Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

У березні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором №6463028 про надання споживчого кредиту від 15.03.2023 в розмірі 46785,45 грн, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.03.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір №6463028 про надання споживчого кредиту відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами кредитного договору загальний розмір кредиту становить 10000,00 грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, дата повернення кредиту - 09.03.2024. Вказує, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 27.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідача повідомлено шляхом направлення на електронну пошту, зазначену останнім в договорі, відповідного повідомлення. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінило назву на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» згідно з рішенням №251124/1 від 25.11.2024. Позивач вказує, що з огляду на те, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 46785 грн 45 коп., з яких: 9992,00 грн - сума заборгованості за основним договором, 16114,09 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором, і 20679,36 грн - сума заборгованості по процентами, нарахованим ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 104 календарних дні. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та вказує про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача зазначеної суми заборгованості в примусовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2025 року, для розгляду даної справи було визначено головуючого суддю Будзан Л.Д. 13 березня 2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові просив здійснити розгляд справи без його участі, та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15.03.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір №6463028 про надання споживчого кредиту, який укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами вказано Договору, сума кредиту становить 10000,00 грн, строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п. 1.3., 1.4. договору). Пунктом 1.5.1. вказаного Договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою складає 81640,00 грн (п. 1.8.1. договору). Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1 договору). Також між сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом відповідача та в якому містяться відомості про позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Зарахування грошових коштів у сумі 10000,00 грн відповідачу підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою ТОВ «Пейтек Україна» про перерахування коштів на банківську картку № [NUMBER] . Також, відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 01.04.2025 №20.1.0.0.0/7-250325/102376-БТ, було встановлено, що банківська картка № [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та 15.03.2023 на неї було здійснено переказ коштів на суму 10000,00 грн. Відповідно до наявних розрахунків заборгованості за кредитом, заборгованість відповідача за кредитом складає 46785,45 грн, з яких: 9992,00 грн - сума заборгованості за основним договором, 16114,09 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором, 20679,36 грн - сума заборгованості по процентами, нарахована позивачем за 104 календарних дні. Крім того, судом встановлено, що 27.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №27.11/23-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 27.11.2023, підтверджує факт переходу від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу. Відповідно до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитом, а також позивачем після отримання прав вимоги до відповідача нараховано проценти за 104 календарних дні. Про відступлення права вимоги [PERSON] повідомлявся позивачем шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну пошту зазначену відповідачем при укладанні кредитного договору. Згідно з рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року, змінено найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 року право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням договору про надання споживчого кредиту. Даний договір укладений в електронній формі у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Відповідач отримав кредитні кошти і в нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі, та доказів зворотному стороною відповідача суду надано не було. Позивачем доведено, що відповідач передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість перед позивачем, як правонаступником первісного кредитора, в загальному розмірі 46785,45 грн. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення зазначеної вище простроченої заборгованості, як і не надано доказів належного виконання договірних зобов`язань. ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до відповідача та товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника коштів у примусовому порядку. Надані позивачем розрахунки повністю відповідають умовам та строкам вищевказаних договорів про надання кредиту. Нарахування процентів як первісним кредитором так і в подальшому його правонаступником, (позивачем) здійснені відповідно до умов та строку дії договорів. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак надані позивачем розрахунки заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймаються судом як достовірні. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідача спростовані належними доказами не були, а відтак наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача заявленої суми заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст.ст. 133, 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. В частині стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн, підтверджуються матеріалами справи: Договором №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, ордером адвоката Столітнього М.М. серії АІ №1830088, актом №1275 від 24.02.2025 прийому-передачі виконаних робіт згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024, та заявкою №1275 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024. Тобто факт надання правничої допомоги підтверджується належними та допустимими доказами. Поруч з цим, на думку суду, розмір витрат на правничу допомогу, визначений представником позивача в розмірі 10000,00 грн є не співмірним із складністю справи, та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Враховуючи складність справи та виконані в дійсності роботи, а також те, що розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи, однак, представник позивача участі у судових засідання не приймав, відповідач не здійснював заходів щодо захисту своєї позиції, в зв`язку із чим, потреби у складанні та оформленні інших процесуальних документів необхідних для розгляду цієї справи не було, а відтак з огляду на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру цих витрат та стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved