Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

В січні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,\~в якому\~просила суд:\~змінити розмір\~стягуваних аліментів\~на утримання\~ [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; відкликати виконавчий лист виданий на виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року по справі №175/6152/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, що перебуває на виконанні Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Представник позивачки адвокат Петренко І.Ф. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав (а.с.31). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 09 січня 2007 року) (а.с.11) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 07 серпня 2008 року)(а.с.10). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року у справі\~№175/3353/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З 04 травня 2024 року [PERSON] , 02 липня 2008 року виявила бажання проживати разом з матір`ю [PERSON] та згідно довідки голови вуличного комітету №122 Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області [PERSON] перестала проживати разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року в справі №175/6152/24 припинено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , призначених за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2022 року у справі №175/3353/22; стягнуто з [PERSON] ,\~ [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 30 квітня 2024 року. [INFO] старша донька [PERSON] та\~ [PERSON] [PERSON] [INFO] досягла повноліття, а тому стягнення аліментів на її утримання з [PERSON] згідно рішення суду у справі №175/3353/22 припинено. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом № 3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та збільшення стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] до 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 1 211 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved