Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

У лютому 2024р. позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4) до відповідачів: ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі по тексту - ДТП). Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024р. матеріали цивільної справи були передані за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024р. позов залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків. 06 травня 2024р. на адресу суду надійшла виправлена редакція позову (а.с. 54-57), в якій сторона позивача просила суд: - стягнути з відповідача 1 суму страхового відшкодування, за завдану матеріальну шкоду в розмірі 160000,0 грн.; витрати, які понесла сторона позивача з визначення вартості матеріального збитку у сумі 4000,0 грн.; - стягнути з відповідача 2 на користь позивача, у відшкодування матеріальної шкоди - 58800,31 грн., у відшкодування моральної шкоди - 10000,0 грн. - стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 2328,0 грн. по сплаті судового збору, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 листопада 2023р. об 22:30 год. на вул. Волошкова, 28 в с. Софіївська Борщагівка Київської області мала місце ДТП, за участі автомобілів: «Ford Fusion» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача 2 та «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача 2, що встановлено постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2023р. по справі № 369/19178/23. В результаті ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно з Звітом № 19/12 про оцінку вартості матеріального збитку від 13 листопада 2023р., проведеного СОД ФОП [PERSON] , за заявою позивача, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження становить 218800,31 грн.; вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 45049,37 грн. В досудовому порядку, позивач звернувся, до відповідача, у якого на час ДТП була застрахована цивільна відповідальність водія автомобіля «Ford Fusion» д.н.з. [NUMBER] , з заявою про настання страхового випадку та виплати суми страхового відшкодування, однак відповідачем 1 без пояснення поважності причин, сплата суми страхового відшкодування здійсненна не була. Як і не була сплачена, відповідачем 2, різниця між фактичним розміром шкоди і відповідною сумою страхового відшкодування, враховуючи ліміти відповідальності. Також позивач вказував, що з вини відповідача 2, йому також було заподіяно і моральну шкоду, яку за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням принципів розумності і справедливості, він оцінив у 10000,00 грн., та просив відшкодувати її шляхом стягнення на свою користь із відповідача 2, наголошуючи, що належний позивачеві автомобіль зазнав пошкоджень, внаслідок ДТП, що завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 12 липня 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов відповідача 1 (а.с. 137, 138), в якому відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що відповідачем 1, 01 квітня 2024р. було складено страховий акт № 3324/01/50/2023/1, та визначено суму страхового відшкодування у розмірі 107017,11 грн., зі зменшенням суми страхового відшкодування на розмір ПДВ, при цьому сума страхового відшкодування була сплачена стороні позивача протягом 01 квітня - 11 квітня 2024р. Крім того, на думку сторони відповідача 1, у наданому стороною позивача, в якості письмового доказу Звіту № 19/12 про оцінку вартості матеріального збитку від 13 листопада 2023р., проведеного СОД ФОП [PERSON] , показники, які використовувались для розрахунку вартості матеріального збитку є значно завищеними, а тому сторона відповідача 1 просила суд відмовити в задоволенні позову, в частині вимог до відповідача 1. Відповідь на відзив відповідача 1, стороною позивача не подавалась. 08 жовтня 2024р. відповідачем 1, було подано на адресу суду клопотання про розгляд справи, у відсутність сторони відповідача 1. 17 січня 2025р. на адресу суду, стороною позивача було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 175-182), з урахуванням тих обставин, що після відкриття провадження по справі відповідачем 1 було сплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 107017,11 грн.; 10 січня 2025р. було завершено відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля позивача «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , та вартість якого склала 160828,0 грн., з ПДВ, а тому позивач просив суд: - стягнути з відповідача 1 на свою користь несплачену частину суми страхового відшкодування у розмірі 52982,89 грн.; - стягнути з відповідача 2 на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 828,0 грн.; у відшкодування моральної шкоди - 10000,0 грн.; - стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 2328,0 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,0 грн.; витрати з визначення вартості матеріального збитку - 4000,0 грн. 20 березня 2025р. на адресу суду надійшов відзив на позов відповідача 2, в якому сторона проти позову заперечила, зазначивши, що стороною позивача не підтверджено належними і допустимими доказами розмір матеріальної шкоди, та понесення витрат зі сплати відновлювального ремонту, внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля. На думку сторони відповідача 2, позивачу не було спричинено моральну шкоду, а тому сторона відповідача 2, просила суд відмовити в задоволенні позову, та стягнути з позивача на користь сторони відповідача 2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,0 грн. 21 травня 2025р. на адресу суду надійшла заява сторони позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яка була заявлені стороною відповідача 2, у відзиві на позов, та просила суд відмовити в стягненні витрат на професійну правничу допомогу на користь сторони відповідача 2. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав наведених у позові, просили суд позов задовольнити, наголошуючи, що з 01 листопада 2023р. відповідач 2, з вини якої мала місце ДТП, всіляко ухиляється від відшкодування шкоди, і в досудовому порядку не намагалась здійснити дії по відшкодуванню шкоди. Також представник звертала увагу суду, що відповідач 1, здійснив лише часткову сплату суми страхового відшкодування, лише після того, як позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідач 1, про час та місце розгляду справи був повідомлений, в установленому законом порядку, клопотав перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника. Представник відповідача 2, проти позову заперечив, з підстав, наведених у відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, сторони відповідача 2, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, та не оспорювалося сторонами, що 01 листопада 2023р. об 22:30 год. на вул. Волошкова, 28 в с. Софіївська Борщагівка Київської області мала місце ДТП, за участі автомобілів: «Ford Fusion» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача 2 та «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач. Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача 2, що встановлено постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2023р. по справі № 369/19178/23, яка набрала законної сили. Станом на час ДТП, цивільно - правова відповідальність відповідача 2, була застрахована, згідно договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № ЕР-215693043 від 12 липня 2023р., у відповідача 1; ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 160000,0 грн.; франшиза - 0,0 грн. Судом встановлено, що автомобіль «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1) ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На виконання положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було надано відповідачу 1, усі необхідні документи, для здійснення виплати суми страхового відшкодування, в тому числі заяву про страхове відшкодування. Судом встановлено, що після звернення позивача до суду з вказаним позовом, відповідачем 1 було здійснено сплату позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 107017,11 грн., без врахування суми ПДВ. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом п. 2) ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Водночас відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015р. у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 160828,0 грн., при цьому, як вбачається зі змісту страхового акту № 3324/01/50/2023/1, відповідач 1, враховував, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля позивача складає 0,0 грн. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідачів 1, 2 не було спростовано належними і допустимими доказами, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала саме 160828,0 грн., при цьому судом враховано, що стороною відповідача 2, до відзиву на позов, в якості доказів були надані лише документи на підтвердження повноважень представника відповідача 2. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4, 9 Постанови за № 6 від 27 березня 1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Водночас відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Натомість відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Також відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню несплачена сума страхового відшкодування у розмірі 52982,89 грн. (160000,0 грн. - 107017,11 грн.), а також з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню, у відшкодування матеріальної шкоди - 828,0 грн. (160828,0 грн. - 160000,0 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995р. за № 4, суд при визначенні розміру завданої позивачці моральної шкоди враховує, що внаслідок скоєння відповідачем 2 адміністративного правопорушення позивач, зазнав майнових втрат внаслідок пошкодження його автомобіля та душевних страждань, було змінено його звичайний спосіб життя. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що діями відповідача 2 позивачу завдано моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від останнього, додаткових зусиль для організації свого життя, відчуття ним негативних емоцій, перебування у стресовій ситуації, неможливість користуватися автомобілем значний проміжок часу, тому суд вважає вірним, що з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди - 10000,0 грн. Відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України, з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1592,0 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7520,0 грн.; з відповідача 2 судовий збір - 108,28 грн.; витрати на професійну правничу допомогу - 480,0 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення на його користь вартості проведення автотоварознавчого дослідження, в розмірі 4000,0 грн., то в цій частині витрати не підлягають задоволенню, оскільки в основу рішення при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди було покладено не результати (висновки) автотоварознавчого дослідження, а фактичні витрати сторони позивача, які були понесені при здійсненні відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. [NUMBER] .

Outcome: partial