Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00609-07/2023 від 14.07.2023 у розмірі 24 000 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00609-07/2023, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 4 000 грн 00 коп., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та строки, визначені договором. ТОВ «Стар Файненс Груп» виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов договору. Водночас відповідач своїх зобов`язань не виконав не вносив передбачені договором платежі, у зв`язку з чим станом на момент подання позову утворилася заборгованість у розмірі 24 000 грн 00 коп., яка складається з: 4 000 грн 00 коп. заборгованість за основною сумою кредиту; 20 000 грн 00 коп. заборгованість за відсотками. 29.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 29012024-1, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 00609-07/2023 від 14.07.2023 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Згідно з витягом із реєстру боржників до вказаного договору, новий кредитор набув право вимоги до відповідача в обсязі 24 000 грн 00 коп. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 24 000 грн 00 коп., а також судові витрати, що складаються з 2 422 грн 40 коп. судового збору. Відповідач [PERSON] відзиву\~на позовну\~заяву не\~подала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою суд постановив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання на 27 травня 2025 року. Відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву. Також судом було задоволено клопотання позивача та витребувано докази, які надішли до суду 15.05.2025. Відповідач [PERSON] не подала відзиву чи інших письмових пояснень. Водночас вона був належним чином повідомлена про розгляд справи, оскільки отримала під розписку в суді копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з доданими матеріалами. Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист. За таких\~обставин\~справа\~може бути\~розглянута\~за\~відсутності відповідача\~на\~підставі\~наявних у\~справі\~матеріалів,\~оскільки\~суд\~дотримався вимог\~ЦПК\~України\~щодо належного\~повідомлення\~сторін. IV. Підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. V. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 14 липня 2023 року [PERSON] , зазначивши свої ідентифікаційні дані, звернулася до ТОВ «Стар Файненс Груп» із заявкою-анкетою про надання кредиту. У поданій заявці відповідачка підтвердила, що ознайомлена з Правилами надання коштів у позику (а.с. 1314). Того ж дня між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 00609-07/2023 (а.с. 18-24), за умовами яких [PERSON] надано кредит на наступних умовах: сума кредиту\~- 4 000 грн 00 коп. (п. 1.1 Договору); строк на який надається кредит \~360 днів, дата надання кредиту 14.07.2023, дата погашення кредиту 07.07.2024 (п. 1.2 Договору). Сторони погодили процентну ставку -\~2,50 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту (п. 1.4.1 Договору). Графік розрахунків та загальна вартість кредиту за Договором визначена в додатку № 1 до Кредитного договору (а.с. 23-24). Договір про фінансовий кредит № 00609-07/2023 був підписаний відповідачем 14.07.2023 о 10:36:18 шляхом введення одноразового ідентифікатора W3180, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 31). Під час підписання договору відповідач вказав свої персональні дані: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП), номер телефону та адресу місця проживання/реєстрації. Одночасно з укладенням договору відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 15-17). Кредитні кошти в сумі 4 000 грн відправлені [PERSON] 14.07.2023 о 10:55 год за допомогою платіжної системи IPay.ua шляхом зарахування на карту [NUMBER] , що підтверджується відповідними листом та квитанцією (а.с.33-34). 08 травня 2025 року АТ «Укрсиббанк» листом № 31-4-01/07-1569-БТ надало суду інформацію про те, що на ім`я відповідача випущено платіжну картку № [NUMBER] . Надано виписку з карткового рахунку, відкритого до зазначеної платіжної картки, яка підтверджує зарахування 14.07.2023 платежу в сумі 4 000 грн, також вказано, що верифікація особи [PERSON] \~здійснювалась при\~відкритті вказаного\~рахунку 24.10.2019\~та під\~час видачі\~пластикової карти\~04.08.2022 (а.с. 65). Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Стар Файненс Груп», станом на 29 січня 2024 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 00609-07/2023 від 14.07.2023 становить 24 000 грн, з яких: 4 000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 20 000 грн прострочена заборгованість зі сплати процентів (а.с. 27-30). 29.01.2024\~між ТОВ\~«Стар Файненс\~Груп» та\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Кредит-Капітал»\~було укладено\~договір факторингу\~№ 29012024-1,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«Стар Файненс\~Груп» передало,\~а ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Кредит-Капітал»\~прийняло належні\~першому товариству\~права грошової\~вимоги за\~кредитними договорами,\~зазначеними в\~Реєстрі боржників\~(а.с.\~35\~40). Відповідно до пункту 8 договору відступлення, перехід права вимоги підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників, підписаним обома сторонами. 29.01.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжною інструкцією № 74825 (а.с. 43), та цього ж дня між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру боржників (а.с. 42). Згідно з витягом з реєстру боржників від 29.01.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 24 000 грн 00 коп. (а.с. 41). Станом на\~момент розгляду\~справи відповідач\~не надав\~суду доказів\~сплати вказаної\~суми заборгованості,\~а також\~не надав\~доказів належного\~виконання зобов`язань\~за кредитним\~договором перед\~первісним кредитором. VІ. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Укладення електронного договору про споживчий кредит. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені\~статтею 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена законом прямо, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, визначених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник повернути кредит і сплатити проценти. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтею 652 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, що укладається відповідно до положень Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Такий договір прирівнюється до письмового (статті 205, 207 ЦК України), за умови, що містить усі істотні умови для відповідного виду договору. У разі відсутності таких умов договір може бути визнаний неукладеним або недійсним у зв`язку з недотриманням письмової форми. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Метою підписання договору є ідентифікація особи, яка його укладає, підтвердження її згоди з умовами договору, а також забезпечення цілісності електронних даних. У цьому контексті електронний підпис у вигляді одноразового ідентифікатора це алфавітно-цифрова послідовність, яка додається до інших електронних даних особою, що акцептує пропозицію (оферту), і надсилається іншій стороні договору. Такий ідентифікатор може надаватися у вигляді пароля, SMS-коду або іншими засобами, що дозволяють ідентифікувати користувача. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» (за умови використання засобів ЕЦП усіма сторонами договору); електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, визначеного цим Законом; аналога власноручного підпису (факсиміле), за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки таких підписів. Не кожна електронна угода вимагає створення окремого електронного документа. Електронний договір може бути укладений у спрощеній формі або шляхом заповнення відповідної форми в електронній системі, якщо у ній чітко описано юридичні наслідки такої дії. При оформленні заявки, зробленої під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому вказується особа, яка здійснила дію, з використанням відповідної інформаційної системи (наприклад, сайту кредитора). Суд встановив, що 14.07.2023 відповідач у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Стар Файненс Груп» добровільно та усвідомлено подав заявку на отримання кредиту. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідача на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «Стар Файненс Груп» надіслало відповідачу одноразовий цифровий код (ідентифікатор) через SMS. Введення відповідачем цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту згоди на укладення Договору про фінансовий кредит № 00609-07/2023 від 14.07.2023 в електронній формі. Отже, між відповідачем та первісним кредитором було укладено електронний кредитний договір на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування). Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідач отримав проєкт кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами і Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Стар Файненс Груп», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідач мав можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість його волевиявлення. Згідно з умовами самого Кредитного договору, він містить усі істотні умови і укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕПОІ неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). В силу приписів ст. 204 ЦК України існує презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. В даному випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Стар Файненс Груп» було належним чином укладено договір про фінансовий кредит № 00609-07/2023 від 14.07.2023 на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять платіжні документи, за якими відповідачу були перераховані кредитні кошти (сума 4?000 грн на вказаний ним банківський рахунок). Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки (стандарт PCI DSS), що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Відповідач отримав обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки. Відступлення права вимоги (заміна кредитора). Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено\~статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України\~визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). Тлумачення статті\~516, частини другої статті\~517 ЦК України\~свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним\~(Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15). Позивач на\~підтвердження набуття права вимоги за договором надано копію договору факторингу № 29012024-1 від 29.01.2024, укладеного між ТОВ «Стар\~Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова\~компанія «Кредит-Капітал» та копію витягу з реєстру боржників до вказаного Договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів того, що договір факторингу № 29012024-1 від 29.01.2024, укладений між ТОВ «Стар\~Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», визнаний недійсним суду не надано, а тому суд вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «Фінансова\~компанія «Кредит-Капітал» набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 00609-07/2023 від 14.07.2023 до відповідача. Розрахунок заборгованості та доказування її розміру. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені\~законом\~(розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та\~договірні\~(розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої\~статті 264 ЦПК України). Позивачем доведено факт укладання договору № 00609-07/2023 від 14.07.2023 між\~ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] ,\~відповідно\~до\~якого між\~сторонами\~погоджено\~те,\~що\~кредит\~надається відповідачу\~загальним\~строком\~на 360\~днів\~з\~14.07.2023\~(дата\~надання\~кредиту)\~по\~07.07.2024\~(дата\~повернення\~кредиту). Як видно\~з наданого\~первісним кредитором ТОВ «Стар\~Файненс Груп» розрахунку заборгованості щоденні нарахування процентів за кредитним договором № 00609-07/2023 від 14.07.2023 здійснювались виключно в межах строку дії договору (за період з 14.07.2023 по 29.01.2024 включно згідно п. 1.4.1 Договору за процентною ставкою -\~2,50 % в день. Наведений первісним кредитором розрахунок заборгованості по відсоткам за кредитним договором № 00609-07/2023 від 14.07.2023 в сумі 20 000 грн відповідає умовам договору. Отже, позивач ТОВ «Фінансова\~компанія «Кредит-Капітал» відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за кредитним договором № 00609-07/2023\~від 14.07.2023\~ у межах погодженого сторонами строку кредитування. З огляду на викладене та з урахуванням невиконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 00609-07/2023 від 14.07.2023, позовні вимоги ТОВ «Фінансова\~компанія «Кредит-Капітал» про\~стягнення\~заборгованості\~в розмірі\~24\~000\~грн\~00\~коп.,\~що\~складається\~з 4\~000\~грн\~00\~коп.\~(сума\~заборгованості\~за\~основною сумою\~боргу)\~та\~20\~000\~грн\~00\~коп.\~(сума\~заборгованості\~за\~відсотками)\~підлягають\~задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2422 грн 40 коп., що підтверджується платіжним документом від 15.04.2025 (а.с. 7). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд в даному\~випадку дійшов\~до висновку\~про задоволення\~позову,\~а тому\~враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved