Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У квітні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просив встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] , яка померла [INFO] , як сина та матері; встановити факт спільного постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 2000 року до дня смерті [PERSON] ; визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,30 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у власності колишньої спілки селян «Україна» с. Пижівка Новоушицького району Хмельницької області у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка належала їй на підставі втраченого сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №072788. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , якій належала земельна частка (пай) у колишній спілки селян «Україна» с. Пижівка. Вказує, що він прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), оскільки сертифікат серії ХМ №072788 втрачений, а також у зв`язку з неможливістю доведення факту спільного проживання позивача із [PERSON] на час відкриття спадщини та необхідністю встановлення факту родинних відносин. Зазначає, що у його свідоцтві про народження мати зазначена як « [PERSON] », однак свідоцтво про смерть матері видане на ім`я « [PERSON] ». Вказує, що на момент смерті [PERSON] фактично проживала разом із ним без реєстрації місця проживання в [ADDRESS] , оскільки мати хворіла та потребувала стороннього догляду, тому вважає себе таким, що прийняв спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав (арк. спр. 41). Від відповідача Новоушицької селищної надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову (арк.спр.39). Процесуальні дії у справі 01 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та виклик свідків. 20 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до даних свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] в с. Пижівка Новоушицького району Хмельницької області, матір`ю якого зазначена [PERSON] (арк. спр.10). 24 червня 1995 року спілці селян «Україна» (с. Пижівка) передано у колективну власність 1\~166,4 га землі. У списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 018, за номером 300 значиться [PERSON] (арк. спр. 14-18, 19-21). Відповідно до запису за №288 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельні частки (паї) спілки селян «Україна» (с. Пижівка), [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №072788, розмір паю - 2,3 в умовних кадастрових гектарах (арк. спр. 22). Вказана обставина\~також підтверджується\~відповіддю Головного\~управління Держгеокадастру\~у Хмельницькій\~області,\~де окрім\~іншого,\~зазначено про\~те,\~що взамін\~сертифікату державний\~акт на\~право власності\~на земельну\~ділянку [PERSON] не видавався (арк. спр. 13). Вартість земельної частки (паю) на дату видачі сертифікату становить 9\~299 грн (арк. спр. 13). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №072788, виданий [PERSON] втрачений, про що міститься запис у газеті (арк. спр. 24). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується за свідоцтвом про смерть (арк. спр.11). [PERSON] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживала з осені 2000 року, про що свідчить довідка видана Новоушицькою селищною радою від 09 квітня 2025 року (арк. спр. 25). Відповідно до даних погосподарських книг та довідок виданих Новоушицькою селищною радою, в с. Пижівка по вул. Набережна у період за 1996-2000 роки до членів двору належала голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , а у період з 2001-2005 року - голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , (арк. спр.26,27,28,29). З даних паспорта позивача, витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що останній з 20 травня 1997 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 8, 9). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, що підтверджується витягом із спадкового реєстру та даними відповіді нотаріуса (арк.спр.12,23). Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, пропуском строку для прийняття спадщини та неможливістю встановлення факту родинних відносин між позивачем та [PERSON] як сина та матері, що підтверджується відповіддю нотаріуса від 16 квітня 2024 року (арк. спр.23). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Щодо встановлення факту родинних відносин між фізичними особами Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293, частиною шостою статті 294 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, такий вирішується в порядку позовного провадження. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1ст.315 ЦПК України). Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання спадщини в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину слугувало те, що у свідоцтві про народження позивача ім`я матері зазначено - [PERSON] , однак свідоцтво про смерть матері видане на ім`я [PERSON] , а тому виникла необхідність у встановлені факту родинних відносин. Наявні у справі письмові докази, які були безпосередньо досліджені судом, зокрема відомості які містяться у погосподарських книгах, свідчать про те, що [PERSON] проживала в погосподарському номері с. Пижівка Новоушицького району та була членом колишньої спілки селян «Україна» (с. Пижівка). З 2001 року ім`я [PERSON] зазначено [PERSON] . Свідки [PERSON] \~та [PERSON] підтвердили у судовому засіданні, що матір позивача звали [PERSON] , проте її називали [PERSON] . Отже, суд вважає доведеним факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як рідних сина та матері. Щодо встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд зазначає наступне. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 3.20 Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт: паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свою заяву [PERSON] вказав, що є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , що було встановлено судом під час розгляду справи, заяву про прийняття спадщини після смерті останньої у визначений законом строк не подавав, проте вважає себе таким, що прийняв спадщину в силу постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті. Свідок [PERSON] підтвердила, що матір [PERSON] хворіла, потребувала допомоги, тому він забрав її до себе у с. Загродське у 2000 році, де вона проживала з ним постійно. У 2002 році матір тимчасово повернулась до с. Пижівка, але невдовзі знову повернулась до с. Загродське, де й померла. Свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] , як єдина дитина в сім`ї, забрав свою матір [PERSON] до себе у с. Загродське, оскільки вона була похилого віку та потребувала допомоги, де вона й проживала. Також їй відомо, що [PERSON] поверталась до с. Пижівка, проте їй не відомо на який термін. Наявні у справі письмові докази, зокрема довідка №97 від 09 квітня 2025 року, згідно якої [PERSON] хоча була зареєстрована у с. Пижівка, проте фактично там не проживала з осені 2000 року, показання свідків [PERSON] , [PERSON] ,\~які є чіткими, послідовними та не викликають у суду жодних сумнівів у своїй правдивості, на переконання суду, в сукупності підтверджують викладенні у заяві факти, оскільки суд установив, що позивач [PERSON] постійно проживав разом із матір`ю [PERSON] у будинку [ADDRESS] в період з 2000 року до [INFO] . Таким чином з огляду на викладене, варто зазначити, що відсутність єдиного зареєстрованого місця проживання спадкоємця та спадкодавця не може бути доказом того, що останні не проживали постійно разом на момент смерті спадкодавця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] з 2000 року по день її смерті за адресою: [ADDRESS] . Щодо визнання права в порядку спадкування. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220, ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.ст. 1217, 1261 ЦК України). З огляду на наведені вище норми права, суду при розгляді справ про визнання права на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Наявні у матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що на час передачі земель у колективну власність спілці селян «Україна» (с. Пижівка) та одержання останньою державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] перебувала у членах спілки селян та отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ 072788. Відповідно право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] увійшло до складу спадщини, яку прийняв її син - позивач [PERSON] , в порядку статті 1268 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обставина видачі спадкодавцю [PERSON] сертифікату серії ХМ №072788 судом встановлена при розгляді справи. Відсутність у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на спадкове майно у зв`язку із його втратою не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Оскільки відсутні інші спадкоємці, які б могли претендувати на спадщину, а Новоушицька селищна рада здійснює розпорядження землями сільськогосподарського призначення, в тому числі колишньої спілки селян «Україна» (с. Пижівка), Новоушицька селищна рада є належним відповідачем у справі. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняв. Тому,

Outcome: approved