Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач, АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , 01.10.2020 ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. Також, відповідач [PERSON] підписав власноручно Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та погодив умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент- кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 03/24, тип Карта Універсальна GOLD, в подальшому 11.09.2023 відповідачем була отримана картка номер - [NUMBER] , строк дії - 07/27, тип Карта Універсальна. [PERSON] користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У процесі підготовки позовної заяви, було встановлено, що відповідач перестав вносити кошти посилаючись на "спірні", на його думку, операції, які були проведені по його картці № [NUMBER] за 09.09.2023 оплата за послуги готелю TravelVista, Westlands (Греція). Позивач зазначав, що 09.09.2023 зафіксоване звернення [PERSON] , в якому він повідомив, що о 15 год. 30 хв. йому зателефонували невідомі особи з номеру телефону [NUMBER] , які представились працівниками ПриватБанку та повідомили про спробу несанкціонованого списання грошових коштів, вказавши, що його акаунт Приват 24 тимчасово заблоковано. Після чого [PERSON] перейшовши за надісланим посиланням, ввів конфіденційні дані, а саме логін та пароль для входу в Приват 24. В подальшому [PERSON] зрозумів, що з його кредитної картки списані кошти, він звернувся на лінію підтримки ПриватБанку. Зазначалося, що враховуючи інформацію, отриману від клієнта [PERSON] , та дані з банківських комплексів, можна зробити висновок, що зняття коштів з карти № [NUMBER] [PERSON] стало можливим в результаті переходу клієнта за фішинговим посиланням, що призвело до компрометації даних для входу в Приват24, а саме логіну та паролю в Приват 24 та ПІН-коду до карти, що дало змогу невстановленим особам увійти в акаунт Приват 24 [PERSON] , та здійснити транзакції по його картці. Вина банка в проведених операціях по картці відсутня. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.10.2020 в розмірі 71 573,27 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 55 039,51 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 16 533,76 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 29.10.2024 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20.11.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовної заяви, виходячи з наступного. [PERSON] не підписував Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, не був ознайомлений із її змістом. Грошові кошти з карткового рахунку [PERSON] в сумі 57 936,33 грн були перераховані в оплату послуг готелю TravelVista, Westlands (Греція). Відповідач [PERSON] , вказані грошові кошти від позивача не отримував, при цьому, [PERSON] , нікому не повідомляв дані своєї банківської карти, в тому числі логін, пароль, та ПІН-код до картки. За фактом незаконного заволодіння коштами з банківського рахунку 12.09.2023 зареєстровано кримінальне провадження №120230305800002769, правова кваліфікація ч. 4 ст. 190 КК України, а тому, у [PERSON] , не виникло обов`язку повертати позивачу вказані грошові кошти. 04.12.2024 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 11.12.2024 до суду від представника позивача [PERSON] , надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона заперечує проти доводів представника відповідача викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, вказує, що відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договір банківського обслуговування в цілому. Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Операції по картці № [NUMBER] [PERSON] проводилися з підтвердженням паролю 3-D secure, за правилами Міжнародних платіжних систем, підстав для скасування транзакцій та повернення коштів від отримувачів - немає. Вина банка в проведених операціях по картці - відсутня. 06.02.2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , про витребування доказів. 06.02.2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] , про виклик та допит свідка [PERSON] 25.04.2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] , про витребування доказів. Представник позивача адвокат Ковальчук А.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні проти вимог та доводів позивача заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та висловлених його представником в судовому засіданні, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Кондратюк В.В., в судовому засіданні проти вимог та доводів позивача заперечив з підстав їх необґрунтованості, які викладені у відзиві на позовну заяву, просив в задоволені позову відмовити. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить до наступних висновків. Судом встановлено, 01.10.2020 [PERSON] , та АТ КБ «ПриватБанк» підписали Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідно до якої [PERSON] , надано відновлювальну кредитну лінію строком на 12 місяців з пролонгацією на споживчі цілі, з розміром кредиту, який не перевищує 50 000 грн для карт «Універсальна» та 75 000 для карт «Універсальна Gold». В Заяві зазначено, що [PERSON] згідний із тим, що Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг (а.с. 26-30). 01.10.2020 АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , підписали паспорт споживчого кредиту. На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент- кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 03/24, тип Карта Універсальна GOLD, в подальшому 11.09.2023 відповідачем була отримана картка номер - [NUMBER] , строк дії - 07/27, тип Карта Універсальна. Відповідачу станом на 26.09.2024 нараховано заборгованість 71 573,27 грн, яка складається з наступного: 55 039,51 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16 533,76 грн - заборгованість за простроченими відсотками, згідно розрахунку. Також, в рахунок погашення заборгованості банком були списані грошові кошти з [PERSON] в розмірі 2 397,11 грн. Відповідач отримання коштів не визнає, вказує, що без його відома та поза його волею з його картки було знято кошти. При цьому, відповідач невідкладно вжив заходів для повідомлення позивача і правоохоронні органи з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій. Крім того, представником банку в судовому засіданні не заперечувався факт того, що зняття коштів відбулося не позивачем, а іншими невстановленими особами шляхом застосування шахрайських методів, тобто кошти списано унаслідок шахрайських дій невстановлених осіб. З копії Витягу з ЄРДР №120230305800002769 зареєстрованого 12.09.2023, долученого до відзиву на позовну заяву, вбачається, що 09.09.2023, приблизно о 15 год. 00 хв., невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому місці, представившись працівником банку, під приводом надання несанкціонованого доступу до карти 3-ми особами, діючи умисно, шляхом зловживання довірою потерпілого [PERSON] , заволоділа грошовими коштами з банківської карти емітованої АТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER] на картку оплату послуг в готелі TravelVista, Westlands (Греція) на суму 57 936,33 грн, чим спричинила останньому матеріальної шкоди на вищевказану суму. [PERSON] , визнано потерпілим та допитано з приводу обставин вчинення даного кримінального правопорушення. Позивач у відповіді на відзив зазначив, що в ході проведеної службової перевірки АТ КБ «ПриватБанк» встановлено наступні обставини. Аналізом клієнтської виписки встановлено, що 09.09.2023 в період часу з 15:39:20 год по 15:47:53 год з карти № [NUMBER] трьома транзакціями були списані кошти в загальній сумі 57 936,33 грн через термінали: UBAS3I02, UBAS3I01 (мерчанти інших банків Кенія), як оплата за послуги готелю TravelVista, Westlands у країні Греція. Операції по картці № 4149629315878074 [PERSON] , проводилися з підтвердженням паролю 3-D secure, за правилами Міжнародних платіжних систем, підстав для скасування транзакцій та повернення коштів від отримувачів - немає. Зняття коштів з карти № 4149629315878074 [PERSON] , стало можливим в результаті переходу [PERSON] , за фішинговим посиланням, що призвело до компрометації даних для входу в Приват24, а саме логіну та паролю в Приват 24 та ПІН-коду до карти, що дало змогу невстановленим особам увійти в акаунт Приват24 [PERSON] та здійснити транзакції по його картці. Вина банка в проведених операціях по картці відсутня. Допитаний у судовому засіданні 03.04.2025 в якості свідка [PERSON] , серед іншого, зазначив, що 09.09.2023 зателефонувала особа, яка представилась працівником ПриватБанку, та повідомила, про спробу несанкціонованого списання грошових коштів, вказавши, що акаунт Приват24 тимчасово заблоковано, а тому, він не міг уявити, що в такий спосіб у нього хочуть отримати доступ до його кредитних коштів. Після цього дзвінка, до нього дзвонили ще декілька разів, теж представлялись працівниками банку. Після цього, [PERSON] , зателефонував на гарячу лінію ПриватБанку (тел.3700), щоб повідомити про подію, про те не зміг додзвонитися, адже був включений автовідповідач. З часом [PERSON] , додзвонився на гарячу лінію ПриватБанку (тел.3700), де його було переадресовано до спеціаліста банку, вказана особа підтвердила, що вже дзвонила то нього, під час розмови [PERSON] , зрозумів, що спілкувався дійсно з працівником банку, якого впізнав по голосу. Вказана особа повідомила, що до нього передзвонять для врегулювання вказаного питання. Після цього, до нього знову передзвонили з банку та повідомили, що для запобігання несанкціонованого списання грошових коштів, його акаунт Приват24 тимчасово заблоковано, для його розблокування йому необхідно зайти в Приват24. [PERSON] , зайшов в Приват 24 шляхом відтиску пальця на телефоні, після цього до нього почали приходи смс повідомлення, про які він повідомляв співрозмовника. [PERSON] наголошував, що номер картки логін, паролі та іншу інформацію по картці нікому не надавав. В подальшому [PERSON] , зрозумів, що з його кредитної картки списані кошти, тому він знову звернувся на гарячу лінію ПриватБанку. Також, судом встановлено, що на дослідженому у судовому засіданні 05.06.2025 диску, міститься запис розмови [PERSON] та працівника ПриватБанку, де [PERSON] , повідомив, що до нього телефонували з ПриватБанку з приводу несанкціонованого списання грошових коштів, також він вказав, що дзвонив на гарячу лінію ПриватБанку (тел.3700) де йому підтвердили, що це їх працівник. На запитання працівника банку, чи надавав [PERSON] , інформацію по своїм банківським карткам, [PERSON] , повідомив, що жодної інформації по банківським карткам нікому не надавав, вказавши, що особи які з ним спілкувалися володіли всією інформацією по банківській карті, після цього, працівник банку зафіксувала факт списання грошових коштів у сумі 57 936,33 грн шахрайським способом. Водночас, з наданої до суду, та дослідженою у судовому засіданні відповіді ПрАТ "Київстар" про вхідні та вихідні телефонні дзвінки по телефонному номеру [NUMBER] , які були зафіксовані комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» в період часу з 14 год.00 хв. по 20 год. 00 хв. 09.09.2023 вбачається, що [PERSON] , у вказаний період часу неодноразово телефонував на гарячу лінію ПриватБанку (тел.3700). Крім цього, з роздруківки телефонних дзвінків, слідує, що до [PERSON] , неодноразово телефонували з номера телефону [NUMBER] о 14 год. 52 хв, 15 год.09 хв, 15 год.11 хв. 15 год. 29 хв. У судовому засіданні було встановлено, що даний номер телефону [NUMBER] належить АТ КБ «ПриватБанк», при здійсненні дзвінка за вказаним номером відповів автовідповідач АТ КБ «ПриватБанк», зазначене не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні. Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п.13 ч.1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом; Відповідно до п.42 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі. Частинами першою-другою статті 32 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що користувач відповідно до умов договору зобов`язаний надати надавачу платіжних послуг інформацію для здійснення контактів із ним, а надавач платіжних послуг зобов`язаний зберігати цю інформацію протягом строку дії договору. Обов`язок надавача платіжних послуг щодо повідомлення користувача (у спосіб, визначений договором) про здійснені операції з використанням платіжного інструменту користувача є виконаним у разі: 1) інформування надавачем платіжних послуг користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; 2) відмови користувача від отримання повідомлень надавача платіжних послуг про здійснені операції з використанням платіжного інструменту користувача, про що зазначено в договорі. Згідно з приписами підпункту 6 пункту 19 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу. У разі невиконання емітентом обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від виконання таких операцій несе емітент. Обов`язок емітента щодо повідомлення користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі: інформування емітентом користувача про кожну виконану операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; відмови користувача від отримання повідомлень емітента про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача, про що зазначено в договорі про надання платіжних послуг; Згідно з ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2023 в період часу з 15 год.00 хв. по 20 год. 00 хв. відповідач телефонував на гарячу лінію ПриватБанку (тел.3700) щоб повідомити про телефонні розмови з працівником ПриватБанку та про спробу несанкціонованого списання грошових коштів, та тимчасового блокування акаунта Приват 24. Жодні кошти в рахунок кредитного ліміту 09.09.2023 відповідач не отримував і такими коштами не розпоряджався шляхом переказів, жодні товари чи послуги по оплаті частинами не замовляв. Також, того ж дня, [PERSON] , звернувся до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій, 11.09.2023 була зареєстрована його заява про вчинення кримінального правопорушення. Отже, наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування та використання послуги оплати частинами за рахунок кредитного ліміту, а позивачем не спростовано факту його звернення до банку з приводу даної події. АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції по списанню коштів з карткового рахунку № [NUMBER] 09.09.2023 близько 15 год. 00 хв.. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача (про який зазначає банк), не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 06.09.2023 року по справі №686/30030/21 (провадження № 61-5111св23). При цьому, суд критично оцінює твердження представника позивача, що відповідач сприяв викраденню спірних кредитних коштів, оскільки матеріали цивільної справи не містять відомостей відносно того, що відповідачем були здійсненні вищезазначені дії. Крім цього, сам факт переходу відповідачем за посиланням не може підтвердити факт сприяння втраті кредитних коштів. Інших відомостей на підтвердження вищезазначеного твердження представника позивача матеріали цивільної справи не містять. Таким чином, суд вважає, що банком не доведено, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню інформації, яка надає доступ до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу іншій особі скористатися кредитними коштами в межах наданого кредитного ліміту. За встановлених обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у в`язку з їх недоведеністю. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Outcome: dismissed