Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач), звернувся до суду із позовом до Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області (далі - відповідач) про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно за заповітом. В обґрунтування позову позивач вказав, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день її смерті проживав та був зареєстрований: [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт 15.05.1990 року, яким все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшли зокрема: земельна ділянка площею 0,774 га, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності га землю серії IV-КВ № 099025 та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом є позивач, який спадщину прийняв та на частину спадкового майна, отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Проте нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо вказаного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на житловий будинок, що і змусило його звернутись до суду з вказаним позовом. Враховуючи викладене, позивач просив суд: визнати за ним, [PERSON] ,\~ [INFO] , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на: житловий будинок (літера А) загальною площею 68,0 кв.м, житловою площею 19,6 кв.м, який складається з приміщень: прихожа 7,5 кв.м, кладова 13,0 кв.м, кладова 2,9 кв.м, кухня 16,5 кв.м, житлова 19,6 кв.м, веранда 8,5 кв.м; господарські будівлі та споруди: веранда (літера а), погріб (літера Б), сарай (літера В), сарай (літера Г), колодязь №1, огорожа №2-№3, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати покласти на позивача. Ухвалою суду від 09.04.2025 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.06.2025 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також вказаною ухвалою витребувано від Макарівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №244/2008 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Витребувані докази надійшли до суду 18.04.2025 року та приєднані до матеріалів справи. Ухвалою суду від 04.06.2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті в цей же день. Від її представника адвоката Богданчук О.В. надійшла заява про підтримання позовних вимог, які просила задовольнити, справу розглянути у її та позивача відсутність. Відповідач подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 8), яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день її смерті проживав та був зареєстрований: [PERSON] (а.с.\~42). За життя [PERSON] склала заповіт 15.05.1990 року, яким все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 43). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої увійшли: земельна ділянка площею 0,774 га, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності га землю серії IV-КВ № 099025, право на земельну частку (пай) та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом є позивач, який спадщину прийняв та на частину спадкового майна, а саме: щодо земельної ділянки площею 0,774 га та права на земельну частку (пай) отримав у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 53, 54). Згідно заяви, [PERSON] син покійної [PERSON] , не претендує на виділення обов`язкової частки у спадщині після смерті матері (а.с. 38). Проте нотаріус\~своїм листом від 19.03.2025 р. №76/02-14 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо вказаного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с. 15). Хоча вказаний лист нотаріуса не є постановою про вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом із вказаного листа вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності спадкодавцяна спадкове майно. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 27.02.2019 р. по справі №369/8878/16ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави, зазначені нотаріусами. При цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса - лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. А тому наявний в матеріалах справи лист державного нотаріуса від 19.03.2025 р. №76/02-14 є достатнім доказом наявності у позивача перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину, що в свою чергу дає йому право звернутись до суду з даним позовом. З Виписки з погосподарської книги встановлено, що в погосподарській книзі №19 за 2021-2025 роки особовий рахунок № [NUMBER] головою домогосподарства, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Житловий будинок побудований у 1952 році, має загальну площу 68,0 кв.м, житлову 19,6 кв.м (а.с. 9). Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 09.01.2022 року, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ,\~входить:\~житловий будинок\~(літера\~А)\~загальною площею\~68,0\~кв.м,\~житловою площею\~19,6\~кв.м,\~який складається\~з приміщень:\~прихожа \~7,5\~кв.м,\~кладова \~13,0\~кв.м,\~кладова \~2,9\~кв.м,\~кухня \~16,5\~кв.м,\~житлова \~19,6\~кв.м,\~веранда \~8,5\~кв.м;\~господарські будівлі\~та споруди:\~веранда (літера\~а),\~погріб (літера\~Б),\~сарай (літера\~В),\~сарай (літера\~Г),\~колодязь №1,\~огорожа №2-№3 (а.с. 12-14). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що були чинними на момент відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця. Згідно положень ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524 ЦК УРСР). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~534\~ЦК УРСР,\~кожний громадянин\~може залишити\~за заповітом\~усе своє\~ майно\~або частину\~його (не\~ виключаючи\~ предметів\~звичайної домашньої\~обстановки і\~вжитку)\~одній або\~кільком особам\~як тим,\~що входять,\~так і\~тим,\~що не\~входять до\~кола спадкоємців\~за законом,\~а також\~державі або\~окремим державним,\~кооперативним та\~іншим громадським\~організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ст. 548 ЦК УРСР). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Згідно ст.\~548\~ЦК УРСР\~прийнята спадщина\~визнається належною\~спадкоємцеві з\~моменту відкриття\~спадщини.\~Не допускається\~прийняття спадщини\~під умовою\~або з\~застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~549\~ЦК УРСР\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України (чинного на час розгляду справи), спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняв, до складу спадщини увійшов житловий будинок, щодо якого нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову.

Outcome: approved