Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Ріпкинської селищної ради до [PERSON] , [PERSON] , про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням 33 сесії 7 скликання Ріпкинської селищної ради від 02.06.2020 р. «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства» затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 7424483000:03:001:0015, площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану у межах населеного пункту села Плехтіївка, на території Ріпкинського району Чернігівської області. На підставі рішенням 33 сесії 7 скликання Ріпкинської селищної ради від 02.06.2020 р. державним реєстратором Ріпкинської селищної ради Кривенковою З. В. 24.06.2020 р. зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку, номер запису 37062627. 04.06.2020 р. [PERSON] на підставі договору оренди землі передав [PERSON] в оренду строком на 10 років земельну ділянку з кадастровим номером 7424483000:03:001:0015 (договір оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.06.2020 р., номер запису 37062851 (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 52852303 від 26.06.2020 р.). Водночас, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.03.2019 р. № 25-1887/14- 19-сг отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7420381000:17:000:0521) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (рішення 33 сесії 7 скликання Ріпкинської селищної ради від 02.06.2020 р.) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.03.2019 р. № 25-1887/14-19-сг), що є порушенням вимог ст. ст. 116, 118, 121, 125 Земельного Кодексу України. Враховуючи викладене, земельна ділянка з кадастровим номером 7424483000:03:001:0015, площею 2,0000 га підлягає витребуванню у [PERSON] на користь територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради. Справу передано головуючому судді 28.03.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01.04.2025 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 29.04.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.04.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13.05.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.05.2025 р., розгляд справи відкладено до 10.06.2025 р. з метою повторного виклику відповідачів. 10.06.2025 р. від прокурора надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, зареєстрована за вх. № ЕП-727/25-Вх. Позивач та відповідачі у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідачі повідомлені в тому числі шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської від 10.06.2025 р. ухвалено у справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Рішенням 33 сесії 7 скликання Ріпкинської селищної ради від 02.06.2020 р. «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства» затверджено проект землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 7424483000:03:001:0015, площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану у межах населеного пункту села Плехтіївка, на території Ріпкинського району Чернігівської області (а. с. 26). На підставі рішенням 33 сесії 7 скликання Ріпкинської селищної ради від 02.06.2020 р. державним реєстратором Ріпкинської селищної ради Кривенковою З. В. 24.06.2020 р. зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку, номер запису 37062627 (а. с. 19-25). 04.06.2020 р. [PERSON] на підставі договору оренди землі передав [PERSON] в оренду строком на 10 років земельну ділянку з кадастровим номером 7424483000:03:001:0015 (договір оренди землі зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.06.2020 р., номер запису 37062851 (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 52852303 від 26.06.2020 р.) (а. с. 27-30). Водночас, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.03.2019 р. № 25-1887/14- 19-сг отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7420381000:17:000:0521) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Біловежівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а. с. 21). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 р. у справі № 706/1685/16-ц). Згідно із ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За таких обставин, реалізація повноважень Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми приватизації, встановлені Земельним кодексом України). Таким чином, з матеріалів справи достеменно вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7424483000:03:001:0015, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельної ділянки. Відповідно до ст. 90 ЗК України порушені права власників земель ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. У спорах про витребування майна суд встановлює обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому, закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Вказаний правовий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38) та від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 74). Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абзацу 1 п. 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для проведення у Державному реєстрі речових прав державної реєстрації права власності на нерухоме майно за належним власником. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення її території для потреб держави, яка вибула з її розпорядження незаконно. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (судовий збір складається зі збору за подання позовної заяви та збору за подання заяви про забезпечення позову). Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. На підставі викладеного,

Outcome: approved