Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

23.04.2025 р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.10.2023 р. між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено електронний договір № 7199876 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 р. та розміщених на їх сайті. Договір підписано відповідачем електронним підписом, у відповідності до вимог частин 6 та 8 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С6609». Згідно з умовами кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн., строком на 360 днів, з процентною ставкою 1,99 % в день. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало та надало йому кредит у сумі 10000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на банківську картку № [NUMBER] . 23.11.2023 р. відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. 25.07.2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідача повідомлено на електронну пошту. Також, рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 р. змінено найменування з ТОВ ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Станом на дату укладення договору факторингу, строк дії договору № 7199876 від 24.10.2023 р. не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 86 календарних днів з 25.07.2024 р. по 18.10.2024 р. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 45422,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18308,00 грн. - заборгованість за процентами; 17114,00 грн. - нараховані проценти за 86 календарних днів. Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов вказаного кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. 29.04.2025 р. суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 100-101). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 30.04.2025 р. на адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 102). Відповідач отримав копії документів до позовної заяви 15.05.2025 р., відповідно до поданої ним заяви до суду від 09.05.2025 р., проте відзиву на позов не подав. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Так, судом встановлено, що 24.10.2023 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 7199876 про надання споживчого кредиту, за умовами якого сума кредиту становить 10000,00 грн., строк кредиту\~360 днів. Вказаний договір підписаний відповідачем електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) С6609 (а.с. 13-17, 18, 20-21). 24.10.2023 р. о 18:22:04 на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , вказаний у договорі № 7199876 про надання споживчого кредиту, перераховано грошові кошти в сумі 10000,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» від 09.08.2024 р. (а.с. 14, 81-84). Із наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку здійснено переказ коштів: 24.10.2023 р. у сумі 10000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 7199876 від 24.10.2023 р., заборгованість відповідача станом на 24.07.2024 р. становить 17114,00 грн., з яких: 10000,00 грн. -\~ заборгованість за основною сумою боргу; 18308,00 грн.\~- заборгованість за відсотками (а.с. 24-31). Судом також встановлено, що 25.07.2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, за умовами якого, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7199876 від 24.10.2023 р. (а.с. 87-91). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024 р., заборгованість відповідач становить 28308,00 грн. (а.с. 38). Відповідно до розрахунку заборгованості, в межах строку дії кредитного договору, позивачем нараховано проценти за користування грошовими коштами за 86 календарних днів (25.07.2024 р. - 18.10.2024 р.) у сумі 17114,00 грн. (а.с. 32-33). Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 7199876 від 24.10.2023 р. становить 45422,00 грн. Відповідачем, відповідно до положень ст.\~ст. 76-81 ЦПК України, розрахунок заборгованості не спростований. 25.11.2024 р. рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінено назву з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (а.с. 78). Відповідно до частини 1\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно частини 3\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 6\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно частини 12 та 13\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини 1\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей\~525-526,\~530,\~1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Згідно частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України.\~\~У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1\~статті 512 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~статті 1077 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1\~статті 1082 ЦК України,\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем доводи та обґрунтування позову в ході розгляду справи не спростовані, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у загальній сумі 45422,00 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача необхідно стягнути\~на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу суд виходить з такого.\~ За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного з адвокатом Столітнім М.М.; заявку № 7525 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 р.; акт № 7525 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 р. позивач поніс 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката (а.с. 85-86, 39-40, 37). Однак, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17). Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 10000,00 грн. є завеликими для даної категорії і складності справи і не відповідають критерію реальності таких витрат, оскільки у справі не проводились судові засідання, в яких брав би участь представник позивача, тому суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідач на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved