Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

І. Суть позовної заяви (стаття 175 ЦПК України) 1.1. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору, \~орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, яким просила усунути їй, як власниці 8/15 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , перешкоди у користуванні належною їй власністю, шляхом виселення відповідачки з будинку [ADDRESS] . 1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, вона є власницею 8/15 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 18.10.2012 року. У зазначеній частині будинку, що належить позивачці на праві приватної власності, проживає відповідачка [PERSON] . Позивачка погодилася на тимчасове проживання відповідачки у будинку до 30 травня 2024 року, що було встановлено як кінцевий термін для сплати вартості житла та оформлення договору купівлі-продажу. Однак, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання і не має наміру виселятися. Наразі вона не залишає житлове приміщення, при цьому вчиняє психологічний і фізичний тиск на позивачку, а також погрожує їй. На пропозиції [PERSON] звільнити будинок у добровільному порядку [PERSON] не реагує. Крім того, вона не сплачує комунальні послуги, а також без будь-яких правових підстав вважає, що має право надалі мешкати у житлі, хоча вона не є членом родини позивачки. Оскільки відповідачка продовжує проживати у будинку, що належить позивачці, і не має наміру його звільняти, [PERSON] вимушена звернутися до суду з метою захисту своїх законних прав та інтересів. ІІ. Суть відзиву на позовну заяву (стаття 178 ЦПК України) 2.1. 24.02.2025 року відповідачка [PERSON] направила відзив на позовну заяву (а.с.69-71), яким вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що фактично [PERSON] дозволила відповідачці, [PERSON] , проживати до 30 травня 2024 року в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . 30 травня 2022 року відповідачка передала позивачці грошові кошти в сумі 1000 доларів США як завдаток за попередній договір купівлі-продажу будинку. 31 жовтня 2022 року мати відповідачки, [PERSON] , за її дорученням передала позивачці ще 1 000 доларів США як частину платежу, що в сукупності на день складання позовної заяви еквівалентно 80 900 гривень згідно з офіційним курсом НБУ (1 долар 45 гривень 45 копійок). На підтвердження цього позивачка склала письмові розписки від 30 травня 2022 року та від 31 жовтня 2022 року, у яких зобов`язалася укласти нотаріально засвідчений договір купівлі-продажу. Відповідачка стверджує, що 30 травня 2024 року намагалася передати залишкову суму у розмірі 2 500 доларів США відповідно до домовленості, проте позивачка відмовилася прийняти кошти та наполягає на її виселенні без повернення раніше сплачених 2 000 доларів США. [PERSON] заперечує твердження позивачки про несплату комунальних платежів, заявляючи, що з моменту вселення систематично сплачувала всі рахунки, що підтверджується відповідними квитанціями. Також відповідачка здійснила ремонт у будинку, включаючи поклеєння шпалер, облаштування підлоги, штукатурку стін, заміну вікон і дверей, проведення водопостачання, утеплення стін та інші покращення, що підтверджується чековими документами. Окрім того, відповідачка є багатодітною матір`ю, виховує трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. У липні 2024 року, незважаючи на регулярну оплату електроенергії, [PERSON] самовільно відключила електропостачання у будинку, поставивши відповідачку та її неповнолітніх дітей у складне становище. [PERSON] вважає, що виконала свої зобов`язання, своєчасно сплачувала комунальні послуги, фінансувала ремонт, а позивачка необґрунтовано відмовляється прийняти остаточний платіж і наполягає на виселенні без повернення коштів у сумі 2 000 доларів США. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі 3.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 06.08.2024 року, справа №946/6287/24 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.21). 3.2. Ухвалою суду від 09.08.2024 року відкрито провадження та у справі призначено підготовче провадження (а.с.23). 3.3. Ухвалою суду від 11.11.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.49). 3.4. Ухвалою суду від 17.03.2025 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено орган опіки\~та піклування\~Ізмаїльської міської\~ради Ізмаїльського\~району Одеської\~області (а.с.91). 3.5. Сторони, а також третя особа, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки звернулася із заявою про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка звернулась із заявою, якою позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Третя особа надала заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності та при винесенні рішення врахувати інтереси дітей. 3.6. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 4.1. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власницею 8/15 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 18.10.2012 року, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради (а.с.17). 4.2. За змістом розписки від 30.05.2022 року, посвідченої адвокатом Варламовим М.М, [PERSON] отримала від [PERSON] 1 000 (одну тисячу) доларів США в якості завдатку за наступну купівлю-продаж ( [PERSON] - продавець, а [PERSON] - покупець) належних [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності 8/15 частини житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,3 кв.м, житлова площа 34,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До 30.10.2022 року за домовленістю між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зобов`язується передати [PERSON] ще 1000 (одна тисяча) доларів США у рахунок купівлі-продажу будинку, а кінцевий залишок у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США [PERSON] зобов`язується передати [PERSON] до 30.05.2024 року. За домовленістю сторін загальна вартість будинку складає 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США, а вищевказана передана 1 000 (одна тисяча) доларів США у якості завдатку, та інші вищевказані суми у розмірах 1 000 (одна тисяча) доларів США та 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, які підлягають передачі до 30.10.2022 року та до 30.05.2024 року, відповідно, є складовими частинами загальної вартості будинку. При повному розрахунку за купівлю-продаж будинку, [PERSON] та [PERSON] на протязі одного місяця зобов`язуються укласти нотаріально завірений договір купівлі-продажу будинку (а.с.10). 4.3. Згідно довідки, наданої відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 16.09.2024 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). 4.4. 21.02.2024 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.76). 4.5. За змістом свідоцтв про народження у [PERSON] троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.73-75). V. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду. 5.1. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. 5.2. У відповідності до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 5.3. Стаття 47 Конституції України проголошує, що\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. 5.4. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. 5.5. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 5.6. За змістом ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 5.7. Частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб тощо. 5.8. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. 5.9. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України). 5.10. Стаття 391 ЦК України передбачає, що \~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. 5.11. Відповідно до статті 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. 5.12. З урахуванням вказаних вище норм права слідує, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. 5.13. Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. 5.14. У практиці Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно суспільний інтерес; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. 5.15. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Отже, під час вирішення справи про виселення особи, суд повинен провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до її житла не лише законним, але й необхідним у демократичному суспільстві. Інакше кажучи, виселення особи має відповідати нагальній суспільній необхідності, зокрема, бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. 5.16. Питання про визнання припиненим права користування житлом та зобов`язання особи звільнити житло у контексті пропорційності застосування такого заходу має оцінюватися з урахуванням обставин щодо об`єкта нерухомого майна та установлених ст. 50 ЖК України вимог, що ставляться до житлових приміщень, а також наявності чи відсутності іншого житла. Також необхідно дослідити питання дотримання балансу між захистом права власності та захистом права особи на користування житлом. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається та засобами, які використовуються для її досягнення. 5.17. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦК України). 5.18. При зверненні до суду із вказаним позовом позивача зазначила, що є власницею спірного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку мешкає відповідачка, яка не є членом їх сім`ї та не має жодного відношення до нього. При цьому, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка позбавлена можливості користуватися своїм будинком на власний розсуд, оскільки відповідачка не дає їй такої можливості. Домовленість щодо викупу житлового будинку у погоджений строк [PERSON] не виконала. На даний час в провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа №946/6287/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором. 5.19. Судом встановлено, що [PERSON] погодилася на тимчасове проживання [PERSON] у будинку до 30 травня 2024 року, що було встановлено як кінцевий термін для сплати вартості житла та оформлення договору купівлі-продажу. Станом на\~час ухвалення\~рішення доказів\~на підтвердження\~виконання взятих\~на себе\~зобов`язань з\~боку відповідачки\~суду не\~надано. При цьому суд бере до уваги, що 24 липня 2024 року, тобто до часу звернення позивачки із даним позовом, відповідачка звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із позовом про стягнення з останньої боргу за договором в сумі 2\~000 доларів США, моральної шкоди в сумі 10\~000 гривень, витрат на ремонтні роботи в розмірі 30\~261 гривня 63 копійки та витрат на комунальні послуги в сумі 9\~124 гривні 50 копійок. 5.20.Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що відповідачка не набула самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем, договір купівлі-продажу тощо ст.ст.655, 810 ЦК України, ст.ст.61, 64 ЖК України), має зареєстроване місце проживання, суд вважає, що виселення [PERSON] зі спірного будинку буде пропорційним втручанням у світлі відповідних принципів ст. 8 Конвенції. 5.21. Приймаючи таке рішення, суд також враховує ту обставину, що будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження проживання дітей разом із відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , а також що вони вселилися у спірний житловий будинок із дозволу позивачки, суду не надано. 5.22. Суд вважає за можливе не давати оцінку доводам [PERSON] про те, що вона витратила значну суму грошових коштів на ремонтні роботи у спірному житловому будинку, оскільки вони є предметом окремого судового розгляду. 5.23. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», №63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 5.24. За таких обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат 6.1. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved