Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Представник Литовезької сільської ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] загинув [INFO] від вогнепального поранення під час бойових дій з військовими формуванням російської федерації. [PERSON] проживає без реєстрації на території Литовезької сільської ради с.Заболотці Волинської області. За характеристикою сільської ради [PERSON] ніде не працює, облаштуванням побуту в господарстві не займається, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. 19 грудня 2024 року працівником служби у справах дітей Литовезької сільської ради разом з поліцейським офіцером громади та офіцером поліції сектору взаємодії з громадами Володимирського РВП ГУНП у Волинській області проведено профілактичний рейд під час якого з`ясовано, що умови проживання [PERSON] та малолітньої дитини незадовільні, в будинку брудно, наявний стійкий неприємний запах, постільна білизна брудна, одяг та речі побутового вжитку розкидані, спальне місце дитини відсутнє, дитина недоглянута, брудна, чистий одяг дитини відсутній, запас їжі відсутній. Комісією було прийнято рішення про вилучення дитини із сім`ї та поміщення в дитяче відділення КНП «Іваничівська БПЛ» Володимирського району Волинської області для медичного обстеження. З [PERSON] неодноразово проводились бесіди щодо належного утримання дитини, створення безпечних та комфортних умов проживання та виховання, забезпечення необхідним харчуванням та медичним наглядом, однак [PERSON] надані рекомендації не виконувала. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Литовезької сільської ради 20.12.2024 року було розглянуло питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 09 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та доказів. Ухвалою суду від 03 березня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання представника позивача про допит свідків. 02 червня 2025 року Радивилівським районним судом Рівненської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Представник позивача в судове засіданні не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.13). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с. 13 зворот) Відповідно до рішення Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області №106 від 20 грудня 2024 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , відібрано у матері [PERSON] в зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини. (а.с.17) Відповідно до рішення Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області №107 від 20 грудня 2024 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , направлено до КП «Центр медичної реабілітації та поліативної допомоги дітям» Волинської обласної ради. (а.с.18 зворот) Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області №106 від 20 грудня 2024 року [PERSON] , [INFO] , доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с.17 зворот -18) Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків та не здійснює батьківського піклування щодо своєї малолітньої дитини [PERSON] , не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі у його вихованні, усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. За таких обставин позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до положень Сімейного кодексу України вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена або на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved