Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

29 травня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про повернення стягнення за виконавчим написом (а/с 1-3). [PERSON] посилається в обґрунтування позовних вимог на те, що 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8255, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованості за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року в сумі 16500,00 грн. 03 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. 02 квітня 2024 року рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області, ухваленим в цивільній справі № 674/248/24, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8255, вчинений 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованості за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року в сумі 16500,00 грн. Проте, за виконавчим провадженням № [NUMBER] з [PERSON] на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" були стягнуті грошові кошти в сумі 16500,00 грн. [PERSON] , посилаючись на положення ст.1212 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача ТОВ "Укр Кредит Фінанс" на свою користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 16500,00 грн. 30 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала суду - а/с 25). 14 червня 2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ТОВ "Укр Кредит Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а/с 32-42). ТОВ "Укр Кредит Фінанс" посилається в обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року ТОВ "Укр Кредит Фінанс" надало [PERSON] кредит в сумі 9500 грн., строком на 70 календарних днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1 % від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитний договір укладено у вигляді електронного документу, створеного відповідно до вимог Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про електронну комерцію". Позичальник [PERSON] підписав кредитний договір електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора [NUMBER], який був йому надісланий в SMS-повідомленні. [PERSON] не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 16150 грн., в тому числі: кредит - 9500 грн., проценти за користування кредитом - 6650 грн. На підставі викладеного ТОВ "Укр Кредит Фінанс" просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року в сумі 16150 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В зустрічній позовній заяві ТОВ "Укр Кредит Фінанс" повідомив, що не погоджується з первісним позовом, оскільки вважає, що таким способом [PERSON] намагається уникнути повернення кредиту за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року. Крім того, звертає увагу, що своїм первісним позовом [PERSON] не спростовує факт укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів від кредитодавця. 18 липня 2024 року зустрічний позов прийнято в провадження суду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на зустрічну позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала суду - а/с 97-98). 10 вересня 2024 року від [PERSON] надійшов відзив (а/с 107-108), яким він заперечив проти зустрічного позову. Свої заперечення відповідач за зустрічним позовом обґрунтовує наступним. [PERSON] вважає некоректним твердження ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про те, що він нібито не спростовує факт укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів від кредитодавця. Так, підставою первісного позову є безпідставність отримання ТОВ "Укр Кредит Фінанс" коштів від [PERSON] за виконавчим написом, який, в свою чергу, був виданий нібито на виконання кредитного договору. Оскільки правовідносини між [PERSON] та ТОВ "Укр Кредит Фінанс", як вбачається із тверджень останнього, виникли саме на підставі кредитного договору, то у випадку законності вимог ТОВ "Укр Кредит Фінанс" [PERSON] немає сенсу оспорювати правомірність стягнення з нього коштів, які є нібито його заборгованістю перед позивачем за зустрічним позовом. За таких обставин, на думку [PERSON] , є очевидним, що він оспорює факт укладання кредитного договору і, відповідно, отримання ним коштів від позивача за зустрічним позовом. Крім того, оспорювання [PERSON] факту укладання кредитного договору вбачається також і з заочного рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2024 року в справі № 674/248/24 за його позовом до ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. [PERSON] стверджує, що ТОВ "Укр Кредит Фінанс" не надав жодних доказів про те, як саме відбувалось нібито укладення кредитного договору між сторонами (зокрема, доказів надсилання SMS-повідомлень, в тому числі з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди). Таких доказів ТОВ "Укр Кредит Фінанс", вочевидь, не може надати, оскільки будь-яких договорів між сторонами не укладалось. На підтвердження начебто перерахування [PERSON] коштів за кредитним договором ТОВ "Укр Кредит Фінанс" надав суду копію електронного листа, який нібито надавався АТ КБ "ПриватБанк" на підтвердження зарахування суми коштів за кредитним договором на належний нібито [PERSON] картковий рахунок номер [NUMBER] . З цього приводу [PERSON] зазначає, що на вказаному документі відсутні його вихідні дата та номер, тому неможливо визначити, чи взагалі банк видавав такий документ. [PERSON] категорично стверджує, що він хоч і є клієнтом АТ КБ "ПриватБанк", однак ніколи не володів картковим рахунком та/або пластиковою карткою цього банку за номером [NUMBER]. На підтвердження своїх доводів [PERSON] надав суду довідки про всі свої відкриті (існуючі) та закриті рахунки в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", в яких відсутній номер карткового рахунку (картки) з початковими та кінцевими цифрами [NUMBER]. На підставі викладеного [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. 12 листопада 2024 року запропоновано позивачу за первісним позовом та відповідачу за зустрічним позовом [PERSON] надати суду додаткові докази на обґрунтування первісних позовних вимог (зокрема, щодо розміру грошових коштів, які були стягнуті у виконавчому провадженні № [NUMBER] від 03 листопада 2021 року, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса № 8255 від 09 червня 2021 року, із зазначенням сум, які були направлені: 1) на погашення заборгованості за виконавчим документом на користь стягувача, 2) на відшкодування витрат виконавчого провадження, 3) на сплату винагороди приватного виконавця) або заявити клопотання про витребування цих доказів (ухвала суду - а/с 120-121). 12 листопада 2024 року з апропоновано відповідачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" надати суду додаткові докази на обґрунтування зустрічних позовних вимог (зокрема, щодо укладення кредитного договору № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року в електронній формі та щодо перерахування грошових коштів за вказаним кредитним договором) або заявити клопотання про витребування цих доказів (ухвала суду - а/с 120-121). 12 листопада 2024 року роз`яснено сторонам положення ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ухвала суду - а/с 120-121). 24 грудня 2024 року задоволено клопотання позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] про витребування доказів та зобов`язано АТ КБ "ПриватБанк" надати суду наступні докази: 1) інформацію на підтвердження того, що АТ КБ "ПриватБанк" видало (надіслало) ТОВ "Укр Кредит Фінанс" лист про перерахування коштів від ТОВ "Укр Кредит Фінанс" через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року по платежу: ID платежу - 1520242453, канал - LIQPAY, дата видачі - 29 грудня 2020 року, сума - 9500 грн., номер договору - 0583-7840, номер картки - [NUMBER]; 2) інформацію на підтвердження того, що ТОВ "Укр Кредит Фінанс" здійснило платіж за вказаними реквізитами на ім`я [PERSON] (ухвала суду - а/с 148-149). 14 лютого 2025 року від АТ КБ "ПриватБанк" надійшов лист № 20.1.0.0.0/7-250121/4761-БТ від 02 лютого 2025 року з інформацією, яку витребував суд. Лист приєднано до матеріалів цивільної справи (а/с 176-177). 24 грудня задоволено клопотання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про витребування доказів та зобов`язано АТ "Райффайзен Банк" надати суду наступні докази: 1) підтвердження належності [PERSON] банківської картки № [NUMBER] , на яку 29 грудня 2020 року було перераховано грошові кошти за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року в сумі 9500 грн.; 2) виписки з банківського рахунку [PERSON] за 29 грудня 2020 року щодо надходження коштів в сумі 9500 грн. (ID транзакції - 1520242453) на банківську картку [NUMBER] (ухвала суду - а/с 150-151). 31 січня 2025 року від АТ "Райффайзен Банк" надійшло повідомлення № 81-15-9/911 від 22 січня 2025 року про неможливість подати докази, оскільки для пошуку інформації банку необхідно надати повний номер банківської картки [NUMBER]. Повідомлення приєднано до матеріалів цивільної справи (а/с 168). 23 січня 2025 року від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшла довідка АТ "Райффайзен Банк" від 17 січня 2025 року про відсутність у [PERSON] рахунків, відкритих в АТ "Райффайзен Банк". Довідка приєднана до матеріалів цивільної справи (а/с 160). В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - просить суд розглядати справу за його відсутності, первісний позов підтримує, проти задоволення зустрічного позову заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] , на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - просить суд розглядати справу за його відсутності, зустрічний позов підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс", на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.2 ст.12 ЦПК України у часники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України к ожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України к ожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.4 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України д остовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України д остатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Первісний позов [PERSON] до ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про повернення стягнення за виконавчим написом. 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8255, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованості за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року в сумі 16150,00 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, в сумі 350,00 грн., всього - 16500,00 грн. (виконавчий напис - а/с 11). 03 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. на підставі виконавчого напису нотаріуса № 8255 від 09 червня 2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (постанова приватного виконавця - а/с 12). 02 квітня 2024 року рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області, ухваленим в цивільній справі № 674/248/24, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8255 від 09 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" заборгованості за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року в сумі 16500 грн. (рішення суду - а/с 8-10). 03 травня 2024 року рішення суду набрало законної сили. 17 травня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. закінчено виконавче провадження № [NUMBER] у зв`язку з погашенням боргу в повному обсязі (постанова приватного виконавця - а/с 17). В судовому засіданні встановлено, що за виконавчим провадженням № [NUMBER] з [PERSON] були стягнуті грошові кошти на користь ТОВ "Укр Кредит Фінанс" в загальній сумі 16500 грн. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України о соба, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч.2 ст.1212 ЦК України п оложення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ч.3 ст.1212 ЦК України п оложення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, вимагає встановлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання невигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України в такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року в цивільній справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21). Отже, встановивши, що правові підстави набуття ТОВ "Укр Кредит Фінанс" грошових коштів в сумі 16500 грн., що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса № 8255 від 09 червня 2021 року, який в подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд приходить до висновку, що отримані ТОВ "Укр Кредит Фінанс" грошові кошти у вказаній сумі підлягають поверненню [PERSON] відповідно до положень ст.1212 ЦК України. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення первісного позову. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з ТОВ "Укр Кредит Фінанс" на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в сумі 16500 грн. Зустрічний позов ТОВ "Укр Кредит Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, 29 грудня 2020 року між кредитодавцем ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір № 0583-7840 (а/с 46-51), за умовами якого кредитодавець ТОВ "Укр Кредит Фінанс" зобов`язалось надати позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 9500,00 грн., строком на 70 днів - до 08 березня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1 % від початкової суми кредиту за кожен день користування кредитом. Позичальник [PERSON] підписав кредитний договір № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора [NUMBER], що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.1046 - ст.1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України п роцентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 - ч.6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України д оговір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України я кщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно п.7 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Згідно ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" в ідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.7 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" е лектронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" я кщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд враховує, що позичальник [PERSON] , заперечуючи проти укладення ним кредитного договору № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року, не оскаржив дійсність цього договору. Отже, за принципом презумпції правочину вказаний правочин є дійсним. Після підписання сторонами кредитного договору № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року кредитодавець ТОВ "Укр Кредит Фінанс" був зобов`язаний перерахувати позичальнику [PERSON] грошові кошти кредиту в сумі 9500,00 грн. Кредитодавець ТОВ "Укр Кредит Фінанс" стверджує, що 29 грудня 2020 року він виконав свої договірні зобов`язання та перерахував на банківську картку позичальника [PERSON] грошові кошти кредиту в сумі 9500,00 грн. На підтвердження цього твердження кредитодавець ТОВ "Укр Кредит Фінанс" надав суду наступні докази: -довідку АТ КБ "ПриватБанк" (а/с 67), з якої вбачається, що АТ КБ "ПриватБанк" повідомляє про перерахування коштів від ТОВ "Укр Кредит Фінанс" через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року по платежу: ID платежу - 1520242453, канал - LIQPAY, дата видачі - 29 грудня 2020 року, сума - 9500 грн., номер договору - 0583-7840, номер картки - [NUMBER]; -довідку ТОВ "Укр Кредит Фінанс" (а/с 68), з якої вбачається, що видача коштів за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року здійснювалась за допомогою системи LIQPAY: платіж - 1520242453, дата - 29 грудня 2020 року, номер платіжної карти - [NUMBER], призначення платежу - видача кредитних коштів за договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року, сума - 9500,00 грн.; -довідку про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 04 червня 2024 року (а/с 69-85), з якої вбачається, що станом на 16 травня 2024 року заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року становила 16150,00 грн., в тому числі: кредит - 9500,00 грн., проценти за користування кредитом - 6650,00 грн. За період часу з 29 грудня 2020 року по 16 травня 2024 року (включно) не було здійснено жодного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором. 17 травня 2024 року заборгованість за кредитним договором була повністю погашена одним платежем. Проте, вказані докази не містять жодних відомостей про те, що банківська картка за номером [NUMBER] , на яку були зараховані кошти кредиту, належить саме [PERSON] , а не іншій особі. Крім того, номер банківської картки, на яку зараховані кошти кредиту, не зазначено ні в кредитному договорі № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року, ні в будь-яких інших документах, підписаних позичальником [PERSON] [PERSON] , категорично заперечуючи проти факту отримання ним грошових коштів кредиту, надав суду довідки АТ КБ "ПриватБанк" від 28 серпня 2024 року № MUAE2M5R3NHH3PSD (а/с 109) та від 28 серпня 2024 року № 69D5Q8L6B5MIIPFU (а/с 110) про відкриті та закриті рахунки на ім`я [PERSON] в АТ КБ "ПриватБанк". З наданих довідок вбачається, на ім`я [PERSON] немає на даний час та не було раніше рахунку за номером [NUMBER]. За клопотанням [PERSON] суд витребував від АТ КБ "ПриватБанк" наступні докази: 1) інформацію на підтвердження того, що АТ КБ "ПриватБанк" видало (надіслало) ТОВ "Укр Кредит Фінанс" лист про перерахування коштів від ТОВ "Укр Кредит Фінанс" через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року по платежу: ID платежу - 1520242453, канал - LIQPAY, дата видачі - 29 грудня 2020 року, сума - 9500 грн., номер договору - 0583-7840, номер картки - [NUMBER]; 2) інформацію на підтвердження того, що ТОВ "Укр Кредит Фінанс" здійснило платіж за вказаними реквізитами на ім`я [PERSON] . На виконання ухали суду від АТ КБ "ПриватБанк" надійшов лист № 20.1.0.0.0/7-250121/4761-БТ від 02 лютого 2025 року (а/с 176-177), яким АТ КБ "ПриватБанк" підтвердив видачу та направлення замовнику ТОВ "Укр Кредит Фінанс" довідки про перерахування коштів від ТОВ "Укр Кредит Фінанс" через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року по платежу: ID платежу - 1520242453, канал - LIQPAY, дата видачі - 29 грудня 2020 року, сума - 9500 грн., номер договору - 0583-7840, номер картки - [NUMBER]. Картка [NUMBER] належить Банк "Raiffeisen Bank Aval". Разом з тим, АТ КБ "ПриватБанк" немає інформації про прізвище, ім`я та по батькові одержувача коштів за карткою [NUMBER] . За клопотанням ТОВ "Укр Кредит Фінанс" суд витребував від АТ "Райффайзен Банк" наступні докази: 1) підтвердження належності [PERSON] банківської картки № [NUMBER] , на яку 29 грудня 2020 року було перераховано грошові кошти за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року в сумі 9500 грн.; 2) виписки з банківського рахунку [PERSON] за 29 грудня 2020 року щодо надходження коштів в сумі 9500 грн. (ID транзакції - [NUMBER] ) на банківську картку [NUMBER] . 31 січня 2025 року від АТ "Райффайзен Банк" надійшло повідомлення № 81-15-9/911 від 22 січня 2025 року (а/с 168) про неможливість подати докази, оскільки для пошуку інформації банку необхідно надати повний номер банківської картки [NUMBER] . ТОВ "Укр Кредит Фінанс", достовірно знаючи через систему "Електронний суд" про відповідь АТ "Райффайзен Банк", не заявив нового клопотання про витребування доказів, надавши суду повний номер банківської картки [NUMBER]. В свою чергу, [PERSON] , категорично заперечуючи проти факту отримання ним грошових коштів кредиту, надав суду довідку АТ "Райффайзен Банк" від 17 січня 2025 року (а/с 160), з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в АТ "Райффайзен Банк" був відкритий лише один рахунок СКР [NUMBER] , що був закритий 26 листопада 2014 року. Відтак, з огляду на докази, наявні в матеріалах даної цивільної справи, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність [PERSON] банківської картки [NUMBER] , оскільки повної інформації щодо банківської картки не надано. Суд також звертає увагу, що ТОВ "Укр Кредит Фінанс" не надав суду жодних доказів про те, що [PERSON] здійснив хоч один платіж по погашенню заборгованості за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року. При цьому, з матеріалів цивільної справи вбачається, що вся заборгованість за кредитним договором була погашена 17 травня 2024 року одним платежем в сумі 16150,00 грн., здійсненим у виконавчому провадженні № [NUMBER], відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса № 8255 від 09 червня 2021 року. Судовим рішенням вказаний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню, а повернення [PERSON] стягнутих з нього зазначених грошових коштів є вимогами первісного позову в даній цивільній справі. Оскільки позивачем за зустрічним позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" не надано належних та допустимих доказів про те що відповідачу за зустрічним позовом [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 9500,00 грн., тому відсутні підстави і для нарахування процентів за користування кредитом в сумі 6650,00 грн. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 0583-7840 від 29 грудня 2020 року позивач за зустрічним позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного суд вважає, що зустрічний позов задоволенню не підлягає через необґрунтованість. Відшкодування судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про судовий збір" с удовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору становить: якщо позовна заява подана юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; якщо позовна заява подана фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору становить: якщо позовна заява подана юридичною особою - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; якщо позовна заява подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн. За подання до суду первісної позовної заяви позивач за первісним позовом [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 1211,20 грн. (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 82-260К від 22 травня 2024 року - а/с 23). На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача за первісним позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" на користь позивача за первісним позовом [PERSON] понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. За подання до суду зустрічної позовної заяви позивач за зустрічним позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. (платіжна інструкція № 37985 від 12 червня 2024 року - а/с 45). Позивач за зустрічним позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" звернувся до суду через систему "Електронний суд" та подав всі процесуальні документи в електронній формі, що дало йому підстави застосовувати коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. У зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову, витрати позивача за зустрічним позовом ТОВ "Укр Кредит Фінанс" по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved