Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав. Просить суд позбавити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 23 грудня 2011 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2012 року розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що ще до розірвання шлюбу вони з відповідачем почали проживати окремо. Після народження дитини і до цього часу вона з сином проживає окремо. Відповідач не цікавиться своїм сином, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання, не піклується про нього та не виявляє бажання з ним спілкуватися. Відповідач жодного разу не відвідував дитячий садок та школу, не цікавився його успіхами у навчанні. Від самого народження і до цього часу син знаходиться повністю на її утриманні. Рішення суду про стягнення аліментів відповідач не виконує та жодного разу не надавав кошти на утримання сина. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач діє всупереч інтересів дитини, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач звернулася до суду з указаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кузьменко Л.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України. У встановлений судом строк не надіслав відзив на позов. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей Черкаської міської ради в судове засідання не з`явилася, на виконання ухвали суду від 25.10.2024 направила копію висновку органу опіки та піклування м.Черкаси від 28.12.2024 № 19759-01-21 про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , 2012 року народження. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого. сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб". Судом встановлено, що у період з 23 грудня 2011 року по 17 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17липня 2012 року. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що 03.10.2012 року зроблено відповідний актовий запис №1197. В обґрунтування підстав звернення до суду з указаним позовом позивач зазначає, що ще до розірвання шлюбу вони з відповідачем почали проживати окремо. Після народження дитини і до цього часу вона з сином проживає окремо. Відповідач не цікавиться своїм сином, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання, не піклується про нього та не виявляє бажання з ним спілкуватися. Від самого народження і до цього часу син знаходиться повністю на її утриманні. Рішення суду про стягнення аліментів відповідач не виконує та жодного разу не надавав кошти на утримання сина. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 19759-01-21 від 28.12.2024, виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, у зв`язку з неможливістю з`ясувати особисту думку батька, оскільки останній двічі проігнорував засідання Комісії відносно питання про позбавлення його батьківських прав, вважає неможливим на даний час підготувати висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з вимогами ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Так, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією. Дослідивши в сукупності надані Позивачем докази, судом встановлено, що відповідач, будучи батьком малолітнього [PERSON] , свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина. Ухилення його від виконання батьківських обов`язків полягає у свідомому самоусуненні відповідача від виховання дитини, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку його природних здібностей та готування до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Слід зазначити, що ст. 166 СК України передбачає правові наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Це означає, що батьки, позбавленні батьківських прав, втрачають усі права, основані на факті спорідненості з дитиною. Маються на увазі ті права, що належать батькам і здійснюються ними до досягнення дитиною повноліття. Тобто, батьки втрачають перш за все право на виховання дітей з усіма пов`язаними з цим правомочностями, вони не можуть вирішувати питання виховання дитини вдома, а також передати її на виховання іншим особам, дитячим закладам, визначати місце проживання дитини, відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, давати згоду на всиновлення, бути опікуном, піклувальником, не можуть бути усиновителями. Той з батьків, якого позбавлено батьківських прав, втрачає право обирати місце проживання дитини, дозволяти або забороняти виїжджати до іншої країни. Враховуючи зазначене, оцінюючи наявні в матеріалах справи, належні та допустимі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав стосовно його сина [PERSON] , [INFO] . При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved