою аліментів, а не грошові кошти, які мають інше призначення, як от, відшкодування вартості майна, яке було вивезено Відповідачем без згоди Позивача з місця проживання після розірвання шлюбу й не компенсації вартості такого майна на момент його вивезення. Беручи до уваги вказані обставини Позивачем було самостійно здійснено відповідні розрахунки, відповідно до яких заборгованість зі сплати аліментів станом на жовтень 2023 р. становить 74490,42 грн. Згідно з здійсненим Позивачем розрахунком від 20.11.2023 р., загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2015 р. по жовтень 2023 р. з урахуванням правового висновку викладеного у Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 по справі № 711/679/21 становить 193672,97 грн. З урахуванням наведеного, позивач прохає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2015 року по жовтень 2023 року у розмірі 193672 (сто дев`яносто три тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 97 копійок та судові витрати по справі. 14.02.2024 року представником відповідача направлено відзив на позовну заяву, прохав у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що сторона відповідача критично оцінює поданий позивачем розрахунок заборгованості і розмір пені, оскільки він кардинально відрізняється від того, який пропонує державний виконавець. Тому вказаний розрахунок істотно впливає і на кінцеву суму неустойки за прострочення сплати аліментів. Розмір нарахованої пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості. Станом на січень 2024 року відсутній борг зі сплати аліментів, вказане унеможливлює стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів (а.с.162-168 т.1). 20.02.2024 представником позивача направлено відповідь на відзив, в якій зазначив , що розрахунок заборгованості, проведений державним виконавцем, є не вірним. Безпідставними та необґрунтованими є твердження відповідача про неможливість стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з підстав відсутності боргу по сплаті аліментів, оскільки позивач має право на стягнення неустойки за відповідний період до погашення заборгованості, яка існувала до такого погашення(а.с.174-179 т.1). Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.05.2024 року справу № 524/9036/23 передано до Глобинського районного суду Полтавської області (а.с. 189-190). 01 липня 2024 року ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом [PERSON] , який подано представником позивача [PERSON] , до [PERSON] , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (а.с.195 т.1). Відповідно до ухвали Глобинського районного суду Полтавської області від 01.08.2024 року провадження у справі зупинено, 29.11.2024 року провадження поновлено. 30 січня 2025 року ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Глобинський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому, просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволенні позову заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст.\~81\~ЦПК України\~регламентовано,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] та [PERSON] мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.07.2015 року ( справа № 524/5974/15-ц) стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 16 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.25-26 т.1). 01.09.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48571867 з виконання виконавчого листа № 524/5974/15-ц від 11.08.2025 року (а.с.27 т.1). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27.10.2023 року, проведеного заступником начальника Глобинського відділу ДВС, згідно виконавчого листа № 524/5974/15-ц від 11.08.2025 року, станом на 10.2023 року, заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 28770,41 грн (а.с.18-20 т.1). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.02.2024 року за № 9712, проведеного згідно виконавчого листа № 524/5974/15-ц від 11.08.2025 року, станом на 01.2024 року наявна переплата зі сплати аліментів в розмірі 602,71 грн (а.с.170-171 т.1). У відповідності з вимогами\~\~ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.\~ Згідно наданих в судовому засіданні пояснень представників сторін, станом на час звернення до суду, вказана довідка сторонами не оскаржувалась. Тому суд бере за основу вказану довідку. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості по сплаті аліментів станом на 10.2023 року відповідачем [PERSON] не надано. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України , у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач [PERSON] особа працездатного віку. Будь-які дані про те, що він має незадовільний стан здоров`я, хронічні захворювання чи медичні протипоказання щодо трудової діяльності відсутні. З огляду на викладене, суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, то у [PERSON] як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з відповідача пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта\~статті 263 ЦПК України). У постановах Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 та від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21 зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах\~СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто,\~заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1\~статті 196 СК України\~якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання\~«не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Zp=(A1Х1%ХQ1)+(A2Х1%ХQ2)+……….(AnХ1%ХQn), де: Zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Відповідно до розрахунку позивача, сума пені, яку позивач прохає стягнути за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] за період з грудня 2015 року по жовтень 2023 року становить 193672,97 грн. Суд вважає помилковим розрахунок, проведений позивачем, оскільки нею здійснено розрахунок пені з використанням власного розрахунку заборгованості по аліментах, відмінного від розрахунку, проведеного державним виконавцем. Згідно проведеного судом розрахунку, сума пені за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] за період з грудня 2015 по 31.10.2023 року складає 171627,18 грн. Розмір неустойки відповідача за несвоєчасну сплату аліментів, який за період з 01 грудня 2015 року по 31.10.2023 року становить 171627,18 грн, є більшим за суму заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 31.10.2023 року складає 28770,41 грн. Тоді як згідно ст. 196 СК України неустойка (пеня) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості. З урахуванням викладеного, беручи до уваги положення ч.1 ст. 196 СК України в частині стягнення пені в сумі не більше 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково на суму 28770,41 грн. Посилання представника відповідача на те, що після звернення позивачкою до суду відповідачем сплачено заборгованість у повному обсязі, не може бути правовою підставою для звільнення відповідача від відповідальності, а саме стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial