Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 13.04.2021\~року між\~АТ «Банк\~Кредит Дніпро»\~та [PERSON] укладено кредитний договір № 22038000504962, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (далі УДБО) та індивідуальної частини, якої є вказаний кредитний договір. Відповідно до п. 1.1., 1.2. Кредитного договору банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 24800,00 грн, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредитом (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору -\~п. 1.4. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, що відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». У п. 1.2. Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяці з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 13.04.2023. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена сторонами у відсотках від суми кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Аска-Життя» договір від 13.04.2021 добровільного страхування життя. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 4800,00 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є банк. За умовами кредитного договору, а саме п.1.5, клієнт доручив банку в дату надання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта в сумі платежу на користь страховика, згідно з укладеним договором страхування. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 24800,00 грн, з яких був сплачений на рахунок ПрАТ «СК «Аска-Життя» страховий платіж від імені позичальника в сумі 4800,00 грн. У подальшому позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. У зв`язку із зазначеним, станом на 12.06.2023 утворилася наступна заборгованість позичальника перед банком за договором: залишок простроченого кредиту в сумі 21462,85 грн; залишок прострочених комісій в сумі 7998,00 грн, що разом становить 29460,85 грн. 11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» був укладений договір факторингу № 11/04/24, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача за кредитним договором № 22038000504962 від 13.04.2021, у розмірі 29460,85 грн. Всі нарахування, що відбувалися до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювалися безпосередньо АТ «Банк Кредит Дніпро» станом на день відступлення права вимоги 11.04.2024. ТОВ «Санфорд Капітал» не здійснював жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Оскільки відповідач прострочив узгоджені строки платежів за кредитним договором, порушив зобов`язання, ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду з даним позовом. Окрім того, позивач просить стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 7200,00 грн. Ухвалою судді від 13.02.2025 відкрито провадження в справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, у порядку визначеному п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не подав. Відповідач надіслав заяву, відповідно до якої повідомив, що він є ветераном війни, захищає Батьківщину, до якої додав копію посвідчення серії [NUMBER] від 06.12.2024 (а.с.101). Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 13.04.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22038000504962, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений Банком і розміщений на офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (далі УДБО) та індивідуальної частини, якої є вказаний кредитний договір (а.с.80-81). Клієнт, підписанням кредитного договору підтвердив, що він акцептував УДБО шляхом підписання Заяви згоди про приєднання і згоден з усіма його умовами в повному обсязі ( з урахуванням всіх змін та доповнень), такі умови йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Кредитний договір разом з УДБО та Заявою-згодою складають єдиний договір. Кредитний договір та документи до нього укладено в паперовій формі у відділенні банку шляхом підписання з боку клієнта власноручним підписом, а з боку банку, відповідно до п. 2.6 Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб, шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки Банку та підпису уповноваженої особи банку (факсиміле), зокрема, з цим погодився відповідач, про що вказано в розділі 5 Кредитного договору. За умовами Кредитного договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Відповідно до п. 1.1., 1.2. Кредитного договору банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 24800,00 грн, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредитом (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору -\~п. 1.4. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, що відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». У п. 1.2. Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяці з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 13.04.2023. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена сторонами у відсотках від суми кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Аска- Життя» договір від 13.04.2021 добровільного страхування життя. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 4800,00 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є банк (а.с.78-79). За умовами кредитного договору, а саме п.1.5, клієнт доручив банку в дату надання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта в сумі платежу на користь страховика, згідно з укладеним договором страхування. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 24800,00 грн, з яких був сплачений на рахунок ПрАТ «СК «Аска-Життя» страховий платіж від імені позичальника в сумі 4800,00 грн. У подальшому позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Позичальник сплатив банку лише 7987,25 грн. Останній платіж проведено 13.10.2021. Строк, на який було надано кредит за договором, сплив 13.04.2023. У зв`язку із зазначеним, станом на 12.06.2023 утворилася наступна заборгованість позичальника перед банком за договором: залишок простроченого кредиту в сумі 21462,85 грн; залишок прострочених комісій в сумі 7998,00 грн, що разом становить 29460,85 грн і підтверджується виписками з рахунку клієнта та розрахунком заборгованості, що здійснений Банком і в подальшому сума заборгованості не змінювалась (а.с.71-72). Так, 11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» був укладений договір факторингу № 11/04/24, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 22038000504962 від 13.04.2021 року, у розмірі 29460,85 грн (а.с.22-29). Відповідно до п.1.1. договору факторингу фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до Реєстру боржників згідно додатку № 1. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, актор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованостей, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до п. 6.3. Договору факторингу з моменту переходу до фактора права вимоги відповідно до умов п. 6.2.2. цього договору, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав ( в тому числі прав грошових вимог ) клієнта за цими кредитним договорами. Відповідно до п. 7.1. Договору факторингу фактор здійснює фінансування клієнта шляхом купівлі у нього права вимоги. Розмір фінансування становить 5 400 004,00 грн без ПДВ. Також було підписано додатки до договору факторингу, зокрема Реєстр боржників і акт приймання-передачі прав вимоги. Таким чином фактор набув право вимоги до боржників за кредитними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] . Доказів погашення відповідачем вищевказаної заборгованості за вищевказаним кредитним договором як позивачу, так і первісним кредиторам, матеріали справи не містять. Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638\~ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких убачається, що 13.04.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22038000504962, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернув. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 61, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління\~Національного банку\~України від\~04\~липня 2018\~року №\~75 (яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Позивачем надано виписку по рахунку (а.с. 31-59). Зокрема, з виписки по рахунку вбачається, що 13.04.2021 відповідачу на виконання кредитного договору № 22038000504962, АТ «Банк Кредит Дніпро» перераховано 24800,00 грн. Виписка з рахунку позичальника за кредитним договором містить інформацію щодо всіх здійснених відповідачем платіжних операцій вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд виснує, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають до задоволення повністю. Щодо клопотання відповідача, відповідно до якого він повідомив, що захищає Батьківщину, то ним не надано доказів, які б надавали підставу для зупинення провадження у справі. Крім цього, суд наголошує, що позивач просить стягнути заборгованість за кредитом станом на 12.06.2023, а посвідчення серії [NUMBER] видане 06.12.2024. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 7200,00 грн. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, а відтак на підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України позивачу слід компенсувати за рахунок відповідача 2422,40 грн в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору. Крім того, відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 1 частини другої статті 141\~ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Між ТОВ «Санфорд Капітал» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» (Об`єднання) був укладений договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 (а.с.12-15). Згідно із п. 1.1 вказаного договору, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного Договору, правничу допомогу, у відповідності до завдання Клієнта, а Клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити Винагороду. Відповідно до п. 3.2. цього договору, сума гонорару за надання послуг, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку № 2 до цього Договору, та зазначається Об`єднанням в Акті приймання-передачі наданих послуг. Пунктом 3.4.3. договору передбачено, що підписані сторонами Акти приймання-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надану правничу допомогу. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: - зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу складає 7200,00 грн; - ордер серії АЕ №13109200 від 19.08.2024, виданий керівником АО «Альянс ДЛС» Маслюженком М.П. на підставі договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, укладеного з ТОВ «Санфорд Капітал» (а.с. 19); - копію договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та АО «Альянс ДЛС», відповідно до якого адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати йому на довгостроковій основі правничу допомогу у відповідності до завдання клієнта (а.с. 12-15); - акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 4 від 16.12.2024 до договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, підписаний керуючим партнером АО «Альянс ДЛС» Маслюженком М. та директором ТОВ «Санфорд Капітал» Маринич Р., згідно якого: адвокатом надано послуги на суму 7200,00 грн, з яких: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника 1 год 1200,00 грн; складання та подання до суду позовної заяви 1 год 6000,00 грн (а.с. 61). Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного. Частинами першою та другою статті 30\~Закону №\~5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч. 4, 5 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015р.). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 7200,00 грн є обґрунтованою та співмірною з реальним обсягом правової допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг та відповідає критерію реальності таких витрат. Таким чином, зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7200,00 грн.

Outcome: approved