Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 26.03.2025 року надійшла позовна заява [PERSON] до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] в м. Хайфа, Держава Ізраїль помер батько позивачки, [PERSON] , який склав на ім`я [PERSON] заповіт, яким усе своє майно заповів позивачці. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, листом від 27.02.2025 року № 46/01-16 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Прокоф`єва Л.Г. повідомила, що видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини та роз`яснила про право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Матеріали позову отримано суддею 27.03.2025 року. Ухвалою суду від 28.03.2025 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 28.04.2025 року. У підготовчому засіданні 28.04.2025 року була присутня представник [PERSON] - адвокат Байрачна А.К., позов підтримала в повному обсязі, зазначивши, що позивачка є єдиною донькою померлого [PERSON] , після смерті якого спадкова справа не заводилася, проте є заповіт, тому вважає, що всі докази на підтвердження своїх позовних вимог надані. Вважала за можливе закрити підготовче засідання по справі та призначення її до розгляду по суті. Представник Одеської міської ради у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відзив суду не надавали. Ухвалою суду\~від 28.04.2025\~року по\~справі закрито\~підготовче засідання\~та справу\~призначено до\~розгляду по\~суті на\~04.06.2025\~року. У судове\~засідання 04.06.2025\~року з`явилася\~представник [PERSON] -\~адвокат Байрачна\~А.К.,\~просила позов\~задовольнити та\~пояснила,\~що [INFO] ,\~в м.\~Хайфа Держава\~Ізраїль,\~помер \~батько позивачки,\~ [PERSON] .\~Після його\~смерті відкрилась\~спадщина. За життя,\~25\~грудня 2013\~року,\~ батько\~позивачки,\~ [PERSON] ,\~склав заповіт,\~відповідно до\~якого заповів\~усе своє\~рухоме і\~нерухоме майно\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . 23\~липня 2024\~року позивачка\~звернулась до\~приватного нотаріуса\~ОМНО Прокоф`євої\~Л.Г.\~щодо оформлення\~спадщини.\~Однак,\~у зв`язку\~із відсутністю\~у [PERSON] \~свідоцтва про\~смерть батька\~ [PERSON] ,\~нотаріус не\~змогла прийняти\~заяву про\~прийняття спадщини\~та завести\~спадкову справу.\~При цьому\~нотаріус склала\~та посвідчила\~відповідну заяву\~до компетентного\~нотаріального органу\~або до\~усіх кого\~це стосується\~щодо прийняття\~спадщини та\~ роз`яснила,\~що при\~отриманні свідоцтва\~про смерть\~спадкодавця вона\~зможе звернутися\~до будь-якого\~нотаріуса Одеського\~міського нотаріального\~округу з\~указаною заявою. 31\~жовтня 2024\~року Відділом\~у справах\~населення та\~міграції служби\~Міністерства внутрішніх\~справ Держави\~Ізраїлю у\~місті Єрусалим\~було виписано\~свідоцтво про\~смерть та\~згодом направлено\~ [PERSON] \~в Республіку\~Казахстан,\~яке після\~отримання,\~вона перенаправила\~до міста\~Одеси,\~де 21.02.2025\~року було\~отримано [PERSON] ,\~якого позивачка\~довіреністю уповноважила\~ представляти\~її інтереси\~в Україні,\~в тому\~числі вести\~її спадкову\~справу. При звернені до приватного нотаріуса ОМНО Прокоф`євої Л.Г. щодо подання заяви про прийняття спадщини, остання відмовила у відкритті спадкової справи та листом № 46/01-16 від 27.02.2025 року роз`яснила, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем протягом 6-ти місяців із часу відкриття спадщини, як то передбачено законодавством України. Термін для подання заяви про прийняття спадщини закінчився 16 січня 2025 року. Приватний нотаріус рекомендувала звернутися до суду з позовом про визначення [PERSON] додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини. Представник Одеської міської ради у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відзив суду не надавали. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 25.12.2013 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів усе своє рухоме і нерухоме майно [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого державним нотаріусом Масловою М.В., зареєстровано в реєстрі № 1-3314. [INFO] , в м. Хайфа Держава Ізраїль, помер батько позивачки, [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, яке виготовлено 31.10.2024 року відділом у справах населення та міграції служби Міністерства внутрішніх справ Держави Ізраїлю у місті Єрусалима. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадковим майном є 1/2 частина квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.04.1995 року, яке видано УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 03.04.1995 року № 57684, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 13-2125. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження від 02.01.1980 року серії [NUMBER] , де зазначено її прізвище [PERSON] та батьком зазначено [PERSON] , свідоцтвом про зміну прізвища від 28.02.1997 року, серія [NUMBER] , де зазначено, що позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , свідоцтвом про народження від 28.02.1997 року серії [NUMBER] , де її прізвище зазначено як [PERSON] , де батьком зазначено [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80282847 від 27.02.2025 року заповіт, складений 25.12.2013 року на момент смерті був чинним. Таким чином судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за заповітом після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON] . 17.07.2024 року Шакім Альтернатів Рест ТОВ було надано заяву [PERSON] стосовно організації та проведення кремації тіла [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 17.07.2024 року Центром медичної допомоги Рамбам було надано дозвіл [PERSON] на поховання [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 23.07.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса ОМНО Прокоф`євої Л.Г. щодо оформлення спадщини після смерті батька. Однак, у зв`язку із відсутністю у [PERSON] свідоцтва про смерть [PERSON] , нотаріус не прийняла заяву про прийняття спадщини та не завела спадкову справу. Приватний нотаріус ОМНО Прокоф`єва Л.Г. 23.07.2024 року склала та посвідчила заяву [PERSON] до компетентного нотаріального органу або до усіх кого це стосується щодо прийняття спадщини та роз`яснила, що при отриманні свідоцтва про смерть спадкодавця вона зможе звернутися до будь-якого нотаріуса Одеського міського нотаріального округу з указаною заявою, зареєстровано в реєстрі за № 1098. Судом також встановлено, що 31.10.2024 року Відділом у справах населення та міграції служби Міністерства внутрішніх справ Держави Ізраїлю у місті Єрусалим було виписано свідоцтво про смерть та згодом направлено [PERSON] в Республіку Казахстан, яке після отримання, вона перенаправила до міста Одеси, де 21.02.2025 року було отримано [PERSON] , якого позивачка довіреністю від 23.07.2024 року, посвідченою приватним нотаріусом Прокоф`євою Л.Г. та зареєстрованої в реєстрі за № 1099, уповноважила представляти її інтереси в Україні, в тому числі вести її спадкову справу. Отримавши свідоцтво про смерть, [PERSON] , в інтересах [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Прокоф`євої Л.Г. щодо подання заяви про прийняття спадщини. Приватний нотаріус відмовила у відкритті спадкової справи та листом № 46/01-16 від 27.02.2025 року роз`яснила, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем протягом 6-ти місяців із часу відкриття спадщини, як то передбачено ст.ст. 1269, 1270 Цивільного кодексу України. Приватний нотаріус рекомендувала звернутися позивачці до суду з позовом про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80282844 від 27.02.2025 року спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тобто позивачка відповідно до даної статті мала прийняти спадщину до 16.01.2025 року. Судом встановлено, що строк прийняття спадщини після смерті батька позивачки припав на період дії воєнного стану в Україні, який введено з 24.02.2022 року. Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України 64/2022 введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією росії. [PERSON] є громадянкою Республіки Казахстан і її постійне місце проживання та робота знаходяться за межами України, а саме в Республіці Казахстан. Місце проживання [PERSON] зареєстровано в Республіці Казахстан за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 20.03.2025 року. Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації № 19/23500-25-вих від 24.03.2025 року [PERSON] заїхала до України 19.07.2024 року і 24.07.2024 року виїхала. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Суд вбачає що позивачка подала позов у зв`язку з тим, що у неї виникає право на спадщину у зв`язку з наявністю на нього від спадкодавця заповіту. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним ч. 1 ст. 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ця правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Як зазначив Верховний суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17.10.2019 року у справі №766/14595/16, від 17 червня 2021 року в справі № 484/1626/20, від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, суд бере до уваги та враховує те, що строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця припав на період дії воєнного стану в Україні, який введено з 24.02.2022 року. Відповідно до норм чинного в Україні законодавства, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) - надзвичайними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання певних зобов`язань. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 315/386/19, де в постанові від 17.12.2021 року акцентував увагу на тому, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними;4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту , тощо. Поважними причинами судами визнаються також воєнний стан. Цей перелік не є вичерпним і кожна причина пропущеного строку розглядається судом індивідуально. Наявність громадянства Республіки Казахстан, постійне проживання за межами України, наявність працевлаштування в Республіці Казахстан все це є поважними причинами пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. У постанові від 01 березня 2023 року у справі № 522/21238/19 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця унеможливила вчасне звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до пункту 1.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно з пунктом 1.5 глави 10 Порядку, якщо смерть громадянина була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України. Аналізуючи наведене, необхідно дійти висновку, що у разі, якщо смерть спадкодавця зареєстрована на території іншої держави, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, спадкоємець зобов`язаний надати нотаріусу оформлений у встановленому законом порядку документ на підтвердження смерті особи. Суд погоджується з доводами позивачки, що під час її перебування на території України 19-24 липня 2024 року в неї було відсутнє свідоцтво про смерть батька, яке було виготовлене лише 31.10.2024 року. Шестимісячний термін подачі заяви про прийняття спадщини у позивачки минув 16.01.2025 року. Судом встановлено, що представник [PERSON] 21.02.2025 року звернувся до нотаріуса. Таким чином [PERSON] пропустила строк на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що у спадкоємця були поважні перешкоди для подання такої заяви, а саме велика відстань між місцем постійного проживання та перебуванням спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, наявність у позивачки громадянства іншої країни, постійне проживання позивачки в Республіці Казахстан, знаходження в трудових відносинах в Республіці Казахстан, відсутність свідоцтва про смерть на момент перебування спадкоємця в Україні. Такі обставини на думку суду є поважними. Також суд враховує відсутність інших спадкоємців. Визнання судом поважними причин пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості. При наведених обставинах суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивачка, як спадкоємець за заповітом до майна померлого батька, довела поважність причини пропуску встановленого в законі строку для подання заяви про прийняття спадщини, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Право суду визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, передбачено ч. 3 ст. 1272 ЦК України. З огляду на викладене, суд задовольняє позов та визначає [PERSON] додатковий строк у 3 місяці.

Outcome: approved