Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем було укладено кредитний договір №138683 від 29.04.2024 року на суму 5556,00 грн. 10.10.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 10102024, відповідно до умов якого ТОВ ««Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», а ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги грошових коштів в сумі 10213,90 грн, до відповідача Посилаючись на те, що відповідач, не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, просить суд стягнути із відповідача на його користь 10213,90 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі. 30.04.2025 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 29.04.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №138683 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п. 2.1 Договору, Кредитодавець зобов`язується на строк визначений п. 2.6 договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначених у п.2.2.1 договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредиту в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договору. Згідно п.п. 2.2.1 Сума кредиту становить 5556,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 4000,32 грн на № [NUMBER], у національній валюті; у розмірі 1555,68 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Згідно п.п. 2.6. Загальний строк кредитування за договором складає 70 днів з 29.04.2024 року по 08.07.2024 року. Відповідно до п.п. 2.5. Комісія за надання кредиту складає 1555,68 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 28,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Видача кредитних коштів за договором №138683 від 29.04.2024 року, підтверджується витребованою судом випискою по рахунку з АТ КБ «Приват Банк», що міститься в матеріалах справи. 10.10.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 10102024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», а ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги грошових коштів в сумі 10213,90 грн, до відповідача, що підтверджується витягом з Реєстру боржників. Всупереч умов Договору №138683 від 29.04.2024 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 10213,90 грн, яка складається з наступного: 5556,00 грн - заборгованість по кредиту; 4256,90 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом; 401,00 грн - комісія за кредитним договором, що підтверджується випискою з особового рахунку, яка міститься в матеріалах справи. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. За частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з вимогами статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням частини 2 статті 516 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотки, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства заборгованість в сумі 12807,55 грн підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС». На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7000 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025 року, додатковою угодою №2 до Договору про надання правової допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025 року. З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 7000 гривень є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

Outcome: approved