Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

У січні 2023 року позивач [PERSON] , в особі свого представника Хмарук Н.І. звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, про повернення безпідставно стягнених коштів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.01.2023, цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс Банк», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, про повернення безпідставно стягнених котів - передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. У квітні 2023 року вищевказана цивільна справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2016 позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10-29/1670 від 29.03.2006 задоволено. 23.05.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого листа № 752/22690/15-ц,виданого 16.05.2017 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів в розмірі 114375,51 грн. 23.12.2020 відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва скасовано заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2016 по справі № 757/22690/15-ц, яке частково було примусово виконано в рамках ВП № [NUMBER] від 23.05.2019. 23.03.2021 приватним виконавцем Ляпіним Д.В. винесена постанова про закінчення ВП № [NUMBER].На підставі ВП № [NUMBER] в примусовому порядку майно позивачки було реалізовано на електронних торгах «СЕТАМ». За рахунок отриманих коштів від продажу майна на електронних торгах «СЕТАМ» було частково погашено борг по ВП № [NUMBER] від 23.05.2019 в сумі 59836,98 грн. 15.10.2019 прийнято рішення № 5/2019 про припинення АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». З 01.12.2022 АТ «Альфа-Банк» змінив свою назву на АТ «Сенс Банк». Позивач зауважує, що 23.12.2020 скасовано заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2016 по справі № 757/22690/15-ц, яке частково було примусово виконане. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача-1 кошти в сумі 59836,98 грн; стягнути з відповідача-2 кошти в сумі 16520,04 грн, стягнути з відповідача-1 судові витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач-2 скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. 31.01.2024 до суду відповідач-2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві. Зауважив, що печерським районним судом м. Києва не було вирішено питання про поворот виконання рішення. У лютому 2024 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що рішенням Печерського районного сду м. Києва від 18.11.2021 у задоволенні позову АТ «Альфа Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10-29/1670 від 29.03.2006 - відмовлено. З підстав, викладених у відповіді на відзив на позовну заяву просив задовольнити позовні вимоги. У березні 2025 представниками відповідача-1 подано до суду письмові пояснення, в яких зауважили, що договірний характер правовідносин, що існували між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обовязок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень ч.1 ст. 1212 ЦК України. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2016 позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10-29/1670 від 29.03.2006 задоволено. Ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 10-29/1670 від 29.03.2006 у розмірі 113243,07 грн та судовий збір у розмірі 1132,44 грн. 23.05.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого листа № 757/22690/15-ц виданого 16.05.2017 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів у розмірі 114375,51 грн (ВП № [NUMBER] від 23.05.2019). 10.06.2019 приватним виконавцем Ляпіним Д.В. винесена постанову про арешт майна боржника для примусового виконання рішення суду № 755/22690/15-ц в рамках ВП № [NUMBER] від 23.05.2019 було накладено арешт на: нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 23.09.2019 приватним виконавцем Ляпіним Д.В. накладено арешт на: нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; транспортний засіб - автомобіль SUZUKI NEW GRAND VITARA 199, реєстраційний номер [NUMBER] . 22.10.2019 при примусовому виконанні рішень, було встановлено, що на виконанні перебувають виконавчі провадження про стягнення з одного боржника, а тому приватним виконавцем Ляпіним Д.В. винесена постанова про об`єднання виконавчих проваджень № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER] у зведене виконавче провадження № 60387404. 23.12.2020 відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва скасовано заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2016 по справі № 757/22690/15-ц, яке частково було примусово виконано в рамках ВП № [NUMBER] від 23.05.2019. На підставі ВП № [NUMBER] в примусовому порядку майно позивачки було реалізовано на електронних торгах «СЕТАМ»: 30.10.2019 - квартири [ADDRESS] за 540826,00 грн, яке придбав [PERSON] згідно Акту про проведення електронних торгів ВП № [NUMBER] від 04.11.2019; 07.04.2020 - земельні ділянки загальною площею 0,374 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] - були придбані [PERSON] за 486710,00 грн. згідно Акту про проведення електронних торгів ВП № [NUMBER] від 13.04.2020. За рахунок отриманих кошова від продажу майна на електронних торгах «СЕТАМ» було частково погашено борг по ВП № [NUMBER] від 23.05.2019 в сумі 59836,98 грн при цьому витрати а вчинення виконавчих дій приватного виконавця Ляпіна Д.В. склали 5983,69 грн. 15.10.2019 прийнято рішення № 5/2019 про припинення АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». З 01.12.2022 АТ «Альфа-Банк» змінив свою назву на АТ «Сенс Банк». 23.12.2020 відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва скасовано заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2016 по справі № 757/22690/15-ц, яке частково було примусово виконане. 23.03.2021 приватним виконавцем Ляпіним Д.В. винесена постанова про закінчення ВП № [NUMBER]. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2021, у задоволенні позову АТ «Альфа Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10-29/1670 від 29.03.2006 було відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності. Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала, (речення перше, друге абзацу п`ятого підпункту 3.2 пункту З мотивувальної частини). Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 444 Цивільного процесуального кодексу України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він відмовляє в позові повністю. Відповідно до частини 9 статті 444 Цивільного процесуального кодексу України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Таким чином, оскільки судом не було вирішено питання про поворот виконання рішення, позивач має право звернутися з відповідною заявою до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Звертаємо увагу суду що відповідно до п.п. 7.3. п. 7 кредитного договору № 10-29/1670 від 29.03.2006 кредитний Догозір набуває чинності з моменту його укладання та діє до повного виконання обов`язків Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Станом на день подачі даного пояснення, зобов`язання Позивача, визначені Кредитним договором не припинені, заборгованість не погашена, а значить правові підстави для набуття Грошових коштів не відпали, а тому відсутні підстави для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України. Виходячи з норм статті 1212 ЦК України, правова природа безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збережено за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою де відбулося. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також і з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майко, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Результат системного аналізу зазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунено за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норма глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Таким чином, норми ст.1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідно, якщо суд встановлює наявність між сторонами договірних зобов`язань, то застосування до таких відносин норми ст.1212 ЦК України є неправильним (постанова від 14.10.2014 у справі №3- 129гс14, постанова від 25.02.2015 у справі №3-11гс15, постанова від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15 та ін.). Під час примусового стягнення заборгованості за кредитним договором було стягнуто на повернення існуючої заборгованості за кредитним Договором № 10-29/1670 від 29.03.2006. Таким чином, грошові кошти стягнуті за виконавчим листом № 757/22690/5-ц були стягнуті в рамках кредитного договору між сторонами, що свідчить про наявність між сторонами зобов`язальних (договірних правовідносин), що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України. В Постанові Верховного Суду № 910/13271/18 від 06 лютого 2020, зазначено, що договірний характер правовідносин, то існували між сторонами і на підставі яких виникло право вимоги та обов`язок повернення коштів, виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс Банк», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, про повернення безпідставно стягнених коштів, - не підлягають задоволенню. Питання щодо стягнення судового збору вирішується відповідачко до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed