Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Представник позивача в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася у березні 2025 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивувала тим, що на обліку Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з 19.12.2023 року до цього часу перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] . Дитина перебуває у прийомній сім`ї якій передано 01.07.2024 року на виховання та проживання дитину, позбавлену батьківського піклування, оскільки мати вихованням та утриманням дитини не займається. Просила позбавити батьківських прав [PERSON] . Представник позивача підтримала вимоги позову в повному обсязі. Відповідач у судові засідання не з`являлась, належним чином повідомлялась про час і дату судового засідання, в тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про народження [PERSON] батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13), батько записаний зі слів матері. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.10.2023 року задоволено позов про відібрання у [PERSON] малолітньої дитини [PERSON] та стягнено аліменти в користь уповноваженого законного представника малолітньої дитини (а.с.15-19). Як вбачається із даних паспорта [PERSON] народилась [INFO] . Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 10.08.2023р. встановлено, що умови проживання дитини не відповідають санітарно- гігієнічним нормам. Згідно копії акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 10.08.2023р. вбачається, що вирішено питання тимчасового влаштування дитини та негайного відібрання її від матері. Суду надано висновок про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 17.01.2024 р. (а.с.32). Відповідно до інформації МЦСССДМ від 17.01.2024 року під соціальним супроводом перебувала сім`я [PERSON] , у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю батьківських обов`язків. Вперше сім`я перебувала під соціальним супроводом з 19.10.2020 року до 19.04.2021 року, у зв`язку з конфліктами в родині, шкідливими звичками матері на неналежним виконанням нею батьківських обов`язків. У ході здійснення соціального супроводу матір часто перебувала за межами квартири, залишала дитину саму. Зі слів бабусі, [PERSON] її донька неодноразово залишала хлопчика вдома, про своє місцезнаходження рідним не повідомляла. Матір хлопчика неодноразово надавала фахівцю із соціальної робити неправдиву інформацію, вона ніколи не мала постійного місця роботи та доходу, зловживала алкоголем. За час здійснення соціального супроводу матір неодноразово перебувала з візуальними ознаками алкогольного сп`яніння. Сім`я [PERSON] перебувала останній раз під соціальним супроводом, з 11.01.2023 року до 11.01.2024 року. Матір проживала разом з сином за адресою: [ADDRESS] . Соціальний супровід сім`ї завершено у зв`язку з негативним результатом. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 19.01.2024 року малолітньому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та тимчасово влаштовано у Соціально-реабілітаційний центр (дитяче містечко) « [INFO] », де хлопчик перебував до 01.07.2024р. Згідно письмових пояснень бабусі [PERSON] , відомо, що її донька [PERSON] перебуваючи у квартирі вела себе неадекватно, після чого вона потрапила на лікування до КНП «ПОКЦПЗ ІФОР». Відповідно до письмової інформаціїз Соціально-реабілітаційного центру (дитяче містечко) «Світлиця святої Макрини» від 05.07.2024 року встановлено, що [PERSON] перебував у закладі з 06.02.2024 року до 01.07.2024 року. Хлопчик швидко адаптувався. Впродовж перебування дитини у Центрі його провідувала бабуся. Нажаль неодноразово від бабусі був відчутний запах алкоголю. На зауваження працівників закладу вона відповіла, що такий запах має від ліків, бо алкоголь вона більше не вживає. Під час останніх відвідин хлопчика у Центрі бабуся у телефонному режимі змушувала [PERSON] спілкуватися з його біологічною матір`ю, у зв`язку з цим він почав себе вести збентежено та перелякано. Бабусі було зроблено відповідне зауваження та припинено дане спілкування. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 28.06.2024 року створено прийомну сім`ю та передано 01.07.2024 року на виховання та проживання дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON] , 2018 року народження. Відповідно до довідки та характеристики, виданих ДУ «Заклад дошкільної освіти» (дитячий садок) від 28.11.2024 року, з 28.08.2024 року до цього часу [PERSON] є вихованцем дошкільного закладу. В садочок його завжди приводять прийомні батьки. Згідно довідки-розрахунку із сплати аліментів з [PERSON] вбачається, що заборгованість становить 45 114.28 грн. Надано характеристику психоемоційного стану дитини [PERSON] . Відповідно до інформації КНП «ЦПМКДД» від 12.12.2024 року встановлено, що [PERSON] проживає в прийомній сім`ї (подружжя [PERSON] ), декларацію переукладено 14.08.2024 року з лікарем-педіатром СП «МДІ» [PERSON] . Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.02.2025 року № 214 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав» прийнято висновок Органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.75-81). Частиною 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі статтею 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися в т.ч. один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Сторона позивача доводила підстави для позбавлення батьківських прав на підставі п.2 та п.4 даної статті, як ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідача. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач повністю самоусунулась від піклування дитиною, виховання та спілкування. Доказів на спростування наведених фактів, відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 1211.20 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved