Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою про надання права на шлюб. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що тривалий час вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Між ними склалися міцні почуття любові та поваги один до одного, є взаємне бажання створити сім`ю. На даний час заявниця вагітна, строк вагітності згідно довідки КП «Центральна міська лікарня Покровської міської ради Дніпропетровської області» №125 від 21.05.2025 року, в якій вона перебуває на обліку в зв`язку з вагітністю, складає 18 тижнів. Вказує на те, що вона та [PERSON] мають спільний, вільний, неупереджений і незмінний намір зареєструвати шлюб. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Заявниця в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їхньою відсутності. Заінтересована особа [PERSON] до суду не з`явилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник заінтересованої особи - Покровський відділ ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] тривалий час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Між ними склалися міцні почуття любові та поваги один до одного, є взаємне бажання створити сім`ю. На даний час заявниця вагітна, строк вагітності згідно довідки КП «Центральна міська лікарня Покровської міської ради Дніпропетровської області» №125 від 21.05.2025 року, в якій вона перебуває на обліку в зв`язку з вагітністю, складає 18 тижнів (а.с.4). Однак, при зверненні до відділу ДРАЦС з метою подачі заяви про реєстрацію шлюбу, [PERSON] та [PERSON] було роз`яснено, що оскільки заявниця не досягла віку, з якого можна зареєструвати шлюб, як це передбачено сімейним законодавством України, необхідно надати судове рішення про надання права на укладення шлюбу. Заявниця просить надати їй право на шлюб. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 22 СК України передбачено, що шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам (ст. 23 СК України). Як зазначено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. Відповідно до роз`яснень п.2 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч. 3 ст. 293 ЦПК України). При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч.2 ст.23 СК України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім`я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Відповідно до ст. 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). У разі реєстрації шлюбу фізичної особи, яка не досягла повноліття, вона набуває повної цивільної дієздатності з моменту реєстрації шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЦК України, повна цивільна дієздатність може бути надана фізичній особі, яка досягла шістнадцяти років і працює за трудовим договором, а також неповнолітній особі, яка записана матір`ю або батьком дитини. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що [PERSON] вагітна, строк вагітності складає 18 тижнів, суд приходить до переконання, що надання права на шлюб буде відповідати інтересам та волевиявленню [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони разом бажають створити справжню сім`ю та виховувати спільну дитину, а тому заявлені вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved