Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (далі - ТОВ «Сучасний Факторинг») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.2022 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10221191500, згідно з умовами якого, сума кредиту за даним договором складає 11\~761,76 грн., терміном на 24 календарні місяці, з відсотковою ставкою - 5% в місяць від загальної початкової суми кредиту. Реальна річна процентна ставка встановлена 73,97 % річних від загальної суми кредиту. ТОВ «Сучасний Факторинг» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 11761,76 грн. Вказує, що відповідачем здійснено оплати по кредиту у розмірі 7000 грн. Зазначає, що станом на 05.03.2025 року заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і становить 17\~111,61 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 7000 грн., заборгованості за сумою комісії в розмірі 9\~409,41 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 17\~111,61 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 7000 грн., заборгованості за сумою комісії в розмірі 9\~409,41 грн. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК\~України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього\~Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що у відповідності до Публічної пропозиції ТОВ «Сучасний факторинг» на укладення кредитного договору по продукту «Кошти в кредит», було оголошено публічну пропозицію на укладання кредитного договору по продукту «Кошти в кредит» (а.с.9-14). 15.02.2022 року між ТОВ «Сучасний факторинг» та [PERSON] було укладено Заяву\~приєднання № 10221191500 до кредитного договору по продукту «Кредит та товар» згідно якого [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі 11\~761,76 грн. Дана заява підписана відповідачем власноруч (а.с.16-17). Згідно паспорту споживчого кредиту за кредитним договором № 10221191500, сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 (двадцять чотири) календарних місяців, процентною ставкою 5 % від загальної початкової суми кредиту в місяць, комісія за управління кредитом 470,47 грн. (сплачується споживачем за кожен факт прострочення періодичного платежу, якщо таке прострочення триває не менше 5 календарних днів). Мета отримання кредиту: на придбання товарів для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 73,97 % річних від загальної суми кредиту (а.с. зворот 17-18). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 10221191500 від 15.02.2022 року, [PERSON] надано кредит в розмірі 11761,76 грн. (а.с. 15). Судом також встановлено, що відповідачем були здійснені оплати по кредиту в розмірі 7000 грн. (а.с.15). Отже, судом встановлено, що кредитодавець свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, станом на 05.03.2025 р. у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 17\~111,61 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 7000 грн., заборгованості за сумою комісії в розмірі 9\~409,41 грн. (а.с. 15). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Отже, [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість за кредитним договором № 10221191500 від 15.02.2022 року в розмірі розмірі 17\~111,61 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 7000 грн., заборгованості за сумою комісії в розмірі 9\~409,41 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2\~ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 6500 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги № 28/08/24 від 28.08.2024 року, додатковою угодою № 5 від 10.12.2024 року до Договору про надання правничої допомоги № 28/08/24 від 28.08.024 року, актом прийому-передачі виконаних № 254 від 18.03.2025 року, платіжною інструкцією № 320031 від 20.03.2025 року (а.с. зворот 23-27, зворот 7). Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3500 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн.

Outcome: approved