Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач в особі представника Владко Р.О. через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1313150 від 26.11.2023 року в сумі 77000,00 грн. та понесених судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 26.11.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №1313150 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладання договору було здійснене Сторонами за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. 26.11.2023 року о 10:19:34 год., після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №1313150, надало його позичальниці для ознайомлення і направило на її номер мобільного телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор [NUMBER], котрий було введено позичальницею у відповідний розділ ІТС. Таким чином було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1313150 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк кредиту 360 днів. Відсоткова ставка фіксована згідно з п.1.5 Договору. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальниці грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», позичальниці на її особисту банківську карту [NUMBER] , яку вона вказала в ІТС при оформленні договору, було перераховано 8000,00 грн. В подальшому відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого їй кредиту і процентів, нарахованих з строк користування кредитом, в повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Після цього, 24.07.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 2407-24, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», визначеними в реєстрі боржників. Відповідно до п. 3.1.1. Договору Факторингу «Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі Заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені Кредитними договорами.» Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договір факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала 54800,00 грн. Позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, в той час як Новий Кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до Кредитного договору. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором № 1313150 від 26.11.2023 року становить 77 000,00 грн., куди входить: заборгованість по тілу кредиту - 8 000,00 грн., заборгованість по відсотках - 69 000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 1313150 від 26.11.2023 року в сумі 77 000,00 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідачки не надійшло, а отже вона не скористалася своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що 26.11.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір № 1313150 про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (п. 1.1 договору). Укладання договору було здійснене сторонами за допомогою Інформаційнотелекомунікаційної системи ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Так, 26.11.2023 року о 10:19:34 год., після попереднього проходження позичальницею реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сформувало Договір про надання споживчого кредиту № 1313150, надало його позичальниці для ознайомлення і направило на її номер мобільного телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор [NUMBER], котрий було введено позичальницею у відповідний розділ ІТС. Таким чином, між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1313150, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту - 8000 грн. (п. 1.3 договору), строк кредиту - 360 днів (п. 1.4 договору). Стандартна процентна ставка 2,50% в день погоджена сторонами у п.1.5.1 Договору, а знижена процентна ставка 1,25% в день погоджена у п.1.5.2 Договору. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н277 26.11.2023 року, про що свідчать дані в розділі 10 договору "Реквізити сторін". Одночасно із кредитним договором відповідачка 26.11.2023 року підписала паспорт споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором С500 26.11.2023 року, що свідчить про те, що остання попередньо ознайомилась з умовами кредитування та погодила їх. Згідно з довідкою надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» № 20240802-4387 від 02.08.2024 року, 26.11.2023 року на банківську карту [NUMBER] , яку сторонами погоджено в п. 2.1 договору, було перераховано 8000,00 грн. Наведене свідчить, що відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн. за кредитним договором, доказів протилежного суду не надано. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовами укладеного кредитного договору, позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки, передбачені вказаними умовами. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. 24.07.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 2407-24, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», визначеними в реєстрі боржників. Відповідно до п. 3.1.1. Договору Факторингу «Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі Заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені Кредитними договорами.» Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договір факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги складала 54800,00 грн., куди входить: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн., заборгованість за відсотками - 46800 грн. Оплата фінасування згідно з договором факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року в сумі 1581519,88 грн. підтверджується даними платіжної інструкції № 9703 від 25.07.2024 року, доданої позивачем до матеріалів позову. В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Станом на 04.02.2025 року згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість за Договором № 1313150 від 26.11.2023 року становить 77000,00 грн., куди входить: заборгованість по тілу кредиту - 8000,00 грн., заборгованість по відсотках - 69000,00 грн. З наведеного слідує, що новий кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до Кредитного договору. Так, як встановлено судом, строк дії кредитного договору сторонами погоджено в п. 1.4 договору - 360 днів, тобто, до 20.11.2024 року. Таким чином, на час укладення догоовору факторингу 24.07.2024 року строк дії кредитного договору № 1313150 від 26.11.2023 року не закінчився. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем здійснено нарахування відсотків за кредитом протягом усього строку дії договору, до 20.11.2024 року В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка висувала заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України. Відтак, позивач довів належними та допустимими доказами перехід прав вимоги за Договором № 1313150 про надання споживчого кредиту по продукту "Комфортний" від 26.11.2023 року та заявлену до стягнення з відповідачки суму заборгованості у розмірі 77000,00 грн., тоді як відповідачкою під час судового розгляду справи не спростовано суми заборгованості за кредитом, відзиву на позов не подано, а Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В той же час, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Аналізуючи викладене, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідачки боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved