Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона та відповідач в зареєстрованому шлюбі не перебували. Мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина після народження постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона самостійно займається вихованням та розвитком дитини. Відповідач у вихованні доньки будь-якої участі не брав, матеріально її забезпечувати відмовлявся, внаслідок чого позивач зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів. Посилаючись на те, що між нею та відповідачем виник спір щодо визначення місця проживання дитини, просила суд визначити місце проживання дитини разом з матір`ю. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.04.2021 відкрито загальне провадження по справі. 02.12.2022 відповідач [PERSON] через свого представника звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із заявою про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.04.2023, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 11.07.2023, відмовлено відповідачу [PERSON] у поновленні строку на подання зустрічної позовної заяви. 04.12.2023 відповідач звернувся до суду зі заявою про закриття провадження у справі в порядку ст. 255 ЦПК України. В обгрунтування поданої заяви вказував, що під час розгляду справи судом внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України позивач [PERSON] разом із дитиною виїхали з України та змінили місце постійного проживання з України на Республіку Польщу. Оскільки [PERSON] вивезла дитину за межі території України, не узгодивши це питання з батьком дитини, він ініціював розшук дитини та через Мін`юст звернувся із заявою про повернення дитини відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей до Регіонального суду м. Гданськ для розгляду. Ухвалою окружного суду м. Гданськ від 31.10.2023 ухвалено рішення про відмову у задоволенні заяви [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2023 відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про закриття провадження по справі. Постановою Київського апеляційного суду від 15.05.2024 провадження за апеляційною скаргою закрито, оскільки скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. 15.04.2025 представник відповідача - адвокат Якименко М.М. за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» надіслав до суду додаткові пояснення по справі. В пояснення зазначає, що з червня 2007 року по вересень 2012 року [PERSON] проживав однією сім`єю з позивачем без реєстрації шлюбу. У червні 2012 року позивач повідомила, що чекає дитину від нього. У вересні 2012 року через непорозуміння та небажання визнавати його батьком дитини та надалі проживати разом з ним позивач припинила стосунки. [INFO] народилася дитина [PERSON] . Батько дитини через суд визнав себе законним батьком для дитини. Питання щодо участі батька у вихованні дитини вирішено в судовому порядку. Він щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини, намагається дбати про її добробут. Відповідач постійно намагається піклуватися про добробут дитини, забезпечувати її матеріальне утримання, займатися вихованням дитини. Проте, позивач чинить перешкоди. Зокрема, [PERSON] часто не виконувала рішення суду, якою визначено спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Окрім іншого, з початком збройної військової агресії позивач разом з дитиною виїхала за межі України, не узгодивши це питання з батьком дитини. Під час розгляду справи Подільська районна в м. Києві державна адміністрація надала висновок органу опіки та піклування від 06.12.2022 щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] вже тоді, коли дитина проживала за межами України без дослідження дійсних умов проживання, без спілкування з дитиною та батьками. Вказана у висновку інформація, на підставі якої орган опіки та піклування прийняв рішення щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності та не є повною інформацією, встановленою на підставі дослідження усіх обставин справи. Просив врахувати висновки Верховного Суду при прийнятті рішення по справі. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. 02.06.2025 відповідач надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з лікуванням, проте доказів про те, що він перебуває на лікуванні суду не надав. В судовому засіданні 18.11.2024 за клопотанням представника позивача судом визнано явку відповідача в судове засідання, призначене на 20.01.2025, обов`язковою. 20.01.2025 відповідач надіслав на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з лікуванням. Також, 03.02.2025 року відповідач надіслав на адресу суду клопотання про відкладення судового засідання, яке призначене на 03.02.2025 року. В поданих клопотаннях відповідач просив суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з триваючим його лікуванням, проте жодних доказів на підтвердження цього не надав. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення судового засідання та вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність належним чином повідомленого відповідача та його представника, які були присутні в інших судових засіданнях та висловлювали свою позицію щодо заявлених вимог. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та просили суд прийняти рішення в інтересах дитини. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, яка перебуває в суді з 2021 року, суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів, без участі належно сповіщеного відповідача та його представника. В судовому засіданні в присутності законного представника та представника Служби у справах дітей, допитано дитину [PERSON] , [INFO] , на момент розгляду справи виповнилося 12 років, яка повідомила, що навчається в школі в м. Гданськ в Польщі вже три роки. Матір забезпечує її всім необхідним для життя та навчання. В позашкільний час займається малюванням та спортом. Зазначила, що бажає проживати з матір`ю, оскільки не має бажання спілкуватися з батьком. Також зазначила, що не пам`ятає коли востаннє спілкувалася з батьком. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи та думку малолітньої дитини, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, батьками [PERSON] , [INFO] , вказано: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. З пояснень сторін встановлено, що від народження дитина проживає разом з матір`ю спочатку в м. Згурівка, а з жовтня 2016 року в м. Києві, куди позивач разом з донькою переїхала з метою забезпечення якнайкращого розвитку дитини, надання якісної освіти та медичних послуг. Згідно довідки Романо-германської гімназії № 123 Подільського району міста Києва від 17.03.2021, [PERSON] навчається з 2019 року у Романо-германській гімназії № 123 Подільського району. Як вбачається з характеристики виданої директором Романо-германської гімназії № 123 Подільського району міста Києва [PERSON] , [PERSON] навчається в 2 класі. Мотивація до навчання у дитини велика. Має високий рівень знань, легко знаходить спільну мову з однокласниками, завжди допомагає у класі. Дитина відвідує школу регулярно, без пропусків. Навчанням та вихованням дитини займається мама. Дитина доглянута, завжди охайна, привітна. Згідно довідки хореографічної студії «Грація Денс» від 31.03.2021, [PERSON] відвідувала заняття у хореографічній студії «Грація Денс». За час навчання у студії брала участь у різноманітніх всеукраїнських конкурсах, де була нагороджена дипломами та медалями І, ІІ, ІІІ ступенів. Як вбачається з довідки ТОВ «БМА Системс» від 23.03.2021, [PERSON] працювала в ТОВ «БМА Системс» та посаді головний бухгалтер. Дохід за період з 01.09.2020 по 2021 склав 19105, 63 грн. Згідно довідки № 1 від 17.03.2021, [PERSON] працювала в ТОВ «Аудиторська Фірма «ТИМЛАР - АУДИТ» на посаді начальника відділу аудиту. Дохід за період з 01.09.2020 по 28.02.2021 становить 21240,00 грн. На підставі звернення [PERSON] психологом центру «Фідновлення» [PERSON] проведено психологічне обстеження дитини [PERSON] на підставі якого складено психологічний висновок від 20.07.2021. За результатами психологічної діагностики було встановлено, що дитина має стабільний емоційний фон, але відчувається фонова тривожність. Розвиток психічних процесів в нормі та відповідає фізіологічному віку дитини. Тривожність, проблеми зі сном, страхи та гризіння нігтів можуть бути реакцією на травмуючу ситуацію в житті дитини. По відношенню до матері у дівчинки сформована стабільна та безпечна прив`язаність, яка є необхідною умовою нормального розвитку дитини. Прив`язаність до батька відсутня, спілкування з батьком викликає тривогу та психосоматичні розлади. Для збереження стабільного емоційного стану дитини та цілісності психіки, рекомендується її постійне проживання та знаходження в умовах однієї родини з матір`ю, що забезпечить дитині відчуття безпеки, стабільності та дозволить виробити єдину систему правил поведінки. Це буде формувати позитивний та стабільний психоемоційний розвиток дитини, оскільки виявлено, що по відношенню до матері сформована стабільна та безпечна прив`язаність, яка є необхідною умовою нормального розвитку дитини. Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 01.06.2018 визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дочкою - [PERSON] , 25.01.2013, шляхом встановлення часу для їх побачень кожної першої та третьої місяця з 10.00 год до 17.00 год без участі матері в громадських місцях на всій території м. Києва та Київської області та за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2019 рішення Згурівського районного суду Київської області від 01.06.2018 в частині визначення способу участі у вихованні та спілкування з дитиною змінено. Визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення часу їх побачень кожної першої та третьої суботи місяця з 09.00 год до 13.00 год в присутності матері [PERSON] в громадських місцях на всій території міста Києва та смт. Згурівка Київської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Постановою Верховного Суду від 15.04.2020 рішення Згурівського районного суду Київської області від 01.06.2018 року, в частині яка не змінена апеляційним судом, та постанову Київського апеляційного суду від 24.01.2019 залишено без змін. 05.04.2021 року позивач зверталася до Подільського УП ГУНП у м. Києві щодо порушення відповідачем рішення суду щодо визначення способу участі у вихованні та спілкування з дитиною. В заяві заявник зазначає, що відповідач порушує умови виконання рішення суду. Окрім іншого, в заяві зазначає, що він погрожує їй. Внаслідок його дій отримала травму - забій лівого кулькового суглобу. Своєю поведінкою він лякає дитину, вона його боїться. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.12.2022 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України задля збереження життя та здоров`я дитини позивач в 2022 році разом з дитиною виїхали з України до Республіки Польща. Після закінчення бойових дій на території України має намір повернутися з дитиною до України. Відповідач [PERSON] через Міністерство юстиції України звернувся із заявою про повернення дитини відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей. Міністерство юстиції Республіки Польща заяву спрямовано до Регіонального суду м. Гданськ для розгляду. Ухвалою Окружного суду у м. Гданськ від 31.10.2023 ухвалено рішення про відмову у задоволенні заяви [PERSON] . Судом встановлено наступні обставини «Мати виїхала з [PERSON] до Польщі 10 березня 2022 року. Дівчинка навчається у навчально-виховному комплексі № 5 у Гданську. Малолітній дитині надавалися медичні послуги у грудні 2022 року в поліклініці ТОВ «Здровє» у Гданську та у березні 2023 року в дитячій лікарні «Полянки». [PERSON] отримує сімейну соціальну допомогу на дитину «500+». Малолітня [PERSON] відвідує додаткові заняття з польської мови, танців та рукоділля. Вона також дистанційно навчається в українській школі, яку відвідувала до переїзду у Польщу. Мати з дочкою отримали номери PESEL. Заява про повернення дитини була подана більше ніж через рік після виїзду малолітньої дитини до Польщі». Ухвалою Окружного суду у м. Гданськ від 16.10.2023 встановлено порядок спілкування [PERSON] з малолітньою [PERSON] таким чином, що вони відбуватимуться за допомогою засобів дистанційного зв`язку - месенджера Telegram за наступним графіком: щовівторка з 18.00 до 20.00 год; щочетверга з 18.00 до 20.00 год; щосуботи з 17.00 до 20.00 год; щонеділі з 10.00 год до 13.00 год. Спір між сторонами виник з приводу визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Під час розгляду справи, малолітня [PERSON] висловила своє бажання проживати разом із матір`ю. Зазначила, що не пам`ятає коли востаннє спілкувалася з батьком. Оскільки допит дитини відбувався в судовому засіданні в режимі відеоконференції встановлення особи дитини відбувалося судом в присутності законного представника дитини її матері, яка перебувала поруч біля дитини, та її документа, що посвідчує особу. У зв`язку з російською агресією з 24 лютого 2022 року в Україні Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який продовжує свою дію на час розгляду справи судом. Судом встановлено, що через загрозу життю та здоров`ю, спричинену війною, та з метою збереження життя дитини і забезпечення її безпеки, позивач [PERSON] прийняла рішення вивезти доньку за межі України. Вивезення дитини за кордон відповідало виключно інтересам дитини й було надзвичайно важливим кроком зі сторони позивача. На даний час позивач разом з донькою проживає в Республіці Польща, здобуває там освіту, отримує медичну допомогу. Позивач створила всі належні умови для проживання та розвитку дитини. Ухвалою Окружного суду у м. Гданськ встановлено порядок спілкування [PERSON] з малолітньою [PERSON] засобами дистанційного зв`язку - месенджера Telegram та встановлено графік спілкувань. Згідно з ч.ч. 5-6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини визначає Порядок проведення органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок). Орган опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації надав суду висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Як вбачається з висновку питання розглядалося на засіданні комісії з питань прав дитини Подільської районної в м. Києві державної адміністрації 21.12.2021, на якому комісією заслухано матір, а також думку малолітньої [PERSON] , яка виявила бажання проживати з матір`ю, але розгляд перенесено на підставі заяви батька про неможливість взяти участь у засіданні. 25.01.2022 комісією заслухано представника батька та повторно матір дитини. Комісією неодноразово (21.12.2021, 25.01.2022, 08.02.2022 та 27.09.2022) за клопотання відповідача переносилися засідання комісії, проте він так і не з`явився на засідання комісії. 06.12.2023 комісією розглянуті всі документи, які перебувають у справі. Взявши до уваги пояснення матері, враховуючи думку дитини, проаналізувавши зібрані матеріали, вислухавши думку членів комісії з питань захисту прав дитини, діючи в межах чинного законодавства України та в інтересах дітей дійшли висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю [PERSON] . При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19, провадження № 61-11625сво22. З урахуванням того, що матір`ю [PERSON] забезпечуються належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини [PERSON] , сталі соціальні зв`язки, які склалися за місцем її проживання з матір`ю, психологічний стан, недоцільність порушення стабільності повсякденного життя дитини, враховуючи, що судом під час розгляду справи не встановлено обставин, які б унеможливлювали проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю та могли б нашкодити розвитку дитини, суд вважає, що визначення місця проживання доньки з матір`ю на сьогодні максимально відповідатиме найкращим інтересам дитини. Також, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання дитини з матір`ю не розлучає її з батьком, оскільки він не обмежений у своєму праві на спілкування з донькою, виявлення до неї турботи та на участь у вихованні та утриманні останньої. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, які підлягають стягненню на її користь з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved