Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

В липні\~2023\~року до\~Малиновського районного\~суду м.Одеси\~звернувся представник\~ [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~виділ частки\~в натурі\~частки домоволодіння,\~просив виділити\~зі складу\~домоволодіння за\~адресою [ADDRESS] ,\~належні їй\~33/100\~часток домоволодіння, а саме: в житловому будинку літ. «Д»: приміщення житлової кімнати 4-1 площею 12,7 кв.м., житлової кімнати 4-2 площею 12,9 кв.м., тамбур 4-3 площею 2,4 кв.м., загальною площею 28,0 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м.; літню кухню літ. «И» з тамбуром літ. «и»; гараж літ. «Л»; сарай літ. «М»; душ літ. «О»; припинити право спільної часткової власності позивачки на вказані 33/100 часток домоволодіння, визнати за нею право власності на оремо виділений в натурі об`єкт нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником 33/100 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів від 16.09.1988 р. про перерахунок часток по 4 травневому провулку №12 було встановлено, що домоволодіння належить таким власникам у наступних частках: 21/100 - [PERSON] , (наразі [PERSON] ); 33/100 - [PERSON] (наразі позивач), 13/100 - [PERSON] (наразі [PERSON] ), 17/100 - [PERSON] , 10/100 - [PERSON] . Станом на сьогоднішній день 21/100 [PERSON] перейшли до [PERSON] згідно відповіді КП «БТ» ОМР від 18.10.2021 р. Згідно вказаного листа, у КП «БТ» ОМР були зареєстровані лише 21/100, що належить [PERSON] та 33/100 позивачки за колишнім власником. Решта 46/100 не зареєстровані. Вказане домоволодіння складається фактично із 5 квартир, у кожного співвласника своя квартира зі своєю кухнею та окремим входом. Всі вказані квартири мають окремі системи життєзабезпечення, індивідуальні інженерні мережі, виділ частки є можливим без шкоди для інших співвласників. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 24 липня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 27 вересня 2023 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 27 вересня 2023 року (протокольною) вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 19 березня 2024 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси 24 травня 2024 року було поновлено провадження по справі. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 01 серпня 2024 року вирішено питання про зобов`язання сторін надати експерту безперешкодний доступ до об`єкту дослідження, справу направлено судовому експерту для проведення судової будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 19 березня 2024 року, провадження по справі зупинено. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 14 квітня 2025 року поновлено провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX назву Малиновського районного суду міста Одеси змінено на Хаджибейський районний суд міста Одеси. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з мотивів, викладених в позовні заяві, додатково пояснив суду, що наразі в домоволодінні ніхто не проживає. Представниця відповідачки [PERSON] адвокатка Глух Н. А. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись не неможливість поділу домоволодіння між співвласниками з дотриманням їх прав та законних інтересів, підтвердила відсутність проживаючих в домоволодінні. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, заяв про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи від них не надходило. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить 33/100 частки домоволодіння за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 жовтня 2017 року [PERSON] , державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. № 2-745, що підтверджується копією вказаного свідоцтва (а.с. 13, т.1) Відповідачці [PERSON] належить на праві власності 13/100 часток вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18 травня 2021 року Поліщук Г. П., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 2083, , що підтверджується копією вказаного свідоцтва (а.с. 14, т.1). Право власності [PERSON] , [PERSON] зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.07.2023 р. (а.с. 17-18, т.1) Спірне домоволодіння загальною площею 133,8 кв.м., житловою площею 92,2 кв.м. в цілому складається з трьох житлових будинків літ. «В», «Д», «Е», надвірних будівель та споруд літ. «П», «К», «М», «Р» сараї, «И» літня кухня, «О» душ, «Л» гараж, № 1-3- огорожа, І-ІІІ- мостіння, на земельній ділянці площею 378 кв.м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.07.2023 р. (а.с. 17-18, т.1), копією технічного паспорту, виконаного КП «БТІ» ОМР станом на 13.07.2017 р. (а.с. 43-46, т.1). З матеріалів справи також вбачається, що 21/100 частина вказаного домоволодіння належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 28 жовтня 1988 року Северовою Н. В., старшим державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. № З-С-1657, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 114-115, т. 2) Також судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів від 16 вересня 1988 року № 947 затверджено перерахунок часток співвласників спірного домоволодіння й вирішено оформити свідоцтва на право особистої власності на 17/100 часток домоволодіння відповідачу [PERSON] , на 16/100 часток домоволодіння відповідачу [PERSON] .. Право власності співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєстровано. З висновку експерта [PERSON] № 061/2022, складеного 12 червня 2023 року (а.с. 22-31) вбачаєтьтся можливим з технічної точки зору виділити в окремий об`єкт нерухомості 33/100 частки спірного домоволодіння, що належать позивачці, до складу яких по фактичному користуванню входять: -із частин житлового будинку літ. «Д»: 4-1 житлова кімната площею 12,7 кв.м., 4-2 житлова кімната площею 12,9 кв.м., 4-3 тамбур площею 2,4 кв.м., загальною площею 28,0 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м.; -літня кухня літ. «И» з тамбуром літ. «и»; -гараж літ. «Л»; -сарай літ. «М»; -душ літ. «О». З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 46/24 від 03.02.2025 р., виконаної судовим експертом Рапачем К.В. (а.с. 31-33, т.2) вбачається, що лінійні розмірі та планування приміщень спірного домоволодіння не дозволяють розділити домоволодіння на об`єкти нерухомого майна з організацією ізольованих квартир в складі житлових та підсобних приміщень кухні, ванної, туалету, які б відповідали нормативним вимогам ДБН В. 2.2.-15-2009 «Будівлі і споруди. Основні положення», що пред`являються до самостійних частин (квартир), виходячи із часток співвласників, запропоновано варіант користування вказаним домоволодінням. Відповідно до ст. 355 ЦК України, \~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, \~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в т.ч. зміна та припинення правовідносин. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог про виділ позивачці [PERSON] у власність належних їй 33/100 частин спірного домоволодіння відповідно до варіанту, запропонованого у висновку експерта Скибинської Т. М. № 061/2022, складеного 12 червня 2023 року (а.с. 22-31). Суд відхиляє доводи представниці відповідачки [PERSON] , адвокатки Глух Н. А. про неможливість поділу домоволодіння відповідно до часток всіх співвласників та неможливість користування домоволодінням для інших співвласників у разі виділу частки позивачки відповідно до запропонованого експертом [PERSON] варіанту, оскільки правова конструкція спільної часткової власності не передбачає обмеження права співвласника на виділ належної йому частки у разі можливості такого виділу. Так, відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, співвласник, частка якого не може бути виділена в натурі та у разі неможливості отримати в користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, може захистити своє право шляхом отримання від інших співвласників відповідної матеріальної компенсації. Неможливість виділу частки одного із співвласників та неможливість отримання ним в користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності не можуть бути підставами для відмови іншому співвласнику у виділі належної йому частки за наявності технічної можливості такого виділу. Водночас суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про припинення права спільної часткової власності позивачки на належну їй частину домоволодіння та про визнання за нею права власності на виділену частку як на об`єкт нерухомого майна, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином, у разі виділення частки співвласника із спільного майна, припинення права спільної часткової власності на це майно для нього відбувається в силу самого такого виділу й він набуває права власності на виділене йому майно. При цьому пред`явлення окремо позовних вимог про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на виділене майно законом не вимагається. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на сторону відповідача. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках з кожного, на користь позивачки [PERSON] судового збору в загальній сумі 3\~184 грн. 44 коп., що мав бути сплачений при поданні позову відповідно до п.п. 1) п.1 ч. 2 ст. 4 закону України «Про судовий збір». При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір в загальній сумі 5\~331 грн. 20 коп., а тому сума надмірно сплаченого судового збору в сумі 2 146 грн. 76 коп. може бути повернута позивачеві відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial