Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, обгрунтовуючи вимоги тим, що 31.03.2021р. між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26151 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер її мобільного телефона. Підписанням цього договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами правил надання коштів у позику, які в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладання договору кредиту, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. За умовами цього договору позичальнику надається кредит в розмірі 2000,00грн. на строк 21 день зі стандартною процентною ставкою 2,5% в день або 912,5% річних. Право вимоги за вказаним кредитним договором позивач набув на підставі договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022р., який було укладено між ним та ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП». Позивач зазначає, що згідно виписки з особового рахунку станом на 25.06.2024р. загальний розмір заборгованості відповідачки за вказаним кредитним договором становить 12050,00грн. та складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 2000,00грн. і простроченої заборгованості за процентами в розмірі 10050,00грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь вказану заборгованість, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422,40грн. Крім того, позивач подав до суду заяву про стягнення з відповідачки на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві просив розглянути справу без виклику сторін, а в заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про дату, час і місце засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не подала. За таких обставин, враховуючи неявку відповідачки, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280\~ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. 31.03.2021р. між [PERSON] та ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» було укладено договір №26151 про надання фінансового кредиту, за умовами якого позичальнику надається кредит в розмірі 2000,00грн. на строк 21 день зі стандартною процентною ставкою 2,5% в день або 912,5% річних (а.с.9). Вказаний договір відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на номер його мобільного телефона, а підписанням цього договору позичальник підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, які в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладання договору кредиту, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Право вимоги за вказаним кредитним договором позивач набув на підставі договору факторингу №02-17/02/2022 від 17.02.2022р., який було укладено між ним та ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» (а.с.7-зворот 8-зворот). Кредитні кошти в розмірі 2000,00грн. були перераховані на платіжну картку відповідачки 31.03.2021р., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» №4899/05 від 21.05.2024р. (а.с.10-зворот). Згідно довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП», акцепт кредитного договору №26151 від 31.03.2021р. позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювався позичальником в інформаційно-телекомунікаційній системі (а.с.12). Згідно виписки з особового рахунку станом на 25.06.2024р. загальний розмір заборгованості відповідачки за вказаним кредитним договором становить 12050,00грн. та складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 2000,00грн. і простроченої заборгованості за процентами в розмірі 10050,00грн. (а.с.10). В матеріалах справи є вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором №26151 від 31.03.2021р., яка 22.05.2024р. була направлена позивачем на адресу відповідачки (а.с.16-зворот), але докази погашення відповідачкою заборгованості за цим договором відсутні. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 4 цієї статті визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Разом з\~цим,\~відповідно до\~ч.6\~цієї статті\~відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Також, ч.12 цієї статті визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як встановлено ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Кредитні кошти в розмірі 2000,00грн. за кредитним договором №26151 від 31.03.2021р. були перераховані на рахунок відповідачки, але вона не надала суду доказів, які б спростовували її заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором, право вимоги за яким позивач набув на підставі договору факторингу. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №26151 від 31.03.2021р. підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, серед інших витрат, належать витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Так, при зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією №32864 від 13.11.2024р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00грн. суд, враховуючи положення ч.4 ст.137 ЦПК України та ч.3 ст.509 ЦК України дійшов висновку про зменшення вказаних витрат до 5000,00грн., що буде співмірним із складністю справи, виконаною адвокатом роботою та ціною позову, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved