Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

У жовтні 2024р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якому просила суд: - стягнути з відповідача на свою користь невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 56987,76 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 20 серпня 2021р. о 19:35 год. в м. Херсоні, по Бориславському шосе мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП), за участі автомобілів: «Renault Trafic» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Smart Micro» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивачка. У зв`язку із ДТП автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження. Згідно з Звітом № 399/04-24 від 29 квітня 2024р. про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Smart Micro» д.н.з. [NUMBER] , ринкова вартість КТЗ до ДТП складає 89555,09 грн.; повна вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 141543,95 грн.; вартість заподіяного матеріального збитку у зв`язку з пошкодженням цього КТЗ становить 8955,09 грн.; ринкова вартість залишків КТЗ у пошкодженому стані після ДТП складає 32567,33 грн. Вказана ДТП мала місце з вини водія [PERSON] , що встановлено постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 лютого 2022р. по справі № 766/758/22. Цивільно-правова відповідальність особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Renault Trafic» д.н.з. [NUMBER] , на момент настання ДТП була застрахована відповідно до Полісу № АР/1346430, виданого відповідачем. Проте, з незалежних від позивачки причин, вона була позбавлена, у встановленому законом порядку подати заяву про виплату суми страхового відшкодування, внаслідок тривалого досудового розслідування, та в подальшому після закриття кримінального провадження, судового розгляду справи про адміністративне правопорушення. Крім того, внаслідок тимчасової окупації м. Херсона, у період часу з 01 березня 2022р. по 11 листопада 2022р., та поновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області з 01 червня 2023р., позивачкою було отримано лише 30 листопада 2023р., на її запит з Херсонського міського суду Херсонської області, копію постанови по справі № 766/758/22 та 14 грудня 2023р. нею була подана відповідачу заява про настання страхового випадку та сплату суми страхового відшкодування. 19 грудня 2023р. відповідачем листом за № 210000451965-3, позивачці було відмовлено у виплаті суми страхового відшкодування, з підстав пропуску річного строку на подання заяви про страхове відшкодування. На думку позивачки, така відмова є незаконною, оскільки стороною відповідача не були враховані правові позиції Великої Палати Верховного Суду зі спірних правовідносин по справі № 147/66/17 від 14 грудня 2021р. Оскільки в досудовому порядку, вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду, з вказаним позовом для захисту свого порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 09 грудня 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, зокрема ст. 35, не передбачала, до обов`язків позивачки, як потерпілої сторони додавати до заяви про виплату суми страхового відшкодування копію постанови суду про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Разом з тим, стороною позивача було подано заяву про виплату суми страхового відшкодування після спливу понад двох років, після ДТП, а тому на підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачем було правомірно відмовлено у виплаті суми страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну потерпілого. 04 лютого 2025р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що у зв`язку з тимчасовою окупацією м. Херсона, запровадження в Україні воєнного стану, та відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, була позбавлена можливості своєчасно подати страховику заяву про виплату суми страхового відшкодування. Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідача не подавались. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що 20 серпня 2021р. о 19:35 год. в м. Херсоні, по Бориславському шосе мала місце ДТП, за участі автомобілів: «Renault Trafic» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Smart Micro» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивачка. За фактом вчинення вказаного ДТП, 21 серпня 2021р. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за кримінальним провадженням № 12021231040000633, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 02 грудня 2021р. була винесена постанова про закриття кримінального провадження, відповідно до якої кримінальне провадження № 12021231040000633 від 21 серпня 2021р. за фактом ДТП було закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Матеріали досудового розслідування направлено до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 лютого 2022р. по справі № 766/758/22, яка набрала законної сили, та була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 16 лютого 2022р. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/103249927), [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. на користь держави. Цивільно-правова відповідальність винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу ««Renault Trafic» д.н.з. [NUMBER] , на момент настання ДТП була застрахована відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ № АР/1346430, виданого відповідачем, дійсного на дату ДТП; ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить - 130000,0 грн.; франшиза - 0,0 грн. Згідно зі Звітом № 399/04-24 від 29 квітня 2024р. про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Smart Micro» д.н.з. [NUMBER] , ринкова вартість КТЗ до ДТП складає 89555,09 грн.; повна вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 141543,95 грн.; ринкова вартість залишків КТЗ, з урахуванням пошкоджень після ДТП становить 32567,33 грн. З матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2023р. позивачка звернулася до відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплату їй суми страхового відшкодування. Листом від 19 грудня 2024р. за № 210000451965-3, відповідач відмовив позивачці у виплаті суми страхового відшкодування з підстав пропуску річного строку на подання заяви про страхове відшкодування, з зазначенням правової підстави - положення п. 37.1.4 с. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що строк нею було пропущено з поважної причини, у зв`язку з запровадження в Україні воєнного стану, тимчасової окупації м. Херсона, і відповідно неможливість нею отримати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 14 лютого 2022р. по справі № 766/758/22, разом з заявою про настання страхового випадку та виплату суми страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, висновками експертів. На підставі ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. Страховик, у свою чергу, зобов`язаний відшкодувати потерпілому завдану такою особою шкоду в межах умов договору страхування. Пунктом 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 35.2. цієї статті було передбачено, що до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Таким чином, діючим на час ДТП законодавством, зокрема положеннями ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не вимагалось від особи, яка перебуває в статусі потерпілого додавати до заяви про настання страхового випадку, виплати суми страхового відшкодування постанову суду про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Положеннями п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, було визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021р. по справі № 147/66/17: - право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає. - разом з тим, ані Закон №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності; - з огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. - аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Враховуючи місце проживання сторони позивача, місцезнаходження сторони відповідача, протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу. на підтвердження обставин, про наявність незалежних від позивачки, як потерпілої особи причини, з яких сторона пропустила річний строк для подання заяви про виплату суми страхового відшкодування, при цьому запровадження воєнного стану на території України з 24 лютого 2022р., тимчасова окупація м. Херсона, не є тими причинами, які б перешкоджали позивачці подати своєчасно заяву про виплату суму страхового відшкодування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, з відповідача не підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed