Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 114929,22 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору та витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4150363. Договір укладено сторонами в електронному вигляді відповідно до умов Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 17000,00 грн., строк кредиту 360 днів з 18.11.2023 по 12.11.2024. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів Процентна ставка - 2 % на день. Кредитні кошти надані позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, наданими позичальником. 01.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено додатковий договір до договору № 4150363 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.11.2023. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно з умовами додаткового договору товариство зобов`язується надати [PERSON] грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту за додатковим договором складає: 4400,00 грн. З урахуванням додаткового договору, сума наданого кредиту склала 21400,00 грн. 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 25/10/2024 відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Загальна сума вимоги становила 109025,22 грн., в тому числі 16399,98 грн. заборгованості по кредиту та 92625,24 грн. заборгованості за процентами. Оскільки на момент укладення договору факторингу строк дії договору № 4150363 не закінчився, у період з 26.10.2024 по 12.11.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (2 %) в розмірі 5904,00 грн. На момент звернення до суду заборгованість відповідача складає 114929,22 грн., з яких: 16299,98 грн. тіло кредиту та 92625,24 грн. проценти. Звернувшись до суду позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором, оскільки остання своїх зобов`язань не виконала, суми отриманих коштів не повернула, відсотки за користування кредитом не сплатила. Ухвалою від 04.02.2025 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. За клопотанням представника позивача витребувано необхідні для розгляду справи докази. Ухвалою від 16.04.2025 у АТ «Універсал Банк» повторно витребувано необхідні для розгляду справи докази. Ухвалою від 15.05.2025 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання у якому справу просив розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації місця проживання, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 18.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронному вигляді укладено договір № 4150363 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Даний договір був підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (87261), надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] , зазначений у п. 10 договору (а.с. 23-32). Згідно з п. 1.2, 1.3 договору ТОВ «Лінеура Україна» надає [PERSON] кредит в розмірі 17000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. У свою чергу позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених договором. Згідно з п. 1.4., 1.4.1, 1.4.2. договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 2,00 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору; знижена процентна ставка становить 0,80 % в день. Крім того, відповідно до п. 3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 1.5 орієнтована реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки складає 32646,25 % річних. Згідно з п. 2.1. договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Товариство виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 4150363 та перерахувало на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , через ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 17000,00 грн. (а.с. 18). Пунктом 1.2.1. договору передбачено, що за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором, відповідно до графіку платежів (п. 1.3). 01.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено додатковий договір до договору № 4150363 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.11.2023 (а.с. 15-17). Сума кредиту, яка було надана згідно з додатковим договором складає 4400,00 грн. Товариство виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 4150363 виконало та перерахувало на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] 4400,00 грн. (а.с. 18 зворот. стор.). Згідно з відомостями АТ «Універсал Банк» (лист від 30.04.2025 № БТ/Е-3293) на ім`я [PERSON] банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 140). Як свідчить виписка по рахунку (до картки № [NUMBER] ) 18.11.2023 на рахунок [PERSON] зараховано 17000,00 грн., 01.12.2023 зараховано 4400,00 грн. (а.с. 141). 25.10.2024 між ТОВ «ФК Фінтраст Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 25/10/2024, відповідності до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги (а.с. 88-93). Відповідно до витягу з Реєстру боржників, ТОВ «ФК Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4150363 на суму 109025,22 грн. (а.с. 51). Рішенням від 25.11.2024 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», останнє змінило найменування на - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 82). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Так, згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом в межах даної справи, кредитний договір укладений між фінансовою установою та відповідачем в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідні відомості зазначені безпосередньо у кредитному договорі, а саме відомості щодо ідентифікації клієнта та інформацію про одноразовий ідентифікатор. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Як встановлено судом, [PERSON] було укладено кредитний договір з ТОВ «Лінеура Україна». Грошові кошти на виконання умов такого договору були перераховані відповідачу, що підтверджується відомостями банківської установи. Враховуючи те, що [PERSON] обов`язку з повернення коштів не виконала, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з останньої боргу в загальному розмірі 114929,22 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved