Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

У березні 2025 року до Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір стягуваних на її користь аліментів з відповідача на утримання їх спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позову вказувала, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання їх спільного неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частки від доходу відповідача. Оскільки на даний час матеріальний стан позивача змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку, а тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Позивач, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, правом на участь в судовому засіданні не скористалася, в заяві просила про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - kv.dp.court.gov.ua. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи письмову згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, встановивши правовідносини, які існують між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що в період з 20.12.2014 року по 18.10.2016 року сторони перебували в шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та рішенням суду про розірвання шлюбу. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження записані сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження вбачається, що державна реєстрація про народження [PERSON] проведена відповідно до ст. 126 СК України. Малолітній [PERSON] проживає з матір`ю. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.12.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільного сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 3 ст.\~183\~СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 192\~СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розгляд справ судами має здійснюватися з дотриманням принципів змагальності, справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 182, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно зі ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з того, що відповідач є працездатним, (іншого перед судом не доведено) і як батько зобов`язаний матеріально утримувати свого сина, забезпечивши його необхідними благами, що потрібні для життя та виховання, враховує суд і вік дитини [PERSON] , який досяг 12-річного віку, відповідно перебуває у віці активного розвитку, зростання, відповідно його утримання потребує витрат як на активне харчування, так і на забезпечення сезонним одягом, тощо. Оскільки витрати позивача на утримання сина збільшилися, то суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та збільшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утриманням їх малолітнього сина [PERSON] , що відповідатиме найкращим інтересам малолітньої дитини. Оскільки позов задоволено, позивач є звільненою від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved