Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту перебування [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на утриманні у [PERSON] . Дана справа розподілена судді Ситник О.В. після постанови Полтавського апеляційного суду від 18.02.2025 року якою справа повернута до місцевого суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі та після ухвали судді Зіньківського районного суду Должка С.Р. про задоволення заяви про самовідвід від 19.03.2025 року. Заявник [PERSON] вказує, що під час спільного проживання із [PERSON] в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Третя дитина - [PERSON] , [INFO] , не є спільною, а є донькою [PERSON] , батько офіційно невідомий, оскільки запис про батька зроблений зі слів матері (на підставі ч. 1 ст. 135 СК України). Всі троє дітей перебувають на його утриманні. Шлюб між ним та [PERSON] був укладений 15.12.2023. Дружина наразі знаходиться у відпустці по догляду за найменшою дитиною до досягнення нею трирічного віку, а він [INFO] був призваний на військову службу. Встановлення юридичного факту перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей необхідне йому для отримання підстави звільнення з військової служби у порядку підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, що діяла на час звернення до суду). Ухвалою суду від 15.04.2024 року відкрито провадження по справі. Заявник та заінтересовані особи до суду не з`явилися, повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином. Від заявника [PERSON] та заінтересованої особи [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, заінтересовані особи [INFO], військова частина [NUMBER] - повідомлені належним чином, заперечень та клопотань до суду не направили. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд вважає за необхідним заяву задовольнити з наступних підстав. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення юридичних фактів підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.01.2024 (справа № 560/17953/21). Згідно з ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено, що заявником є [PERSON] , [INFO] , [PERSON] 15.12.2023 уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] (а.с. 10), під час спільного проживання із [PERSON] в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,11). Третя дитина - [PERSON] , [INFO] , не є спільною, а є донькою [PERSON] , батько офіційно невідомий, оскільки запис про батька зроблений зі слів матері (на підставі ч. 1 ст. 135 СК України) (а.с.4, 6). Відповідно до довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7), відповідно до акту депутата Опішнянської селищної ради [PERSON]., - [PERSON] , [INFO] має на своєму утриманні трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), відповідно до посвідчення [NUMBER] - [PERSON] та [PERSON] є багатодітною родиною, діти: [PERSON] 2021 р.н., [PERSON] , 2023 р.н., [PERSON] , 2018 р.н. (а.с.8). Відповідно до довідки [INFO] - [PERSON] , [INFO] призваний на військову службу під час мобілізації 10.07.2024 року (а.с.11). Отже в [PERSON] , 10.07.2024 був призваний на військову службу і встановлення юридичного факту необхідне йому для тримання підставі звільнення із військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». [INFO] та Військова частина [NUMBER] залучені до участі у справі та є належними сторонами. Встановлення факту перебування трьох неповнолітніх дітей на утриманні [PERSON] не пов`язане із позбавленням батьківських прав. Чинне законодавство не передбачає іншого позасудового порядку встановлення цього юридичного факту. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту народження та факту родинних відносин не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та мають для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України). Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України). Отже, суд приходить до висновку, що наявність зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , наявність в них двох спільних дітей, засвідчений депутатом селищної ради факт утримання трьох дітей [PERSON] , наявність посвідчення багатодітної родини підтверджують факт перебування [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на утриманні у заявника [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заявник звернувся до суду із цією заявою не безпідставно, яка є належно обґрунтованою та обставини викладені в заяві підтверджені достовірними доказами, а тому вимоги викладені в заяві [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved