Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просить визнати право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 13.06.1996 року, виданого згідно з розпорядженням керівника Фірми «Аудит-Куп`янськ» Голованової В.І. від 12.06.1996 року № 2038, зареєстровану у Куп`янському БТІ в книзі №97, номер запису 13673. Позов обгрунтований тим, що позивачка володіє вищевказаним нерухомим майном, яке було приватизовано згідно з Законом України «Про приватизацію житлового фонду» на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням керівника Фірми «Аудит-Куп`янськ» Голованової В.І. від 12.06.1996 року № 2038. Це майно зареєстроване в Куп`янському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 97 та вписане в реєстрову книгу під № 13673. У ході збройної агресії Російської Федерації мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил, що полягали у здійснені обстрілів із невстановленого виду озброєння Куп`янського району Харківської області. 28.11.2024 року з метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивачка звернулась до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ. Проте здійснити реєстрацію права власності на квартиру позивачки, з причин викладених в Рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій №76829181 від 27.01.2025, винесеного державним реєстратором прав на нерухоме майно Волошиною Ж.Д., не може. Так, 28.11.2024 року за реєстраційним №64257255 позивачка звернулася із заявою про державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно. Рішенням державного реєстратора №76422744 від 04.12.2024 року було зупинено розгляд заяви до отримання інформації про реєстрацію права власності на квартиру. Рішенням державного реєстратора № 76829181 від 27.01.2025 було відмовлено в проведенні реєстраційних дій через відсутність відомостей з Бюро технічної інвентаризації. Проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] неможливо. Відповідно до плану з технічного паспорту на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , на 5 поверсі п`яти поверхового будинку, станом на 21.05.1996 року загальна площа квартири складає 51,3 кв. м, та складається з трьох кімнат житловою площа 33,8 кв. м, у тому числі: 1-а кімната 8,0 кв.м, 2-а кімната 11,2 кв.м, 3-я кімната 14,6 кв.м; кухні площею 4,9 кв.м; ванної кімнати площею 2,2 кв.м; вбиральні (поєднаної) площею 1,2 кв. м; коридору площею 7,0 кв.м; вбудованої шафи площею 0,7 кв.м та 0,7 кв.м; балкона площею 2,6 кв.м. Відновлена вартість квартири станом на 21.05.1996 року становить 897750,00 карбованців. На підставі протоколу про автоматизований розподіл судової справи між суддями від 08.04.2025, справа надійшла в провадження судді Благої І.С. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Благої І.С. від 09.04.2025 цивільну справу прийнято до провадження. Ухвалою судді Основ`янського районного суду міста Харкова (Червонозаводського районного суду м. Харкова) Благої І.С. від 06.05.2025 справу призначено до судового розгляду. Позивачка, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з`явилася у судове засідання та подала клопотання про розгляд справи без її участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання та подав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання та подав клопотання про розгляд справи без його участі. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії довідки від 04.08.2022 №3005-5001961952-36486, яка видана Управлінням соціального захисту цивільного населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, позивачка [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа за фактичною адресою проживання: [ADDRESS] . Згідно з копією довідки від 04.08.2022 №3005-5001961952-36486, яка видана Управлінням соціального захисту цивільного населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, позивачка [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Торез Донецької області, має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Квартира за адресою: [ADDRESS] , була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію житлового фонду», що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 13.06.1996 року, виданого згідно з розпорядженням керівника Фірми «Аудит-Куп`янськ» Голованової В.І. від 12.06.1996 № 2038. У свідоцтві зазначено, що квартира має загальну площу 51,3 кв. м. Відновлена вартість квартири на момент приватизації становить 897750,00 карбованців. Вказана у свідоцтві квартира зареєстрована у Куп`янському міжміському бюро технічної інвентаризації про що внесено запис до реєстрової книги № 97 за реєстровим №13673. В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на квартиру. За даними експлікації внутрішніх площ до плану квартири від 21.05.1996 року у технічному паспорті на квартиру станом на 21.05.1996, квартира посімейного, спільного заселення розташована на 5 поверсі 5- ти поверхового будинку, загальна площа квартири складає 51,3 кв. м, та складається з трьох кімнат житловою площа 33,8 кв. м, у тому числі: 1-а кімната 8,0 кв.м, 2-а кімната 11,2 кв.м, 3-я кімната 14,6 кв.м; кухні площею 4,9 кв.м; ванної кімнати площею 2,2 кв.м; вбиральні (поєднаної) площею 1,2 кв. м; коридору площею 7,0 кв.м; вбудованої шафи площею 0,7 кв.м та 0,7 кв.м; балкона площею 2,6 кв.м. Відновлена вартість квартири станом на 21.05.1996 року становить 897750,00 карбованців. 28.11.2024 позивачка звернулася до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ з заявою (реєстраційний №64257255) про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Рішенням державного реєстратора №76422744 від 04.12.2024 року було зупинено розгляд заяви для отримання інформації про реєстрацію права власності на квартиру. Рішенням державного реєстратора № 76829181 від 27.01.2025 було відмовлено в проведенні реєстраційних дій через відсутність відомостей з Бюро технічної інвентаризації. 04.12.2024 за результатами розгляду цієї заяви державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Волошина Ж.Д. винесла рішення № 76422744 про зупинення розгляду заяви до отримання інформації про реєстрацію права власності на квартиру. 27.01.2025 за результатами розгляду цієї заяви державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Волошина Ж.Д. винесла рішення № 76829181 про відмову в проведенні реєстраційних дій через відсутність відомостей з Бюро технічної інвентаризації. Під час розгляду заяви державнии реєстратором прав на нерухоме майно було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року, в результаті якого встановлено, що інформація про реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , в Реєстрі прав власності на нерухоме майно - відсутня. Враховуючи вище викладене, направлено запит до КП «Куп`янське бюро технічної інвентаризації». У мотивувальній частині вищевказаного рішення державного реєстратора міститься інформація про відсутність результатів після здійснення під час розгляду заяви позивача консолідованого пошуку інформації в Державному речових прав та реєстрах до 2013 року щодо реєстрації прав на заявлений об`єкт нерухомого майна. Крім того, згідно з п.3 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор зобов`язаний перевірити факт проведення державної реєстрації прав, що виникли до 1 січня 2013 року, для чого запитує відповідну інформацію від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав. Зберігачем інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна, розташовані на території Куп`янської громади, було визначено КП «Куп`янське БТІ» (Харківська обл., м.Куп`янськ, пл. Центральна, 23), будівля якого внаслідок збройної агресії російської федерації була зруйнована, а база даних, архівні справи, комп`ютерна техніка та інше знищені. 07.05.2025 представник Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надав пояснення, що Державні реєстратори у своїй діяльності керуються Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 18 Закону № 1952 передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального, розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача отримання документів за результатом розгляду заяви. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 09.06.2023 № 2179/5 незалежно від місцезнаходження нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості проводяться такі реєстраційні дії у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, місцезнаходженням яких є Автономна Республіка Крим, Донецька, Запорізька, Луганська, Миколаївська, Харківська, Херсонська області, місто Севастополь; реєстраційні дії на підставі судових рішень. Згідно із ч. 8 ст. 18 Закону № 1952 державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. 28.11.2024 [PERSON] звернулась із заявою про державну реєстрацію права власності (реєстраційний номер 64257255). Разом із заявою було подано, зокрема, свідоцтво про право власності на житло від 13.06.1996. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону № 1952 державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Чинним законодавством не передбачено винятків щодо застосування вказаної вище норми (роз`яснення Міністерства юстиції України № 94000/101149-9-23/8.4.1 від 18.07.2023). Під час розгляду заяви від 28.11.2024 державним реєстратором було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року, в результаті якого встановлено, що інформація про реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] в Реєстрі прав власності на нерухоме майновідсутня. Враховуючи зазначене вище, державним реєстратором було направлено запит до КП «Куп`янське бюро технічної інвентаризації» щодо підтвердження права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] 23 У зв`язку із направленням зазначеного запиту, на виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. Закону № 1952, державним реєстратором було прийнято рішення № 76422744 від 04.12.2024 про зупинення розгляду заяви. В подальшому, Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області на запит державного реєстратора повідомила, що зберігачем інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна, розташовані на території Куп`янської міської громади, було визначено комунальне підприємство «Куп`янське БТІ». Вказане підприємство здійснювало державну реєстрацію прав на нерухоме майно до 01 січня 2013 року. На даний час адміністративне приміщення комунального підприємства «Куп`янське БТІ» внаслідок обстрілів та пожежі повністю знищено, інвентаризаційні справи, службова документація, комп`ютерна техніка та бази даних також знищені, працівники на вказаному підприємстві відсутні. Підприємство, на даний час, господарську діяльність не здійснює. Отже, внесення відомостей щодо права власності на квартиру до Державного реєстру прав унеможливлене об`єктивною неможливістю державного реєстратора отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права на неї до 01 січня 2013 року, тобто підтвердити факт такої реєстрації. Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1952 підставою для відмови у державній реєстрації прав є, зокрема, коли подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Таким чином, за результатом розгляду заяви від 28.11.2024 державним реєстратором було прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 76829181 від 27.01.2025. Також зазначив, що відповідно до ст. 311 Закону № 1952 реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення. Проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. Водночас пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06.10.2016 № 1666-VIII передбачено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Відповідно до п. 6 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Статтею 6 Закону № 1952 визначено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно. Департамент є не єдиним суб`єктом, що проводить державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. ix Як уже зазначалось, відповідно до підпункту 1 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 09.06.2023 № 2179/5 незалежно від місцезнаходження нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості проводяться такі реєстраційні дії у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та обтяжень: державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості, місцезнаходженням яких є Автономна Республіка Крим, Донецька, Запорізька, Луганська, Миколаївська, Харківська, Херсонська області, місто Севастополь; реєстраційні дії на підставі судових рішень. У разі задоволення позову, позивач має право звернутися із заявою та відповідними документами до будь - якого суб`єкта, що проводить державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У цій справі позивачка була вимушена звернутися до суду з позовом, оскільки держава фактично не визнає за нею права власності на нерухоме майно, про що свідчить відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій. Так, згідно з ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч.4 ст.3 цього Закону). Положення п.3 ч.3 ст.10 Закону передбачають, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. На момент отримання позивачем свідоцтва про набуття права власності спірного нерухомого майна у червні 1996 року діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації такого права. Так, правова норма статті 128 Цивільного кодексу Української РСР визначала, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Укладення угод як одну з підстав набуття права власності передбачалося і статтею 12 Закону України від 07.02.1991 № 697-XII «Про власність». В подальшому з 2002 року по 1 січня 2013 року державна реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснювалася відповідними бюро технічної інвентаризації згідно з нормами Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002. Пунктом 1.3 цього Тимчасового положення передбачалося, що реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації. Пункт 1.4 положення визначав реєстрацію прав власності на нерухоме майно як внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, за рахунок коштів особи, що звернулася до БТІ. У вказаний період часу був прийнятий Цивільний кодекс України, який введений в дію з 01.01.2004 та яким було змінено підхід до визначення моменту виникнення права власності на нерухоме майно. Так, відповідно до ч.1,2,4 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Крім того, 03.08.2004 набрав чинності Закон України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», сферою регулювання якого є відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. \~ \~ \~ \~Вказаний Закон № 1952-IV надав визначення державній реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (стаття 2 Закону). Нормами ст.4 Закону № 1952-IV було встановлено принцип обов`язковості державної реєстрації прав, за яким обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на нерухоме майно. Згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону № 1952-IV реєстрація об`єктів нерухомості проводилася комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації до створення єдиної системи органів реєстрації прав, до якої за ст.5 Закону входять місцевими органами державної реєстрації прав виключно за місцем знаходження нерухомого майна, а саме: в містах Києві та Севастополі, місті обласного підпорядкування, районі, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру. У цій справі державний реєстратор позбавлений можливості перевірити інформацію щодо фактів оформлення та/або реєстрації права власності на спірне майно за період з червня 1996 року, коли позивач набув право власності на спірне майно, до 01.01.2013, коли повноваження з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно були передані місцевими органами державної реєстрації прав. Проте, відсутність об`єктивної можливості підтвердити факт оформлення та/або реєстрації права власності за позивачем на спірне майно у зв`язку зі знищенням будівлі, бази даних та документації КП «Куп`янське БТІ», а також відмова (незалежно від її правомірності) державного реєстратора провести реєстрацію права власності на спірне майно за позивачем, створили ситуацію, при якій позивач не може реалізовувати свої правомочності як власник майна, зокрема, щодо розпорядження цим майном, отримання передбаченої законом компенсації за знищення або пошкодження майна внаслідок збройної агресії російської федерації проти України тощо. В той же час, Конституція України у статті 41 гарантує непорушність права власності та усі три правомочності власника: володіти, користуватися та розпоряджатися. Невизнання державою права власності позивача на спірне майно є втручанням у це право, яке не переслідує легітимну мету та не є необхідним у демократичному суспільстві, а отже порушує гарантії, закріплені у статті 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме, статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. У справі за позовом [PERSON] не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність реєстрації права власності на спірне майно за будь-якою іншою особою. При цьому у позивача наявне свідоцтво про право власності майна, але з причин, які зазначені вище, цей документ не надає змоги позивачу беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, наслідком чого має бути державна реєстрація такого права. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки під час розгляду справи були підтверджені обставини, на які позивач посилається як на підставу свого позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved