Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови № 147 від 29.01.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП відносно нього закрити. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що начальником [INFO] [PERSON] , було винесено постанову № 147 від 29.01.2025 про притягнення [PERSON] (далі - позивач) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.2101 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.Підставою для винесення вказаної оскаржуваної постанови був протокол № 147 від 29.01.2025 складений ТВО заступника начальника мобілізаційного відділення [INFO] [PERSON] , про адміністративне правопорушення, скоєне [PERSON] за ч. 3 ст. 2101 КУпАП. Так, в постанові не вказано доказів, що позивач, є громадянином України, який перебуває на військовому обліку, а отже був зобов`язаний протягом 60 днів з 18.05.2024 уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Крім того, позивач вже перебуває на обліку у [INFO] з 14.06.2024, та своєчасно, а саме 16.12.2024 обновив свої данні, та отримав військово-обліковий документ з ВІН-кодом № [NUMBER] від 16.12.2024. У серпні 2023 року позивач був зарахований на навчання для здобуття вищої освіти у Харківський національний медичний університет, після чого у жовтні 2024 року, у відповідності до вимог чинного законодавства він подав заяву через мобільний додаток «[INFO]», відповідно Додатка 4 до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженому Постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року, про надання йому відстрочки від призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. В мобільному додатку «[INFO]» отримав інформації про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі п.1 ч. 3 ст. 23 Закону України «При мобілізаційну підготовку та мобілізацію», строком до 10.11.2024. [PERSON] 15.07.2024 зареєструвався в мобільному додатку «[INFO]», через якій уточнив свої данні. В подальшому на початку листопада 2024 року позивач вдруге через мобільний додаток «[INFO]» надав до [INFO] свої дані та відповідні документи про надання йому відстрочки від призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період та отримав 10.11.2024 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період строком до 07.02.2025, про що свідчить витяг сформований з мобільного додатку «[INFO]» від 10.11.2024. Позивач самостійно відвідав [INFO] , коли дізнався що в мобільному додатку «[INFO]» з`явилась інформація про його розшук, а не як вказано в оскаржуваної постанові та протоколі, що правопорушення було виявлене під час перевірки відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного держреєстру призовників, військовослужбовців та резервістів. Постанова, як и протокол про притягнення до адміністративної відповідальності була розглянута за відсутності позивача та вручена йому вже підписана начальником [INFO] [PERSON] , а відповідач не надав доказів про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду адміністративної справи, що позбавило можливості позивача приймати участь у розгляді справи, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Крім того, відповідачем не надано доказів, що саме ним, як начальником ТЦК СП (або РТЦК СП) було розглянуто справу, а не лише формально підписано постанову, а справу було розглянуто за відсутністю позивача та надано позивачу постанову іншою посадовою особою, яка не має права розглядати справи за ст. 210-2101 КУпАП. Відповідачем в оскаржуваної постанові вказано, що позивачу [PERSON] [INFO] було сформовано та направлено повістку через АТ «Укрпошта» для уточнення даних та з`явиться на 14.10.2024 о 11-00 години, але він до [INFO] не прибув. Відповідачем не вказано коли саме було сформовано та відправлено вказану повістку, яким саме чином було вручено повістку або повідомлення про отримання повістки, відповідно до Постанови КМУ № 560. Крім цього, відповідач знав про надані позивачем заяву та додані до неї документі на відстрочу від мобілізації, яку сам і видав, та момент надання останньої відстрочки ні яких протоколів та постанов про порушення та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.2101 КУпАП посадовими особами [INFO] не складались. Також, відповідачем не вказано в постанові які саме дані повинен був уточнити [PERSON] , враховуючи той факт що [PERSON] , перебував та досі перебуває на обліку в [INFO] , своєчасно обновляв свої дані, та своєчасно подавав відповідні документи на відстрочку від мобілізації та неодноразово отримував відстрочки від мобілізації. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07.02.2025 відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [INFO] будучи повідомленим належним чином про дату та час судового засідання не з`явився, своїм правом на надання відзиву не скористався, причини неявки, а також неподання відзиву суду не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права. Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, та з огляду на те, що сторони по справі були повідомлені про місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи та які були своєчасно долучені сторонами, приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Судом встановлено, що начальником [INFO] [PERSON] розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина [PERSON] та винесена 29.01.2025 постанова № 147 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП, якою постановлено накласти на громадянина [PERSON] штраф у розмірі 17000,00 гривень, у зв`язку із скоєнням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП. Відповідно до постанови 29.01.2025 під час перевірки документів в [INFO] було встановлено факт порушення [PERSON] , в особливий період, законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відповідно до Указу Президенти України від 24.02.2024 № 65 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) на території України оголошено проведення загальної мобілізації, яка неодноразово продовжується та проводиться по теперішній час. Військовозобов`язаному [PERSON] [INFO] було сформовано та направлено повістку через АТ «Укрпошта» для уточнення даних, та повідомлено про необхідність з`явитися на 14.10.2024 о 11:00 годин, але він не прибув, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 2101 КУпАП, Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, викладених у Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ПКМУ від 30.12.2022 № 1487», абз. 8 ч. 3, абз. 3, 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізацій на особливий період, який затверджений Постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) [INFO] або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою [INFO] під час уточнень своїх облікових даних. Відповідно до постанови № 147 від 29.01.2025, [PERSON] отримав вказану постанову у день її складання, тобто 29.01.2025. Відповідно військово-облікового документу № [NUMBER] виданого військовозобов`язаному [PERSON] , [INFO] , рішенням військово-лікарської комісії на підставі довідки ВЛК [INFO] від 18.04.2024 № 87 гр. II ст. визнано придатним, та 14.06.2024 взято на військовий облік військовозобов`язаних [INFO] . [PERSON] були уточненні дані 15.07.2024, що підтверджується копією військово-облікового документу із застосунку «[INFO]», дійсним до 07.02.2025. В подальшому, позивачем були обновлені дані 07.02.2025, що підтверджується копією військово-облікового документу із застосунку «[INFO]», дійсним до 29.06.2025 Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05: 30 год. 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час. Відповідно до ст. 2101 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених ч. 3 ст. 2101 КУпАП, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (формальний склад). При цьому суд зазначає, що диспозиція ст. 2101 КУпАП має бланкетний характер, а серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинні бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та яким не дотримана особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи. Тож суд погоджується із доводами позивача про те, що в тексті постанови не в повному обсязі викладений зміст адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. За змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 2101, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), згідно зі ст. 235 КУпАП, розглядають [INFO]. Від імені [INFO] розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники [INFO]. У відповідності до ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Водночас відповідно до Примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 2101 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру. Відповідно до ч. 5 ст. 5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, [INFO] Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) [INFO], Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних. Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною. Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом. Тож для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ст. 2101 КУпАП, особа, що розглядає відповідну справу, має довести неможливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів таких персональних даних військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, для уточнення яких його було викликано повісткою. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 № 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти [INFO] у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту. Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у [INFO] за місцем свого перебування або знаходження. Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у [INFO]. Згідно з абз. 4 п. 1 ч. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ 1) під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до [INFO] за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). Як вбачається з наявного в матеріалах справи військово-облікового документу із застосунку «[INFO]» [PERSON] є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в [INFO] , звання - солдат, ВОС - [NUMBER], місце проживання: [ADDRESS] , телефон: [NUMBER] . З військово-облікового документу вбачається, що дані [PERSON] уточнено 15.07.2024 (по строку уточнення дійсно до 29.07.2025), а отже уточнено вчасно. Таким чином наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] перебуває на військовому обліку у [INFO] , і відповідач володіє щодо нього відповідними обліковими даними. Однак, [INFO] не доведено фактичної необхідності уточнення [PERSON] даних і яких саме, крім тих, що він оновив 15.07.2024 через застосунок «[INFO]», а також що ці дані неможливо отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За змістом норм ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Як визначено ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Враховуючи викладене, суд вважає, що на підставі встановлених у справі обставин оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню, як така, що прийнята необґрунтовано, із закриттям справи про адміністративне правопорушення через відсутність його події і складу. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Outcome: approved