Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 28.03.2025 надійшов зазначений позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг від 15.02.2020 у розмірі 59\~883,97\~грн. та судові витрати (а.с.\~4). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Мєшнік\~К.І. (довіреність від 08.01.2024 №\~22-70Д1, а.с.\~42) у позовній заяві зазначив, що Відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг та 15.02.2020 підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі цього Договору Відповідач отримав кредит у розмірі 25\~000\~грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є відповідна платіжна картка (картка «Monobank» мобільний банк, в межах якого відкриваються поточні рахунки клієнтам-фізичним особам). При цьому за умовами кредитування у разі неповернення кредитних коштів сума заборгованості збільшується, зокрема, за відсотками та неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості. Відтак, через порушення Відповідачем умов кредитування та ненадання своєчасно й у повному обсязі грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, тому Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість (за тілом кредиту) у розмірі 59\~883,97\~грн. Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 01.04.2025 відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві 15-денний строк з дня отримання ухвали суду для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, роз`яснено право подати у зазначений строк клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також роз`яснено строки розгляду справи, визначені статтею\~275 ЦПК України, не пізніше 31.05.2025 (а.с.\~53-55). За названою статтею\~275 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина третя статті\~124 ЦПК України). З огляду на це та дату відкриття судом провадження у даній цивільній справі строк її розгляду, як зазначено вище, сплив 31.05.2025; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи в іншому порядку. Відповідач згадану ухвалу суду від 01.04.2025 разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів, отримав 09.05.2025 шляхом повторного направлення на адресу його фактичного місця проживання, з`ясовану судом за наявним в матеріалах позовної заяви номером мобільного телефону (а.с.\~60-62); отримання згаданих процесуальних документів підтверджено поштовим повідомленням (а.с.\~63, 66-67). Проте протягом встановленого судом 15-денного строку з дня отримання ухвали суду Відповідач відзиву на позовну заяву, а так само і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні до суду не подавав. Позивач та його представник також отримали згадану ухвалу суду, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с.\~57, 58); клопотання про розгляд справи у судовому засіданні до суду також не подавали. З огляду на це та враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі частини восьмої статті\~178 ЦПК України у встановлений строк з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності судді (а.с.\~68-71). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті\~12 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (Позивач) є юридичною особою, яка надає банківські послуги на підставі банківської ліцензії від 10.10.2011 №\~92, копія якої додана до позовної заяви (а.с.\~43); на підтвердження реєстрації Позивача як юридичної особи суду надано копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витяг із Статуту (а.с.\~44, 45-46). Банківські послуги щодо продуктів «Monobank» надаються Позивачем згідно з Умовами і правилами обслуговування, копія яких додана до позовної заяви (а.с.\~18-30). За визначенням пункту\~1 згаданих Умов мобільний додаток «Monobank» це сервіс Банку (Позивача) в рамках банківського продукту Monobank | Universal Bank, що дозволяє надавати клієнтові банківські послуги через смарфон за допомогою мобільного додатку. Умови і тарифи обслуговування картки «Monobank» (має назву «Чорна картка»), включаючи паспорт споживчого кредиту, також додані до позовної заяви (а.с.\~31-32, 33-35). При цьому пунктом\~5.22 згаданих Умов і правил обслуговування передбачено збільшення кредиту на суму заборгованості по відсотках до погашення та по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати такої заборгованості; Банк надає клієнтові кредит у розмірі цієї заборгованості. Як вбачається з доданих до позовної заяви доказів, 15.02.2020 Відповідач звернувся до Позивача та, підписавши відповідну Анкету-заяву, копія якої додана до позовної заяви (а.с.\~17), отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. При цьому особа Відповідача як позичальника ідентифіковано за доданими до цієї Анкети-заяви і до позовної заяви фотокопіями паспорта громадянина України та картки платника податків (а.с.\~17, 36, 37). Згідно з доданою до позовної заяви довідкою про наявність рахунку від 10.02.2025 Відповідачеві належить названий у цій довідці рахунок, тип «Чорна карта» (що відповідає зазначеній вище назві карт мобільного сервісу «Monobank»), строк (статус) карти активна до грудня 2024\~року (а.с.\~15). На підставі укладеного Договору про надання банківських послуг Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на згадану платіжну картку: первісно з 15.02.2020 у розмірі 10\~000,00\~грн.; надалі збільшений з 13.12.2020 до 25\~000,00\~грн. (а.с.\~16). Як вбачається з долученого до позовної заяви Розрахунку заборгованості за станом на 10.02.2025 (а.с.\~8-10), а також виписки по рахунку Відповідача про рух коштів по картці від 10.02.2025 (а.с.\~12-14), Відповідач користувався кредитними коштами Позивача з відповідного рахунку шляхом зняття готівкових коштів та оплати товарів, періодично поповнюючи картку. При цьому суд бере до уваги як належний і допустимий доказ кредитної заборгованості згадану виписку по картковому рахунку Відповідача, враховуючи висновки Верховного Суду (зокрема, постанови від 16.09.2020 у справі №\~200/5647/18, від 28.10.2020 у справі №\~760/7792/14, від 17.12.2020 у справі№\~278/2177/15 тощо). З названої виписки вбачається також, що з Відповідача щомісячно першого числа кожного місяця, починаючи з 01.04.2020, стягувалися відсотки за кредитом, за рахунок яких, як зазначалося вище, збільшувалася кредитна заборгованість, тобто понад встановлений кредитний ліміт. Наведене та розрахунок заявленої Позивачем до стягнення заборгованості, виходячи зі змісту зазначених вище документів, додатково роз`яснено у Поясненнях до Виписки про рух коштів на рахунку (а.с.\~11). Отже, судом встановлено, що Позивач на виконання умов укладеного з Відповідачем договору зобов`язання виконав, надавши Відповідачеві можливість користуватися коштами на картковому рахунку, проте останнім не виконано у повному обсязі взятих на себе зобов`язань щодо повернення таких коштів і сплати складових кредитного договору (відсотків). Тому за станом на 10.02.2025 Відповідач має перед Позивачем заборгованість за «тілом» кредиту у загальному розмірі 59\~883,97\~грн., що складається з встановленого на картці кредитного ліміту у розмірі 20\~000,00\~грн. та коштів у розмірі 34\~883,97\~грн., на які було збільшено заборгованість за «тілом» кредиту через щомісячні стягнення на оплату відсотків за цим кредитом. При цьому правильність нарахування зазначених сум не викликає у суду сумніву (з огляду на відсутність у доданих до позовної заяви письмових доказах суперечностей щодо сум наданих коштів, дат їх видачі, строків дії картки тощо), до того ж наведені суми заборгованостей не заперечувалися Відповідачем, яким було отримано копію позовної заяви, проте відзиву із запереченнями проти позову (зокрема, й щодо розміру заборгованості) до суду не подавав. Відповідно до приписів частини другої статті\~43 ЦПК України учасники справи, зокрема, зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В ухвалі суду від 01.04.2025 про відкриття провадження у справі сторонам роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті\~12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених названим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с.\~55). Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті\~626, частини першої статті\~634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей\~1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа\~1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша, друга статті\~633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті\~634 ЦК України). Частинами першою, другою статті\~10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті\~615 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Статтею\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зважаючи на усе викладене вище, суд вважає, що Відповідач порушив умови кредитного договору, не виконав взяті на себе грошові зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідає умовам, визначеним у Договорі надання банківських послуг, що підтверджено належними і допустимими доказами та не оспорювалось Відповідачем, а відтак наявні підстави для задоволення позову. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~1 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті\~247 ЦПК України). Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 633, 634, 1054 ЦК України та

Outcome: approved