Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 14 січня 2025 року до суду з позовною заявою, посилаючись на ст. 180-184 СК України, звернувся [PERSON] який зареєстрований за адресою [ADDRESS] до [PERSON] яка проживає по [ADDRESS] , в якій просить зменшити розмір аліментів. Даний позов обґрунтовано наступним. Позивач є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області у справі № 146/1633/18 від 9 січня 2019 року позивач сплачує аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Також позивач вказує, що на його утриманні перебувають діти, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Конотопського міськрайонного суду від 23 січня 2023 року № 577/262/23 позивач сплачує аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . 1 березня 2023 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від даного шлюбу позивач має доньку [PERSON] , [INFO] , яку також утримує. Так, позивач зазначає, що у зв`язку зі зміною сімейного становища, а саме перебування на утриманні ще двох дітей, розмір аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] в сумі частки доходів ставить у нерівне положення інших дітей, тому з даним позовом [PERSON] звернувся з даним позовом до суду. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 28 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання призначено на 21 березня 2025 року. 21 березня 2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи відкладено на 8 квітня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 8 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 1 травня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 1 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 12 травня 2025 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 12 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 29 травня 2025 року. 29 травня 2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого у справі на навчанні, розгляд справи відкладено на 11 червня 2025 року. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Юсан І.О. направила на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак направила на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, судове засідання просить провести без її участі. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно рішення Томашпільського районного суду у цивільній справі № 146/1633/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов задоволено, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26 травня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 16 розірвано. З дня набрання рішенням законної сили присвоїти позивачу прізвище [PERSON] , стягнено з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів доходів відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 жовтня 2018 року. Дане рішення набрало законної сили 8 лютого 2019 року. Крім цього, згідно судового наказу виданого 23 січня 2023 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 1 березня 2023 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] / [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками останньої вказано [PERSON] та [PERSON] . З долученої до матеріалів справи відповідачкою копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 30 грудня 2021 року зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON] / [PERSON] . З характеристики на ім`я [PERSON] , учениці 6-Г класу, виданої КЗ «Вінницький ліцей № 20», вбачається, що під час навчання у школі контакту з батьком дитини [PERSON] у жодного з вчителів не було, за весь час з його боку не виявлено ніякого інтересу до навчального процесу дитини. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~статті 11\~ЗУ «Про\~охорону дитинства»\~сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями частини першої статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів ;наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Відповідно ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, зважаючи на обов`язок батька утримувати дитину та те, що у платника аліментів [PERSON] змінився сімейний стан та на його утриманні перебуває ще дві неповнолітні дитини, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, розмір аліментів зменшити та стягувати з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved