Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, позов, в якому просив визнати за ним право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами в цілому, який розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування таких позовних вимог у позові [PERSON] вказав про те, що за згаданою вище адресою розташований житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому позивач зареєстрований та проживає, починаючи з 01 січня 1996 року, що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України про реєстрацію місця проживання. Відповідно до виписки з погосподарської книги № 22-02/254 від 08 жовтня 2024 року згідно даних погосподарського обліку №0061-1 в погосподарській книзі № 02/22-16, наведено, що житловий будинок відноситься до 1992 року побудови, має загальну площу 70 метрів квадратних, з яких 45,5 метрів квадратних житлової площі, він розташований за адресою: по [ADDRESS] , і є зареєстрованим за позивачем. Коли позивач вирішив у подальшому зареєструвати своє право власності на вказаний житловий будинок, то отримав відмову від державного реєстратора. Сторона позивача вважає, що за позивачем може бути визнане право власності на приведений будинок з господарськими будівлями з наступних підстав. Будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами був придбаний позивачем на підставі типового договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями, укладеного між сільгосппідприємством та позивачем, на визначених умовах, за що позивачем сплачено обумовлену договором суму коштів, що є підтвердженням добросовісного набуття. З дня придбання вказаного будинку минуло більше 10 років. Увесь цей час позивач був зареєстрований та проживав у зазначеному будинку і за власні кошти робив у ньому поточний та капітальний ремонт. Ухвалою суду про залучення у справі третьої особи від 15 травня 2025 року, постановленою після відкриття провадження у цивільній справі за вказаним позовом, судом була залучена в процесуальному статусі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний реєстратор прав на нерухоме майно Семенівської міської ради Чернігівської області Швидка Галина Миколаївна (а. с. 24 -25). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю та пояснив по суті про ті ж обставини, про які зазначено в позовній заяві. До викладеного додав, що будинок відносно нещодавно зазнав пошкоджень внаслідок дій засобів вогневого ураження через проведення інтенсивних бойових дій в місті його розташування. Представник відповідача, Семенівський міський голова Деденко Сергій Іванович, у судове засідання не прибув, але подав через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, де зазначив дані про те, що він проти задоволенні позовних вимог заперечень не має (а. с. 22). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний реєстратор прав на нерухоме майно Семенівської міської ради Чернігівської області Швидка Галина Миколаївна, у судовому засіданні пояснила про те, що, на її переконання, позов за ситуації, що склалася у позивача, може бути задоволений. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити позов за таких обставин. Судом з`ясовано, що позивач з 01 січня 1996 року має офіційно доведену реєстрацію щодо постійного проживання у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Зазначений факт підтверджується відміткою у паспорті позивача (копія на а. с. 6) про реєстрацію його місця проживання та не оспорюється відповідачем. Згідно з даними виписки з погосподарської книги № 22-02/254 від 08 жовтня 2024 року, житловий будинок 1992 року побудови, загальною площею 70 метрів квадратних, житловою площею 45,5 метрів квадратних, що розташований за приведеною адресою, зареєстрований за позивачем за погосподарським обліком як об`єкт під № 0061-1 (копія виписки з погосподарської книги на а. с. 16). У позивача наявний договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями, відповідно до якого він придбав спірний будинок у місцевого колгоспу, сплативши за нього 1500 рублів (копія договору із зазначенням суми на а. с. 7 8, його оригінал був оглянутий в судовому засіданні). Позивач тривалий час безперервно володіє, користується та розпоряджається зазначеним нерухомим майном як власник, здійснюючи в будинку за власні кошти поточний та капітальний ремонт будинку, що підтверджується відомостями позовної заяви (а. с. 2 3) і даними та доказами з боку відповідача не спростовується. За таких обставин суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з наступних підстав. Суд звертає увагу на те, що спірний житловий будинок був побудований у 1992 році та придбаний позивачем у той же період, коли на території України діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~101\~Цивільного кодексу\~Української РСР\~1963\~року в особистій\~ власності\~ громадянина\~міг бути\~один жилий\~будинок (або\~частина його).\~Ст.\~224\~ Цивільного\~кодексу Української\~РСР 1963\~року передбачала можливість укладання договору купівлі-продажу. Позивач набув право власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу з колгоспом, найменування якого наведено у договорі (а. с. 7). На час укладання договору (напевно 1992 рік) цей колгосп мав правомочність відчужувати житлові будинки, що перебували у його володінні. При купівлі-продажу будинку позивач сплатив обумовлену договором суму коштів, що свідчить про правомірність та дійсність правочину. Відповідно до ст. 328 чинного зараз Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Отже, підстави набуття позивачем у свій час права власності на будинок за договором купівлі-продажу будинку узгоджуються та не суперечать нормам сучасного законодавства. Таким чином, правомірність набуття будинку позивачем за договором купівлі-продажу є достатньою мірою перед судом доведеною. Разом з тим, відмову державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій суд вважає неправомірною, оскільки: 1)зазначені державним реєстратором посилання на норми ст.\~31\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» та\~п.\~77\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 1127\~від 25.12.2015\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (копія\~рішення про\~відмову в\~проведенні реєстраційних\~дій на\~а.\~с.\~15) стосуються процедурних питань державної реєстрації прав, які виникли після набуття позивачем права власності, та не можуть впливати на дійсність вже набутого права власності; 2)позивач набув право власності на підставі договору купівлі-продажу відповідно до законодавства, чинного на час придбання, а не шляхом самостійного його будівництва, а тому вимоги щодо підтвердження факту будівництва щодо такого випадку повною мірою застосовані бути не можуть; 3)право власності позивача на спірний будинок виникло вірогідно у 1992 році та існує безперервно протягом понад 30 років, що підтверджується веденням погосподарського обліку, в якому значиться будинок позивача, облікований органами місцевого самоврядування, а також реєстрацією позивача за відповідною адресою та володінням, розпорядженням і користуванням ним майном. За змістом норми ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій, яка є неправомірною, підлягає усуненню шляхом визнання за позивачем права власності на будинок в судовому порядку відповідно до приписів ст. 392 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved