Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

27 листопада 2024 року до Дарницького районного суду м. Києва звернулась [PERSON] (далі - позивачка, [PERSON] ) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 21 листопада 2020 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у сторін народилась дочка - [PERSON] . Подружнє життя у позивачки та відповідача не склалося. Сторони не ведуть спільне господарство з вересня 2024 року. Позивачка зазначає, що з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 листопада 2024 року для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 29 листопада 2024 року. Ухвалою від 06 грудня 2024 року суд призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання та встановив сторонам у справі строки для подання заяв по суті (а.с. 15-17). Ухвалою суду від 28 січня 2025 року задоволено заяву відповідача [PERSON] , надано сторонам строк для примирення терміном на три місяці. Провадження у справі було зупинено до закінчення визначеного строку (а.с.38-40). 05 травня 2025 року [PERSON] звернулась до суду із заявою у якій просила поновити провадження у справі та проводити розгляд справи без її участі (а.с. 47). Ухвалою від 06 травня 2025 року суд поновив провадження у справі та призначив справу до розгляду в судове засідання на 13 год 45 хв 20 травня 2025 року (а.с. 49). 20 травня 2025 року відповідач, через електронний кабінет системи «Електронний суд», направив клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 58). Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи до 02 червня 2025 року. В судове засідання учасники справи не з`явились, про розгляд справи були повідомлені завчасно та належним чином. 02 червня 2025 року позивачка звернулась до суду із заявою у якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та наполягала на розірванні шлюбу між нею та відповідачем. Зазначила, що примирення між сторонами не відбулось. Подружні відносини між сторонами повністю припинені, спільне господарства сторони не ведуть, а тому її рішення про розірвання шлюбу є виваженим. Просила відмовити в задоволенні клопотання [PERSON] про відкладання судового засідання через його необґрунтованість та проводити розгляд справи за її відсутності (а.с. 66). Від відповідача до суду надійшло клопотання у якому він просив відкласти розгляд справи через неможливість прибуття в судове засідання (а.с. 65). Документ сформований в системі «Електронний суд». Зваживши доводи клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд приходить до висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного. Положеннями статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. До основних засад (принципів) цивільного судочинства належить, серед іншого розумність строків розгляду справи судом. З урахуванням того, що відповідач в судове засідання не з`явися та повторно подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке не містить жодних доказів на обґрунтування обставин викладених у клопотанні, суд відмовляє відповідачу у його задоволенні. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 листопада 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), складено актовий запис №1655 (а.с. 3). Під час перебування у шлюбі у позивачки та відповідача народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) складно актовий запис про народження №428 (а.с. 4). Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої, четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України при розірванні шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, а відмова суду у розірванні шлюбу може свідчити про примушування позивачки до шлюбу проти її волі. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved