Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернувсь до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 24.05.2022 року [PERSON] було надано [PERSON] розписку, згідно зі змістом якої відповідач зобов`язується сплатити дванадцять тисяч (12000,00) доларів США, за нанесення матеріального збитку спричиненого позивачу нею та її сім`єю до 27.07.2022 року. Факт завдання шкоди позивачу відповідач визнала написанням розписки, тобто у письмовому вигляді. І даний доказ є належним за змістом і за формою. Даною розпискою відповідач також підтвердила той факт, що належне позивачу майно, дійсно пошкоджено та відповідно втрачено з вини відповідача; також розпискою підтверджено визнання відповідачем розміру завданої позивачу шкоди і її обов`язок дану шкоду відшкодувати. Із підстав, наведених вище, просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 12\~000,00 доларів США на відшкодування матеріальної шкоди та 4\~388,23 гривен на відшкодування сплаченого судового збору та 15\~000,00 гривен судових витрат за послуги з надання правової (правничої) допомоги адвоката. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2023 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 1859 від 04.11.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 367/5575/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024 року вказану справу передано на розгляд судді Пінкевич Н.С. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 листопада 2024 року прийняти до розгляду цивільну справу суддею Пінкевич Н.С. та справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила позов задоволити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала частково. Суду пояснила, що дійсно в період окупації проникла до домоволодіння позивача для знаходження продуктів харчування, в тому числі для маленької дитини. Будь-яких інших речей вона не брала. Тому погоджується відшкодувати лиш реальні збитки. Розписку написала під погрозами з боку позивача щодо неї та її синів. До правоохоронних органів не зверталась. Натомість зверталась до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, щоб розрахуватись з даним позовом. Просила позов задоволити частково, стягнути шкоду в розмірі 1000 дол.США, у задоволенні решти вимог відмовити. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2\~передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-як ого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24 травня 2022 року [PERSON] було надано [PERSON] розписку, відповідно до якої [PERSON] взяла на себе зобов`язання щодо переоформлення на позивача земельної ділянки за кадастровим номером 3222485201:01:010:0063, або сплатити дванадцять тисяч (12000,00) доларів США за нанесення матеріального збитку спричиненого нею та її родиною до 24.07.2022 року. Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила,\~ що вона дійсно власноручно склала розписку, та що за для виконання взятих зобов`язань в червні 2022 року зверталася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою про визнання за нею право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 3222485201:01:010:0063, так як оригінал правовстановлюючого документу на вищезазначену земельну ділянку перебував в житловому будинку, де вона проживала, та був втрачений через повне руйнування її житлового будинку у зв`язку зі збройною агресією. Але рішенням по справі № 369/4451/22 від 22.12.2022\~року їй було відмовлено в задоволені позовних вимог. Отже на день розгляду справи в суді вона не має грошових коштів щоб покрити нанесені нею матеріальні збитки позивачу. \~ Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Факт завдання шкоди позивачу відповідач визнав написанням розписки, тобто у письмовому вигляді. І даний доказ є належним за змістом і за формою. Доказів протилежного відповідачка суду не надала, не заявила клопотань про їх витребування, у разі складнощів в їх отриманні. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Згідно\~ст. 22 ЦК України, ч. 1 - Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; 2 - Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); 3 - Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1\~ст.1166 ЦК\~- майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин першої та другої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу\~, якою передбачено одної з підстав виникнення зобов`язання: заподіяння шкоди (деліктне/позадоговірне зобов`язання). Сторони досягли домовленості про строки відшкодування шкоди, і таку домовленість, що за змістом і формою є певним правочином, засвідчили у письмовій формі. Відповідач шкоду не відшкодував і грошове зобов`язання , що виникло у нього з заподіяння шкоди, не виконав. Тому є підстави для стягнення цієї суми з нього на користь позивача на відшкодування шкоди згідно\~ст.1166 ЦК України. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і стягненню підлягає сума в розмірі 12\~000. доларів США. Позивачем при подачі даного позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 4\~388,23грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000,00грн., які підтверджені наданими належними доказами. Дані витрати згідно приписів\~ст.141 ЦПК\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved