Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

07.05.2024 року позивач Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані комунальні послуги, пов`язані з постачанням теплової енергії та гарячої води за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року у загальному розмірі в сумі 45770 грн. 03 коп., з яких: 41963,43 грн. - за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року; 646,80 грн. - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 31.03.2024 року; 811,29 грн. - за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року; 374,88 грн. - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 року по 31.03.2024 року; 1489,32 грн. - за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 року по 31.03.2024 року; 484,26 грн. - за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 року по 31.03.2024 року; та судові витрати в сумі 3028.00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за вказані комунальні послуги не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 45770 грн. 03 коп., яку сторона позивача просить суд стягнути з відповідачів на свою користь. Крім того, просили стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 16.05.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 12.06.2024 року через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги останній не визнає з наступних підстав. Так, відповідач зазначає, що фактично послуги до квартири [ADDRESS] не подавались, оскільки у зазначеній квартирі відсутні батареї опалення, а також в даній квартирі ніхто не мешкав, що підтверджується повідомленнями з Державної прикордонної служби України від 25.08.2023 р. та від 06.06.2024 р. Із зазначених відповідей вбачається, що [PERSON] востаннє була в Україні з 19.09.2020 по 22.09.2020 року і більше до України не приїжджала (в цей час було встановлено лічильник гарячого водопостачання 21.09.2020). [PERSON] востаннє був в Україні з 09.01.2020 по 12.01.2020 року і більше до України не приїжджав. Оскільки до 09.01.2020 року інформації про в`їзд та виїзд з України [PERSON] даних ДПСУ не містить, це свідчить про те, що з 08.11.2017 по 09.01.2020 він до України не в`їжджав. Також за спірний період нарахування заборгованості, визначений позовом, тобто з 01.11.2020 по 31.03.2024 в Україні була відсутня і [PERSON] . Отже, вони не могли фактично користуватися послугами КП «ХТМ». Крім того, звернув увагу, що заборгованість, яка виникла до 07 травня 2021 року, є простроченою за строком позовної давності, тому просив застосувати строки давності. Разом з тим, [PERSON] зазначив, що клопотання про застосування позовної давності та наслідки її спливу не є визнанням ним позову ні повністю, ні частково. [PERSON] також вказав, що представник КП «ХТМ» у позовній заяві не навів жодного доказу укладення з будь-ким з відповідачів публічного договору на надання послуг опалення та гарячого водопостачання. При цьому вказав, що позовна заява з додатками не містять доказів, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] враховуючи їхнє перебування за межами України, позивачем з 31 жовтня 2021 року надано інформацію про тариф, вартість послуг, складові щомісячного нарахування як за теплопостачання, так і за постачання гарячої води. Відтак, виконання приписів пункту 2 частини першої статті 20 та пункту 4 частини другої статті 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» позивачем не доведено. Окрім того, вказав, що незважаючи на долучені до позовної заяви розрахунки, ні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 01.12.2021 не акцептували публічний або індивідуальний договір, в зв`язку з тим, що [PERSON] ще 12.01.2020 виїхав з України і більше не в`їжджав; [PERSON] ще 22.09.2020 виїхала з України і більше не в`їжджала; [PERSON] виїздив 30.01.2021 та в`їхав в Україну лише 23.07.2023 і через 10 днів знову виїхав з України, повернувшись лише 17.02.2024 року. При цьому, [PERSON] наголосив, що ніхто з відповідачів не вчиняв жодної з трьох дій, одна з яких є необхідною для акцептування договору: - ніхто не підписував заяви-приєднання; - ніхто не сплачував рахунків за послугу позивача (зазначення в таблиці напроти грудня 2021 року суми оплати 1 500 грн. не підтверджено жодним належним доказом), оскільки рахунки [PERSON] та [PERSON] виконавцями були арештовані, а у [PERSON] взагалі немає рахунків в банках України; - ніхто фактично не отримував послуги позивача ні з теплопостачання (за відсутності батарей опалювання та не знаходження в Україні), ні з постачання гарячої води. В зв`язку з чим, [PERSON] просив дослідити обставини та докази оплати послуг КП «ХТМ» у січні 2022 року за послуги, надані у грудні 2021 р. у сумі 1 500 грн. ким саме, з якого рахунку (власник рахунку) був здійснений вищезазначений платіж у сумі 1 500 грн. та за який місяць надання послуг він сплачений. [PERSON] разом з тим, зазначив, що як вбачається з його особистого кабінету на сайті КП «Харківводоканал», показання лічильника гарячої води №039210, встановленого 21.09.2020 року у квартирі з 2021 року (останні відомості на сайті КП «Харківводоканал» зазначені за липень 2022 року, а потім не сприймаються внаслідок невідомої помилки) становили 4 куб. м. З тих пір показання лічильника незмінні, що вбачається із сайту КП «Харківводоканал», що свідчить про те, що послугами гарячого водопостачання ніхто не користувався більше трьох років і вимоги сплачувати за послугу, якою відповідачі у спірний період фактично не користувались та не користуються, є незаконною. Таким чином, за відсутності в Україні двох відповідачів споживачів послуг [PERSON] та [PERSON] у період з дня оприлюднення публічного договору до цього часу, неможливості внаслідок не перебування в Україні фактичного отримання ними комунальних послуг, відсутності доказів їх обізнаності про існування будь-яких публічних договорів, тим більше у період воєнного стану, вони не є особами, що приєднались до будь-якого публічного договору. Також відсутність [PERSON] в Україні з 30.01.2021 по 23.07.2023 свідчить про його необізнаність про оприлюднення публічного договору 01.12.2021 та неможливість вчинення у цей період будь-якої із трьох необхідних для приєднання до публічного договору дій. При цьому [PERSON] наголосив, що ним доведено належними та допустимими доказами, а саме: актом ТОВ «Газбуд-Харків» від 21.09.2021 та відповідями ДПСУ про фактичну неможливість користування відповідачами послугами КП «Харківські теплові мережі» як з опалення, так і гарячого водопостачання. Примірник акту про неможливість монтажу радіаторів опалення від 21.09.2021 був надісланий позивачу, що підтверджено квитанцією Укрпошти від 22.09.2021. Подальші дії позивача КП «ХТМ», які останній зобов`язаний був вчинити за п.п. 34 та 35 постанови КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» [PERSON] невідомі, бо ніяких повідомлень відповідачі ні телефоном, ні поштою не надходило, до квартири ніхто не з`являвся. Відповідачі перебували за межами України. При цьому [PERSON] , окремо вказав, що стороною позивача не подано до суду доказів встановлення або не встановлення у багатоквартирному будинку [ADDRESS] загально-будинкового лічильника теплопостачання, доказів фактично наданої кількості тепла та відповідного розрахунку його вартості у спірний період в перерахуванні на квартиру [ADDRESS] , доказів вжиття заходів за надісланим поштою (рекомендованим листом) актом ТОВ «Газбуд-Харків» від 21.09.2021, доказів зміни у часі з моменту встановлення у квартирі [ADDRESS] лічильника гарячої води його показань, у тому числі у спірний період. Крім того, при формуванні 10.06.2024 електронного рахунку за травень 2024 року з сайту відповідача в ньому зазначено, що показання квартирного водоміру не надано з грудня 2023 року. Натомість у відомостях обліку споживання гарячої води в особистому кабінеті сайту КП «Харківські теплові мережі» станом на 10.06.2024 зазначено: Прилад обліку гарячої води № 1 (ПУ-2233791) 1) Дата реєстрації приладу обліку: 21.09.2020; 2) Дата наступної повірки: 19.06.2024; 3) Заводський номер: 039210; 4) Дата внесення останніх даних (в загальну базу даних):03.06.2024; 5) Останнє показання (прийняте в загальну базу даних): 4; 6) Дата останніх переданих показань на сайті: 03.06.2024; 7) Останні передані показання на сайті 4. З особистого кабінету сайту КП «Харківводоканал» вбачається, що ще станом на липень 2022 року показання лічильника гарячої води становили 4 куб м і з тих пір видавалась помилка прийому показань. Таким чином, [PERSON] вважає, що розрахунок заборгованості за постачання гарячої води на підставі норми споживання за наявності встановленого лічильника є хибним, не ґрунтується на доказах у справі, які свідчать, що гаряча вода вже кілька років жодним з відповідачів не споживалась, показання лічильника 4 куб м є незмінними кілька років. Відповідач вважає, що КП «ХТМ» свавільно розрахував борг відповідачам, фактично не надавши ніяких послуг у спірний період, яких відповідачі фактично не отримували і не могли отримати за вказаних вище обставин. В зв`язку з зазначеним, [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 06.09.2024 року поштовою кореспонденцією до суду від [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі, зі змісту яких вбачається, що відповідач позовної заяви не визнає в повному обсязі з наступних підстав. Так, [PERSON] вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Зазначила, що послуги з опалення та постачання гарячої води фактично ніким з відповідачів не отримувались і не могли бути отримані, оскільки у квартирі за вказаний у позовній заяві період були відсутні батареї опалення, а також в квартирі ніхто не мешкав, що підтверджується повідомленнями з Державної прикордонної служби України від 25.08.2023 р. та від 06.06.2024 р. Із зазначених відповідей вбачається, що [PERSON] востаннє була в Україні з 19.09.2020 по 22.09.2020 року і більше до України не приїжджала (в цей час було встановлено лічильник гарячого водопостачання 21.09.2020). [PERSON] востаннє був в Україні з 09.01.2020 по 12.01.2020 року і більше до України не приїжджав. Оскільки до 09.01.2020 року інформації про в`їзд та виїзд з України [PERSON] база даних ДПСУ не містить, це свідчить про те, що з 08.11.2017 по 09.01.2020 він до України не в`їжджав. Також за спірний період нарахування заборгованості, визначений позовом, тобто з 01.11.2020 по 31.03.2024 в Україні була відсутня і відповідач [PERSON] . Отже, вони не могли фактично користуватися послугами КП «ХТМ». Крім того, [PERSON] звернула увагу, що заборгованість, яка виникла до 07 травня 2021 року, є простроченою за строком позовної давності, тому просила застосувати строки давності, при цьому зазначила, що клопотання про застосування позовної давності та наслідки її спливу не є визнанням нею позову ні повністю, ні частково. [PERSON] також зазначила, що представник КП «ХТМ» у позовній заяві не навів жодного доказу укладення з будь-ким з відповідачів публічного договору на надання послуг опалення та гарячого водопостачання. Разом з тим вказала, що позовна заява з додатками не містять доказів, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] враховуючи їхнє перебування за межами України, позивачем з 31 жовтня 2021 року надано інформацію про тариф, вартість послуг, складові щомісячного нарахування як за теплопостачання, так і за постачання гарячої води. Відтак, виконання приписів пункту 2 частини першої статті 20 та пункту 4 частини другої статті 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги» позивачем не доведено. Окрім того, [PERSON] вказала, що незважаючи на долучені до позовної заяви розрахунки, ні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 01.12.2021 не акцептували публічний або індивідуальний договір, в зв`язку з тим, що остання ще 22.09.2020 виїхала з України і більше не в`їжджала; [PERSON] ще 12.01.2020 виїхав з України і більше не в`їжджав; [PERSON] виїздив 30.01.2021 та в`їхав в Україну лише 23.07.2023 і через 10 днів знову виїхав з України, повернувшись лише 17.02.2024 року. При цьому, [PERSON] наголосила, що ніхто з відповідачів не вчиняв жодної з трьох дій, одна з яких є необхідною для акцептування договору: - ніхто не підписував заяви-приєднання; - ніхто не сплачував рахунків за послугу позивача (зазначення в таблиці напроти грудня 2021 року суми оплати 1 500 грн. не підтверджено жодним належним доказом), оскільки рахунки [PERSON] та [PERSON] виконавцями були арештовані, а у [PERSON] взагалі немає рахунків в банках України; - ніхто фактично не отримував послуги позивача ні з теплопостачання (за відсутності батарей опалювання та не знаходження в Україні), ні з постачання гарячої води. [PERSON] разом з тим, зазначила, що як вбачається з її особистого кабінету на сайті КП «Харківводоканал», показання лічильника гарячої води №039210, встановленого 21.09.2020 року у квартирі з 2021 року становили 4 куб. З тих пір показання лічильника незмінні, що вбачається із сайту КП «Харківводоканал», що свідчить про те, що послугами гарячого водопостачання ніхто не користувався більше трьох років і вимоги сплачувати за послугу, якою відповідачі у спірний період фактично не користувались та не користуються, є незаконною. Таким чином, за відсутності в Україні відповідачів споживачів послуг, неможливості внаслідок не перебування в Україні фактичного отримання ними комунальних послуг, відсутності доказів їх обізнаності відповідачів про існування будь-яких публічних договорів, тим більше у період воєнного стану, вони не є особами, що приєднались до будь-якого публічного договору. Разом з тим, [PERSON] наголосила, що актом ТОВ «Газбуд-Харків» від 21.09.2021 та відповідями ДПСУ доведено обставини про фактичну неможливість користування відповідачами послугами КП «Харківські теплові мережі» як з опалення, так і гарячого водопостачання. Примірник акту про неможливість монтажу радіаторів опалення від 21.09.2021 був надісланий позивачу, що підтверджено квитанцією Укрпошти від 22.09.2021. Подальші дії позивача КП «ХТМ», які останній зобов`язаний був вчинити за п.п. 34 та 35 постанови КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» [PERSON] невідомі, бо ніяких повідомлень відповідачі ні телефоном, ні поштою не надходило, до квартири ніхто не з`являвся.Відповідачі перебували за межами України. При цьому [PERSON] , окремо вказала, що стороною позивача не подано до суду доказів встановлення або не встановлення у багатоквартирному будинку [ADDRESS] загально-будинкового лічильника теплопостачання, доказів фактично наданої кількості тепла та відповідного розрахунку його вартості у спірний період в перерахуванні на квартиру [ADDRESS] , доказів вжиття заходів за надісланим поштою (рекомендованим листом) актом ТОВ «Газбуд-Харків» від 21.09.2021, доказів зміни у часі з моменту встановлення у квартирі [ADDRESS] лічильника гарячої води його показань, у тому числі у спірний період. Крім того, при формуванні 10.06.2024 електронного рахунку за травень 2024 року з сайту відповідача в ньому зазначено, що показання квартирного водоміру не надано з грудня 2023 року. Натомість у відомостях обліку споживання гарячої води в особистому кабінеті сайту КП «Харківські теплові мережі» станом на 10.06.2024 зазначено: Прилад обліку гарячої води № 1 (ПУ-2233791) 1) Дата реєстрації приладу обліку: 21.09.2020; 2) Дата наступної повірки: 19.06.2024; 3) Заводський номер: 039210; 4) Дата внесення останніх даних (в загальну базу даних):03.06.2024; 5) Останнє показання (прийняте в загальну базу даних): 4; 6) Дата останніх переданих показань на сайті: 03.06.2024; 7) Останні передані показання на сайті 4. З особистого кабінету сайту КП «Харківводоканал» вбачається, що ще станом на липень 2022 року показання лічильника гарячої води становили 4 куб м і з тих пір видавалась помилка прийому показань. Таким чином, [PERSON] вважає, що розрахунок заборгованості за постачання гарячої води на підставі норми споживання за наявності встановленого лічильника є хибним, не ґрунтується на доказах у справі, які свідчать, що гаряча вода вже кілька років жодним з відповідачів не споживалась, показання лічильника 4 куб м є незмінними кілька років. Відповідач [PERSON] вважає, що КП «ХТМ» свавільно розрахував борг відповідачам, фактично не надавши ніяких послуг у спірний період, яких відповідачі фактично не отримували і не могли отримати за вказаних вище обставин, в зв`язку з зазначеним, [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 16.12.2024 року через систему «Електронний суд» відповідачем [PERSON] подано додаткові пояснення, відповідно до змісту яких останній зазначає, що ним до суду було подано докази відсутності радіаторів опалення у квартирі акту про неможливість монтажу радіаторів опалення від 21.09.2021, та докази надіслання Укрпоштою зазначеного примірника акту рекомендованим листом позивачу. Той факт, що позивач не вчинив жодних дій до ремонту системи опалення у квартирі та забезпечення надання послуг з опалення, свідчить про безпідставність нарахування плати за фактично ненадані послуги. Також [PERSON] зазначив, що він надав докази незмінності показань встановленого у квартирі лічильника гарячої води, який опломбований відповідно до акту N 039210 від 21.09.2020, тобто фактичного не використання гарячої води, а тому нарахування позивачем плати за послугу з постачання гарячої води, яка повинна розраховуватись виключно за показаннями лічильника, взагалі відповідач вважає свавіллям. За принципом змагальності сторін представник КП «ХТМ» не виконав свого процесуального обов`язку та не надав до суду первісних документів бухгалтерського обліку, на підставі яких до відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води вніс певні суми. При цьому відповідач наголосив, що з чого виходив представник позивач та яким чином здійснювалися розрахунки, встановити неможливо. Так, відповідач зазначає, що ця відомість є статистичною, а не доказом розрахунку для суду. Разом з тим, вказав, що самих розрахунків (скільки Гігакалорій спожито щомісяця конкретною квартирою з урахуванням показань лічильника теплової енергії, встановленого у під`їзді будинку) перевірити неможливо, вони не містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] вказав, що за нормою споживання розрахунки не проведено, бо в такому разі, наприклад за грудень 2021 року сума становила би 86,7 кв. м х 39,38 грн/кв. м = 3 414,25 грн. Натомість у відомості за грудень 2021 нараховано 2038,52 грн. І так щомісяця у опалювальний період. Тобто розрахунки проведено за показаннями лічильника теплової енергії, але без надання до суду розрахунку для перевірки його правильності. Строк надання таких доказів до суду сплив в момент подання позовної заяви. Окремо звернув увагу, що позивач не довів обставини фактичного надання послуг з постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] та з обслуговування ВБС опалення, а також правильності розрахунку. Разом з тим користування послугами гарячого водопостачання спростовується показаннями лічильника. Стосовно обслуговування ВБС гарячого водопостачання за період з 01.07.2022 по 31.03.2024 відомості позивача містять суму 484,26 грн., а за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води 374,88 грн. Такий Індивідуальний договір міг бути укладений лише власником квартири [PERSON] , якщо би вона з 01 липня 2022 р. хоча би раз була в Україні. Однак знаходячись в евакуації за межами України у зв`язку з воєнним станом та небезпекою знаходження у м.Харкові для свого життя, вона не має доступу ні до яких сайтів позивача та ні до яких угод, щоби ознайомитись з ними. Разом з тим, вказав, що як вбачається з матеріалів справи, підписаної споживачем заяви-приєднання виконавцю позивачу у справі не надавалось. З 01 липня 2022 дня набрання чинності Публічними договорами - сплати рахунку за послуги позивача не відбулось. Факту отримання послуг позивача, як випливає з акту про неможливість монтажу радіаторів опалення від 21.09.2021, також не існує. Отже, жодної з дій, яка би свідчила про бажання будь-кого з відповідачів укласти Індивідуальний договір на основі Публічного договору, ніким із споживачів не вчинено. В зв`язку з чим, [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності. 18.12.2024 року через систему «Електронний суд» [PERSON] подано додаткові пояснення у справі, відповідно до яких відповідач надав альтернативний розрахунок заборгованості. Також, відповідач наголосив, що [PERSON] перед вибуттям з України як власником квартири було сплачено передоплату КП «ХТМ» у розмірі 39950,00 гривень., що підтверджує надана таблиця. При цьому відповідачем зазначено, що цих платежів у таблиці КП «ХТМ» немає, і причини, з яких вони не значяться, нікому не відомі. Разом з тим, звернув увагу, що встановити через 10 років обставини, за яких були чи не були зараховані зазначені суми на рахунки КП «ХТМ», і, якщо були зараховані, то де вони поділись, неможливо, як неможливо і перевірити надходження чи ненадходження інших коштів на рахунки КП «ХТМ», відповідно до наданої позивачем до суду таблиці. Первинної документації, починаючи з 2001 року, КП «ХТМ» до суду в якості доказів не надано, строк їх подачі сплив 7 місяців потому у момент подання позову. Оскільки сума заборгованості враховує всі платежі з початку дії договору (2001 рік), будь-які платежі, в якому вони би році не були проведені, мають значення для справи. 03.04.2025 року представником позивача Редька С.І. подано відповідь на відзив, зі змісту яких вбачається, що відповідно до п. 13 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою КМУ №830 від 21.08.2019 року (правила №830) надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги. З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь- яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Щодо відсутності споживачів у приміщенні, то представник позивача вказав, що відповідно п.37. Правил №830 «Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Представник позивача Окремо представник зазначає, що 01 червня 2022 р. договори були опубліковані на офіційному сайті КП «ХТМ» і кожний споживач мав змогу ознайомитись з ними навіть знаходячись за кордоном. Щодо відсутності радіаторів опалення у приміщенні відповідачів, представник позивача вказав, що відповідно до п.14 Правил № 830 відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається. Відповідно до п.45.9 Правил № 830 «Індивідуальний споживач зобов`язаний: забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період». Відповідно до п.5 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 219 від 15.08.2018 р. «Про затвердження Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води» обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками). Точкою приєднання згідно п.3 цього наказу є точка приєднання внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - відгалуження від стояків у межах приміщення. Таким чином, труби які відходять від вертикального стояка всередині приміщення обслуговуються власником за свій рахунок. Стосовно нарахувань за гарячу воду, представник позивача зазначив, що відповідно до п.31 «Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води затверджених Постановою КМУ № 1182 від 11 грудня 2019 р. № 1182», у разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів послуги, до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Останній раз відповідач подавав показники лічильника гарячої води у серпні 2023 р. Крім того, стосовно застосувань строків позовної давності, представник позивача посилався на Закон України від 30 березня 2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». 05.06.2025 року через систему «Електронний суд» [PERSON] подано додаткові пояснення щодо дослідження доказів. У судове засідання представник позивача КП «ХТМ» - Редька С.І. не з`явився, повідомлявся про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, в позовній заяві просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не надав. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив таке. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 05.07.2001 року, зареєстрованого в реєстрі №1591. Відповідно до змісту Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 16.05.2024 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За вказаною адресою КП «Харківські теплові мережі» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] . Відповідачі користуються тепловою енергією, яку КП «Харківські теплові мережі» подає в житлове приміщення. Таким чином відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг з теплопостачання, які надає КП «Харківські теплові мережі». На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23 грудня 1998 року № 1407 комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. За визначенням, наданим у пункті першому статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, на час виникнення спірної заборгованості регулювалися\~Законом України № 1875-ІV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги»\~(надалі Закон № 1875-ІV), що діяв на час виникнення спірних правовідносин. Статтею 3\~цього Закону визначені предмет його регулювання і суб`єкти у сфері житлово-комунальних послуг. Так, предметом регулювання цього\~Закону\~є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього\~Закону\~є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 1 частини 1\~статті 13 Закону №1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до частини 1\~статті 19 Закону №1875-ІV\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону № 1875-ІV\~передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно з положеннями частини 6\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Підведення централізованого опалення до стояка в межах нежитлових приміщень свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, КП «Харківські теплові мережі» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. 31 жовтня 2021 року на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет розміщено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Договір), що встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу, та укладається сторонами з урахуванням статей\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 2 Договору даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця www.hts.kharkov.ua. Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором (пункту 5 Договору). Пунктом 32 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Згідно пункту 33 Договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до пункту 34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком виплата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~серпня 2019\~р.\~№ 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, статті2507), - в редакції\~постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://zakon.rada.gov.ua/laws/ show/808-2019-п#Text (пункту 30 Договору). Відповідно до положень статті19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на споживачів покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за постачання теплової енергії; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору на постачання теплової енергії або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Відповідно до пункту 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Матеріали справи не містять заяви-приєднання відповідачів до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з позивачем. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі №910/7968/19, від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17. Система опалення приміщень за адресою: [ADDRESS] є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються житлові приміщення відповідачів. Оскільки законодавством передбачено двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, та праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або\~законом, суд дійшов висновку про те, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Враховуючи те, що факт відсутності письмового договору про надання послуги з постачання теплової енергії сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що позивач свої договірні зобов`язання виконав та надав теплову енергію відповідачам з 01.01.2014 року по 31.12.2024 року, що підтверджується відомостями про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу. Також встановлено, що протягом місяця з дня розміщення позивачем індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії відповідачі про свою відмову укласти договір на постачання теплової енергії чи про свою незгоду із умовами договору до позивача у письмовому вигляді не направили, втім споживав надану позивачем теплову енергію, а тому відповідачі вважаються такими, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору на постачання теплової енергії, положення якого відповідають типовому договору. Відповідно до частини 6\~статті 25 Закону України «Про теплопостачання»\~у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Доказів відсутності опалення, або відключення від опалення споживача матеріали справи не містять. З наданого позивачем розрахунку теплового навантаження на опалення житлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , неможливо проявивши розумну обачність достовірно встановити за який період він здійснений. Водночас, частиною 1 ст.7 Закону визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від системи централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений\~наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26 липня 2019 року. Відповідно до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води від 26 липня 2019 року № 169, рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявника власника (співвласника) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії. Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку. Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення. Орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника чи його уповноваженого представника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП з урахуванням рекомендації Комісії. Копія рішення органу місцевого самоврядування надається заявникові. Для відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, власник (співвласники) забезпечує розроблення проекту відключення будівлі від ЦО та/або ГВП, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проекту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил. Відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, або оператором зовнішніх інженерних мереж, якщо він є виконавцем комунальної послуги, або залученим власником (співвласниками) суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством мають ліцензію на проведення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, в присутності виконавця відповідної комунальної послуги після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі. Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, і з дотримання споживачем процедури, визначеної Порядком. Встановлено, що відповідачами не надано акту про відключення квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення будинку, який подається на затвердження відповідної комісії. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні. Враховуючи знаходження в багатоквартирному будинку та відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення вказане приміщення є опалювальним. Крім того, суд зазначає, що наказом ДП «УкрНДНЦ» від 13.12.2017 року № 414 методом підтвердження за позначенням прийнято національний стандарт ДСТУ ЕN 12831-3:2017 "Енергоефективність будівель. Метод розрахунку проектного теплового навантаження. Частина 1. Теплове навантаження, Модуль М3-3" з набранням чинності з 15.12.2017 року. Цей стандарт введено вперше і застосування його вносить низку суттєвих змін у спосіб обчислення тепловтрат приміщень, зокрема при визначенні теплового навантаження будівлі обов`язковим є врахування потенційних втрат тепла до суміжного простору. У межах цього стандарту суміжним простором може бути: 1. інше опалювальне приміщення в межах одного будівельного об`єкта; 2. інша будівельна особа в межах тієї ж будівлі (наприклад, сусідня квартира); 3. неопалювальний простір (неопалювальне горище/підвал, неопалювальний зимовий сад тощо); 4. сусідня будівля. Не рідкими є випадки, коли в будинку в окремих групах приміщень демонтовані радіатори внутрішньо будинкової системи опалення або впродовж тривалого часу відключена запірна арматура на системі опалення приміщення з встановленими індивідуальними приладами розподільного обліку теплової енергії, тоді температура внутрішнього повітря в цих приміщеннях понижується, порівняно з проектною, та на практиці виникають становища, коли температура по обидві сторони внутрішнього огородження суттєво відрізняється і спостерігаються значні втрати тепла через такі огородження. Теплоенергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання і конвекції, і поширюється тепло не тільки від радіаторів, а й від інших елементів системи опалення (розподільчі трубопроводи, стояки тощо). Тіла, предмети, повітря, отримавши теплоенергію від носія, в свою чергу, передають тепло іншим тілам і предметам, нагріті повітряні маси переносять тепло в інші ділянки простору. Тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, і теплоенергія, що міститься в повітрі передається в тому числі і в сусідні приміщення через огороджувальні конструкції суміжних приміщень (стіни, стелі, підлога). Тому можливість визначення конкретної точки і повного обсягу надходження теплової енергії на опалення в конкретному приміщені відсутня. Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташовано. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводів, стояки, підводки тощо). Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну темперетуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах. При цьому відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення. Таким чином, якщо навіть у приміщенні відсутні опалювальні прилади, але є стояки, підводки до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених трубопроводів. Статтею 526 ЦК України\~визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Так,\~статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в\~статті 11 ЦК України. Відповідно до\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених\~законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша\~статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Щодо доводів відповідачів в обґрунтування заперечень проти позову про фактичне не використання послуг з постачання гарячої води за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року суд зазначає наступне. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005, споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). В ході судового розгляду відповідачами не надано доказів їх звернення до КП «Харківські теплові мережі» із повідомленням про зміну складу сім`ї з наданням підтверджуючих документів. Разом з тим, в матеріалах справи містяться відповідь Держприкордонслужби, а саме №19/А-7028/7792 від 06.06.2024 року, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] 12.01.2020 виїхав з України і більше не в`їжджав, - [PERSON] 22.09.2020 року виїхала з України і більше не в`їжджала, - [PERSON] виїздив 30.01.2021 та в`їхав а Україну лише 23.07.2023 і через 10 днів знову виїхав з України, повернувшись лише 17.02.2024 року, що підтверджує фактичне на використання останніми послуг з постачання гарячої води. Таким чином, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» в частині стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості в розмірі 811,29 грн. - за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року, та суми в розмірі 374,88 грн. - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 року по 31.03.2024 року підлягають залишенню без задоволення. Водночас, відповідачами не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази належної повної оплати спожитої у спірний період теплової енергії згідно умов Договору. Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи доведеність з боку позивача факту порушення відповідачами умов договору та чинного законодавства, суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладання договору 41963,43 грн. - за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо нарахування абонентської плати суд зазначає наступне. Cтаттею 1\~Закону України "Про Житлово-комунальні послуги"\~визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим\~Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до пункту 32 Договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Перевіривши наданий позивачем розрахунок нарахувань в розмірі 646,80 грн. - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 31.03.2024 року, суд визнає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. КП «Харківські теплові мережі» з 01.06.2022 року виконало нарахування плати за послуги з технічного обслуговування внутрішньо-будинкових систем теплопостачання та внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води. Вартість ремонту внутрішньобудинкових систем зазначена у Публічному договорі з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності , який розміщено на сайті www.hts.kharkov.ua. Відповідачі не сплатили плату за обслуговування внутрішньобудинкових систем у розмірі 1489,32 грн. та 484,26 грн. У відповідності до статтей 13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5\~ст. 27 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, централізованого постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про ненадання позивачем послуг з централізованого опалення відповідачами суду не надано, факт ненадання або неналежного надання цих послуг визначеним законодавством способом не зафіксований. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Недотримання вимог законодавства щодо належного виконання зобов`язання призводить до порушення зобов`язань. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали заяви про застосування строку позовної давності. Так, відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною п`ятою\~статті 261 ЦК України\~визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4\~статті 267 ЦК України). Матеріалами справи підтверджено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не виконували свої обов`язки з оплати послуг теплопостачання, які фактично були надані КП «Харківські теплові мережі» за період з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року. \~ \~ \~ \~Разом з тим\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався і тривав по 01 липня 2023 року. \~ \~ \~ \~Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. \~ \~ \~ \~Законом України від 17 березня 2020 року №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга\~статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). \~ \~ \~ \~Законом №540-IX\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~було доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції\~Закону № 540-IX\~перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Крім того, 17 березня 2022 року набув чинності\~Закон України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану», яким було внесені зміни до\~ЦК України, а саме\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії». Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022\~в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України, які затверджувались Законами України, воєнний стан продовжувався та триває до теперішнього часу. Отже, оскільки з 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (07 травня 2024 року) про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги в Україні діяв правовий режим воєнного стану, а 02 квітня 2020 року набрав чинності\~Закон №540-IX\~щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року, відповідно до п.п. 12, 19\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 07.05.2024 року та період нарахування останнім заборгованості за надані послуги, який становить з 01.11.2020 року по 31.03.2024 року, то позовні вимоги КП «ХТМ» подані в межах трирічного строку позовної давності. Таким чином, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог КП «ХТМ», здійснюючи розподіл судових витрат у справі, що розглядається, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати зі сплати судового збору з відповідачів на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» у розмірі по 983,17 грн. з кожного (44583,86х3028/45770,03=2949,52/3=983,17) На підставі викладеного,

Outcome: partial