Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 17.03.2025 керівник Шепетівської\~окружної прокуратури\~в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Шепетівської міської ради Хмельницької області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування земельної ділянки з незаконного володіння у комунальну власність. В обґрунтування позову посилається на те, що 05.11.2020 державним реєстратором Михайлюцької сільської ради на підставі рішення Плесенської сільської ради Шепетівського району № 125 від 23.10.2020 зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку кадастровий номер 6825586000:02:014:0006, площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (номер запису на право власності 39127250, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2218543268255). Разом з тим, спірна земельна ділянка кадастровий номер 6825586000:02:014:0006 у власність, у порядку встановленому законом, [PERSON] не передавалась, рішення Плесенської сільської ради № 125 від 23.10.2020, зазначене як підстава реєстрації права власності на нерухоме майно уповноваженим органом не приймалось. Згідно архівних копій протоколу дванадцятої сесії VІІ скликання Плесенської сільської ради Шепетівського району від 23.10.2020 та усіх прийнятих рішень відповідної сесії, питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність [PERSON] на відповідній сесії не розглядалось, рішення Плесенської сільської ради № 125 від 23.10.2020, яке слугувало підставою для реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6825586000:02:014:0006, сільською радою не приймалось. Згідно протоколу дванадцятої сесії VІІ скликання Плесенської сільської ради від 23.10.2023 рішенням Плесенської сільської ради № 125 надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації, а 18.11.2020 рішенням № 88 чотирнадцятої сесії сільської ради VІІ скликання проект землеустрою затверджено та передано у приватну власність [PERSON] дві земельні ділянки з кадастровими номерами 6825586000:02:001:1163 та 6825586000:02:001:0500. За фактом службового підроблення рішень органу місцевого самоврядування, що в подальшому стали підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6825586000:02:014:0006, загальною площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах с. Плесна Шепетівського району Хмельницької області 27.03.2023 внесено відомості до ЄРДР за № 42023242250000031 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. Відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки на користь [PERSON] рішення Плесенської сільської ради означає, що орган місцевого самоврядування, як власник землі, волю на відчуження цієї ділянки не виявив, тому вона вибула з володіння власника поза його волею. Отже, [PERSON] отримав у приватну власність спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу, що прямо суперечить вимогам ч. 1 ст. 116 ЗК України. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №727р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Хмельницької області» затверджено території територіальних громад Хмельницької області, в тому числі Шепетівська територіальна громада (код населеного пункту 6810700000), до якої включено наступні територіальні громади: Шепетівська, Плесенська та Пліщинська. Враховуючи вказане, земельна ділянка кадастровий номер 6825586000:02:014:0006 площею 2 га підлягає витребуванню у [PERSON] на користь Шепетівської міської ради. Позивач Шепетівська міська рада, як орган, через який Шепетівська територіальна громада здійснює своє право власності, уповноважений здійснювати функції власника земельної ділянки, зокрема вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Порушення інтересів держави у даному випадку полягає в тому, що у зв`язку з незаконним вибуттям з комунальної власності земельної ділянки кадастровий номер 6825586000:02:014:0006 площею 2 га, Шепетівська міська рада позбавлена у праві вільного користування та розпорядження землею, що безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків та зачіпає інтереси позивача. Внаслідок цього унеможливлюється реалізація державної політики, спрямованої на регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальної громади та держави, раціонального використання та охорони земель. Разом з тим, згідно інформацій Шепетівської міської ради від 16.11.2023 № 13801-23 та від 24.01.2025 № 830-25 міською радою за вказаним фактом заходи претензійно-позовного характеру з метою відновлення порушених інтересів територіальної громади не вживались та вживатись не будуть, що свідчить про не здійснення суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави, а відтак вбачаються правові підстави щодо звернення прокурора до суду із вказаним позовом з урахуванням положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до \~ст. 131-1 Конституції України,\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~прокурора наділено правом на звернення до суду за захистом інтересів держави у випадку коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Таким чином представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними. А тому, просить суд витребувати з незаконного володіння відповідача на користь Шепетівської міської ради Хмельницької області земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6825586000:02:014:0006, яка розташована на території Шепетівького району; стягнути з відповідача на користь Хмельницької обласної прокуратури сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. В судовому засіданні прокурор Облог Р.А. позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених в ньому. У звязку з неявкою відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача Шепетівської міської ради Хмельницької області в судове засідання не зявився. Проте представник за довіреністю Куценко О.О. подала до суду клопотання, у якому позовні вимоги підтримала, посилаючись на їх обгрунтованість, просила їх задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести без участі представника міської ради. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03.2025 відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні о 09 год. 30 хв. 24.04.2025, яке через неявку відповідача відкладено до 09 год 30 хв 19.05.2025. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год 30 хв 09.06.2025. Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази \~ \~ \~ \~Між сторонами виникли правовідносини щодо припинення права власності на земельну ділянку, які регулюються нормами Земельного кодексу України. Судом встановлено, що рішенням десятої сесії Плесенської сільської ради VІІ скликання №115 від 14.09.2020 надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення за рахунок земель бувшої колективної власності, яка розташована за межами населених пунктів Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. За заявою [PERSON] від 07.10.2020 ФОП [PERSON] , який має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №12258 від 03.10.2014, виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність [PERSON] із видом цільового призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунків Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, згідно висновку державної експертизи від 19.10.2020 зауваження до якого відсутні, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6825586000:02:014:0006 05.11.2020 державним реєстратором Михайлюцької сільської ради Федорович А.В. на підставі рішення Плесенської сільської ради Шепетівського району №125 від 23.10.2020 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу за індексним номером 55080320) за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а саме права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер 6825586000:02:014:0006, площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (номер запису на право власності 39127250, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2218543268255). Згідно наданих архівним відділом Шепетівської районної державної адміністрації копій протоколу дванадцятої сесії VІІ скликання Плесенської сільської ради Шепетівського району від 23.10.2020 та усіх прийнятих рішень відповідної сесії, спірна земельна ділянка кадастровий номер 6825586000:02:014:0006 у власність, у порядку встановленому законом, [PERSON] не передавалась. Питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність [PERSON] на відповідній сесії не розглядалось, рішення Плесенської сільської ради № 125 від 23.10.2020, яке слугувало підставою для реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 6825586000:02:014:0006, сільською радою не приймалось. В той же час, з протоколу дванадцятої сесії VІІ скликання Плесенської сільської ради від 23.10.2023 вбачається, що рішенням Плесенської сільської ради № 125 від 23.10.2020 надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації, а 18.11.2020 рішенням № 88 чотирнадцятої сесії сільської ради VІІ скликання виготовлений ним проект землеустрою затверджено та передано у приватну власність [PERSON] дві земельні ділянки з кадастровими номерами 6825586000:02:001:1163 та 6825586000:02:001:0500. Згідно копії протоколу засідання постійної комісії з питань соціально-економічного, культурного розвитку, земельних відносин та управління комунальною власністю Плесенської сільської ради від 22.10.2020 нею здійснювався розгляд лише питання про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки [PERSON] . Будь-яке земельне питання по [PERSON] на вказаному засіданні комісією не вирішувалось. За фактом службового підроблення рішень органу місцевого самоврядування, що в подальшому стали підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6825586000:02:014:0006, загальною площею 2 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Плесна Шепетівського району Хмельницької області 27.03.2023 внесено відомості до ЄРДР за № 42023242250000031 за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. Згідно рішення ІІ сесії Шепетівської міської ради VIII скликання від 30.11.2020 №5 реорганізовано Плесенську сільську раду та Пліщинську сільску раду шляхом приєднання до Шепетівської міської ради, яка є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Плесенської та Пліщинської сільських рад. Шепетівський відділ ДРАЦС у Шепетівському районі Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у своїй відповіді за вих. №31.16-40/136 від 05.03.2025 повідомив про відсутність в архіві відділу актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] . Згідно листа Шепетівської міської ради за вих. №03-08/372 від 23.01.2025 у зв`язку з відсутністю коштів, виділених на сплату судового збору, просить Шепетівську окружну прокуратуру вжити заходи представницького характеру з метою усунення порушень законодавства. Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами, а саме даними: інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №413658152, копій документів реєстраційної справи щодо державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 6822586000:02:014:0006 (копія рішення Плесенської сільської ради № 125 від 23.10.2020, копії витягу з ЄДРПОУ щодо Шепетівської міської ради та Плесенської сільської ради, копій листів Шепетівської окружної прокуратури від 07.11.2023 та 09.09.2024, копій відповідей відділу №3 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.11.2023 та 12.09.2024, технічних документацій, листів окружної прокуратури від 10.11.2023 та 15.01.2025, відповідей Шепетівської міської ради від 13.11.2023 та від 23.01.2025, листа архівного відділу Шепетівської РДА від 16.01.2025 з додатками, копії витягу з ЄРДР по кримінальному провадженні №42023242250000031, повідомлення про встановлення підстав та намір звернутися із позовом від 27.02.2025. Застосовані норми права, мотиви та висновки суду Положення статей\~13,\~14 Конституції України\~визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Таким чином, необхідною передумовою виникнення права приватної власності на земельну ділянку має бути рішення про передачу у приватну власність цієї ділянки, прийняте відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, які діють від імені власника (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 31.10.2012 у справі №6-53цс12). Тому відсутність такого рішення держави в особі уповноваженого органу означає, що відчуження земельної ділянки не відбулось. Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Водночас, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (правова позиція викладена в постанові ОП КГС ВС від 24.01.2020 у справі №910/10987/18). Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] отримав у приватну власність спірну земельну ділянку за відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування, що прямо суперечить вимогам ч. 1 ст. 116 ЗК України. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. За змістом ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п. 25, 26 постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно положень ч. 1 ст. 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі. Таким чином, ст. 388 ЦК України передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею. Відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на вказане у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Відповідно до вимог ст. 330, 387, 388, 658 ЦК України право власності дійсного власника підлягає захисту протягом всього часу наявності у особи титулу власника майна, а єдиним обмеженням права власності у часі є інститут набувальної давності, який передбачає право особи, яка добросовісно заволоділа майном, отримати його у власність зі спливом певного строку, встановленого законом, якщо дійсний власник не звернеться до цього часу з вимогою про витребування майна. Також, за змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Оскільки передумовою набуття права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку було попереднє незаконне її вибуття із комунальної власності поза волею держави, інтереси держави підлягають захисту шляхом повернення до комунальної власності цієї земельної ділянки. Незаконне набуття відповідачем права власності на землю позбавляє Український народ загалом та державу зокрема (ст. 13 Конституції України) правомочностей власника землі, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 14, 19 Конституції України). Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Тобто, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Наведені способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181 цс-18, пункти 43, 89) і в подальшому системно впроваджені у практику Верховного Суду (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.12.2019 у справі № 372/1684/14-ц). Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Права володіння, користування та розпорядження майном належить власнику майна (ч.1 ст. 317 ЦК України), незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість така особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем такого майна, але не набуває права володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може. У цій справі незаконна державна реєстрація земельної ділянки у відповідному реєстрі, фактично стала інструментом, який обумовив формальне набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку. При цьому, її визнання незаконною та скасування, як окремих позовних вимог, не є належним способом захисту. Належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Вищезазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц. Відсутність спрямованого на відчуження спірної земельної ділянки рішення повноважного органу Плесенської сільської ради означає, що територіальна громада, як власник, волю (згоду) на її відчуження не виявляла, а тому вона вибула з володіння власника поза його волею, без прийняття ним відповідного рішення. Таким чином, обґрунтованою є вимога прокурора про витребування на користь територіальної громади в особі Шепетівської міської ради, як правонаступника Плесенської сільської ради, з незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 6825586000:02:014:0006 площею 2 га. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави. У разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. В силу ст. ст. 169 та 172 ЦК України органи місцевого самоврядування є органами, через які територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки як учасники цивільних відносин. Відповідно до ст. 80 ЗК України, ст.ст. 2, 172, 327, 374 ЦК України право власності на землі комунальної власності належать територіальним громадам, які реалізовують це право через відповідні органи місцевого самоврядування. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-IX внесено зміни до Земельного кодексу України. Так, відповідно до п. 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України з дати набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім визначених законом категорій земель. Таким чином, на цей час органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями на розпорядження земельними ділянками як в межах, так і за межами населеного пункту. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №727р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Хмельницької області» затверджено території територіальних громад Хмельницької області, в тому числі Шепетівської територіальної громади (код населеного пункту 6810700000), до якої включено наступні територіальні громади: Шепетівська, Плесенська та Пліщинська. Шепетівська міська рада зареєстрована як юридична особа з організаційно-правовою формою орган місцевого самоврядування, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та не перебуває в процесі припинення, є правонаступником Плесенської сільської ради. Отже, згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України до повноважень Шепетівської міської ради відноситься передача земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності відповідної територіальної громади для всіх потреб. Статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6825586000:02:014:0006 площею 2 га вибула з володіння територіальної громади поза її волею, без прийняття рішення Плесенською сільською радою № 125 від 23.10.2020 про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] . Відтак, Шепетівська міська рада є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. В силу приписів ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач як орган, через який Шепетівська територіальна громада здійснює своє право власності, уповноважений здійснювати функції власника земельної ділянки, зокрема вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Порушення інтересів держави у даному випадку полягає в тому, у зв`язку з незаконним вибуттям з комунальної власності земельної ділянки кадастровий номер 6825586000:02:014:0006 площею 2 га Шепетівська міська рада позбавлена у праві вільного користування та розпорядження землею, що безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків та зачіпає інтереси позивача. Внаслідок цього унеможливлюється реалізація державної політики, спрямованої на регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальної громади та держави, раціонального використання та охорони земель. Разом з тим, згідно інформацій Шепетівської міської ради від 16.11.2023 № 13801-23 та від 24.01.2025 № 830-25 міською радою за вказаним фактом заходи претензійно-позовного характеру з метою відновлення порушених інтересів територіальної громади не вживались та вживатись не будуть. Вказане свідчить про не здійснення суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави, а відтак вбачаються правові підстави щодо звернення прокурора до суду із вказаним позовом з урахуванням положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». У зв`язку із вищезазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними. Звернення прокурора з вказаним позовом до суду беззаперечно переслідує «суспільний», «публічний» інтерес. Зазначене повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та узгоджується із правовими позиціями Верховного суду. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Крім того, втручання держави шляхом пред`явлення прокурором цього позову відповідає принципу «пропорційності», який передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Новоселицький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 01.06.2006). Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 116,122 Земельного кодексу України при отриманні у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Шепетівської міської ради, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави. Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку позов задовольнити. Судові витрати \~ \~ \~ \~Прокурор при зверненні до суду з позовом сплатив 3028 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №365 від 27.02.2025. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь Хмельницької обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3028 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved