Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

19.07.2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 274 409,20 грн. Вимоги позову обгрунтовані тим, що 08.07.2023 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Audi, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВМW, номерний знак [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу та під його керуванням. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль позивача. Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 06.10.2023 року у справі №761/24585/23 [PERSON] визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди. Позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату регламентної виплати та на підставі Звіту від 03.08.2023 року йому було виплачено 126 850,48 грн. Як зазначає позивач, отриманої суми не достатньо для відновлення пошкодженого транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту перевищує суму регламентної виплати від МТСБУ, а тому на підставі положень статті 1194 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 274 409,20 грн. (різниця між вартістю відновлювального ремонту 401 259,68 грн. та виплаченою сумою 126 580,48 грн.). В судовому засіданні, яке відбулось 28.01.2025 року представник позивача вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання, яке відбулось 10.06.2025 року представник позивача не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулось 28.01.2025 року заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав недоведеності суми спричиненого збитку. В судове засідання, яке відбулось 10.06.2025 року представник відповідача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Враховуючи строк перебування справи в провадженні суду, оскільки суд вислухав вступне слово сторін, суд вважав за можливе на підставі положень ч.1 ст.223 ЦПК України, завершити розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено судом, автомобіль ВМW, номерний знак [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності [NUMBER] . 08.07.2023 о 21:39 годині у м. Київ на вулиці Великій Житомирській навпроти будинку №6/11 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Audi, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем ВМW, номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2023 року (справа №761/24585/23) [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Однак постановою Київського апеляційного суду від 05.02.2024 року скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2023 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. В той же час постановою встановлено, що матеріалами справи підтверджено допущення порушень [PERSON] вимог п.п. 2.3б, 10.1 ПДР України. Постанова набрала законної сили. [PERSON] звернувся до МТСБУ про виплату збитків, спричинених пошкодженням його автомобіля ВМW, номерний знак [NUMBER] . Згідно із Звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 03.08.2023 року ФОП [PERSON] на замовлення Моторно (транспортного) страхового бюро України, станом на 08.07.2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВМW, номерний знак [NUMBER] складає 401 259,68 грн. та вартість матеріального збитку, з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ, складає 146 277,68 грн. Моторно (транспортне) страхове бюро України відповідно до п.41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 02.04.2024 року сплатило позивачу 126 850,48 грн. Як пояснив позивач та його представник, автомобіль ВМW, номерний знак [NUMBER] був відремонтований на спеціалізованому СТО з використанням оригінальних автозапчастин, про що свідчать акти виконаних робіт. Сплачених МТСБУ коштів не достатньо для повного відшкодування збитків. На підтвердження понесених витрат на відновлення автомобіля ВМW, номерний знак [NUMBER] позивач надав наряд-замовлення від 28.07.2023 року згідно з яким вартість робіт по відновленню автомобіля склала 396 576,19 грн. Позивач повідомив суд, що він сплачував частинами вказану суму, однак суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів на спростування розміру спричиненої шкоди. Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України). Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про страхування відповідальності власників ТЗ порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абзацом першим пункту 20.1 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Стаття 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як вбачається з матеріалів справи, отриманого від МТСБУ відшкодування не достатньо для відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з огляду на викладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, різниці між фактичним розміром матеріальної шкоди та виплаченою регламентною виплатою МТСБУ, що становить 269 725,71 грн. (396 576,19 грн. - 126 850,48 грн.). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір - пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial