Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

ТзОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором № 500958-КС-002 про надання кредиту від 14.08.2024 року в розмірі 180\~395,38 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 14.08.2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] за допомогою веб-сайту кредитодавця було укладено договір № 500958-КС-002 про надання кредиту, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» - за допомогою одноразового ідентифікатора. На виконання вимог вказаного Закону відповідачу було направлено пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, яку останній прийняв, тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документу згідно вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор UA-4219, який відправлено на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] , зазначений ним в своїй анкеті в особистому кабінеті. Відповідно до умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 50 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності та платності. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування коштів на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] . Однак, відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші грошові зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 31.03.2024 року у нього виникла заборгованість в розмірі 180\~395,38 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту 50\~000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 122\~895,38 грн. та заборгованість за простроченими платежами за комісією 7 500,00 грн. Оскільки відповідач добровільно свої зобов`язання за договором належно не виконує, то виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача Дармограй А.Т. згідно довіреності № 13 від 13.01.2025 року (а.с. 55) не з`явилася, в позовній заяві висловила прохання про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення від 22.04.2025 року та від 21.05.2025 року, які не вручено в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 68-69,74-76). Також [PERSON] повідомлявся про виклик до суду шляхом поміщення оголошення на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 21.05.2025 року (а.с. 72). Як вбачається з інформації з Єдиного демографічного реєстру № 1311231 від 22.04.2025 року (а.с. 61), [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , яка зазначена в позовній заяві і на яку відправлялися судові повістки, а тому суд вважає його належно повідомленим про час та місце розгляду справи. За таких обставин суд 10.06.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з пропозиції (оферти) укласти договір № 500958-КС-002 про надання кредиту від 14.08.2024 року та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання цього договору від 14.08.2024 року, а також договору № 500958-КС-002 про надання кредиту від 14.08.2024 року, паспорта споживчого кредиту від 14.08.2024 року та анкети клієнта (а.с. 15-22,25-34,37), ТзОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. на строк 24 тижні на умовах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит до 29.01.2025 року та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п.п. 2.4, 3.2.2 даного кредитного договору, процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 1,50 % в день (стандартна) і 1,14957034 % в день (знижена). У разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня прострочення платежу, передбаченого графіком платежів та до закінчення строку дії цього договору. Пунктом п. 2.5 договору передбачено, що комісія за надання кредиту становить 7\~500,00 грн., нараховується одноразовою при видачі кредиту в дату видачі, а її розмір залишається незмінним протягом всього строку договору. Згідно підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого ТОВ «ПрофітГід», [PERSON] 14.08.2024 року на підставі кредитного договору № 500958-КС-002 від 14.08.2024 року було видано кредитні кошти в розмірі 50\~000,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] (а.с. 38). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 14.08.2024 року відповідач прийняв пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, підписавши договір № 500958-КС-002 про надання кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-4219 та отримав від ТзОВ «Бізнес Позика» грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. на банківський рахунок № [NUMBER] , вказаний ним при заповненні анкети клієнта щодо бажаного кредиту. Умови кредитування визначені Правилами відкриття кредитної лінії (а.с. 39-48), які визначають умови кредитування, права та обов`язки сторін, а також містять іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору. ТзОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. Як вбачається з довідки про стан заборгованості та розрахунку заборгованості за кредитом у гривні (а.с. 12-14), станом на 31.03.2025 року у відповідача наявна заборгованість за договором № 500958-КС-002 про надання кредиту від 14.08.2024 року в розмірі 180\~395,38 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 50\~000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 122\~895,38 грн. та прострочена заборгованість за комісією 7 500,00 грн. При цьому, [PERSON] не здійснив жодної сплати на погашення кредиту. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь позивача слід стягнути 180\~395,38 грн. заборгованості за договором № 500958-КС-002 про надання кредиту від 14.08.2024 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2\~422,20 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції № 5466 від 31.03.2025 року (а.с. 11). На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,610,626,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved