Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області з\~позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»,\~за участю третіх осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору приватного\~нотаріуса Броварського районного\~нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни\~Анатоліївни, приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва Клітченко Оксани\~Анатоліївни,\~про визнання виконавчого\~напису вчиненого приватного нотаріуса Броварського районного\~нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. 17.10.2019\~року за реєстровим №6966, таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Дебт Форс» на користь позивача в порядку повернення стягнутих за виконавчим написом грошових коштів в розмірі 10490,95 грн. Позов мотивовано\~тим,\~що про\~існування оскаржуваного\~напису позивач\~дізнався випадково,\~шляхом перевірки\~даних в\~телефоному додатку\~«Дія».\~З відповідді\~на запит\~з`ясувалось,\~що на\~примусового виконанні\~у приватного\~виконавця перебуває\~виконавче провадження№60459657\~з виконання\~виконавчогонапису №6966,\~виданного приватним\~нотаріусом БРНО\~Гамзатовою А.А.\~17.10.2019\~року,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Дебт\~Форс» заборгованості\~в розмірі\~19374,56\~грн.\~В межах\~виконавчого провадження\~з [PERSON] стягнуто 5948,63 грн. Проте, згід но довідки за місцм роботи позивача з його заробітної плати було утримано 10490,95 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом і як наслідок приватним виконавцем неправомірно відкрито виконавче провадження. Оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 17.10.2019 року в період часу коли законодавством не було переддбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. При цьому, матеріали виконавчого провадження взагалі не містять жодного кредитного договору, укладеного із позивачем. Крім того, вимога ТОВ «Дебт Форс» не є безспірною, а позивач не був належним чином повідомлений про наявність такої вимоги з боку ТОВ «Дебт Форс», а відтак був позбавлений можливості заперечити щодо її задоволення в сумі, передбаченій в оскаржуваному виконавчому написі. Викладене вище, на думку позивача, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також повернення стягнутих за виконавчим провадженням коштів в ролзмірі 10490,95 грн. та стягнення судових витрат, що і стало причиною для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 28.04.2025\~року було\~задоволено заяву представника позивача\~та забезпечено\~позов шляхом зупинення стягнення, що проводиться\~на підставі\~виконавчого напису №6966, вчиненого 17.10.2019 року приватним\~нотаріусом Броварського районного\~нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною\~Анатоліївною,\~що перебуває\~на виконанні приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва Клітченко Оксани\~Анатоліївни ВП №60459657 про стягнення\~з [PERSON] на\~користь ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~заборгованість в\~розмірі 33616,30\~грн., до ухвалення рішення у справі Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 28.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у\~визначений ухвалою\~суду строк\~ні відзиву\~на позов,\~ні клопотання\~про розгляд\~справи в\~судовому засіданні\~з повідомленням\~сторін до\~суду не\~подав.\~Судова кореспонденція,\~разом з\~ухвалою суду\~про відкриття\~провадження у\~справі (з\~роз`ясненням його\~процесуальних прав)\~отримав 07.05.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 51). Треті особи письмові пояснення щодо позову до суду не подали. Судову кореспонденцію, разом з ухвалою суду про відкриття провадження у справі (з роз`ясненням їх процесуальних прав) отримали. Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.10.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір банківського поточного (карткового) рахунку № [NUMBER] (а.с. 15-16). 17.10.2019\~року приватним нотаріусом Броварського районного\~нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною\~Анатоліївною вчинено виконавчий\~напис та\~зареєстровано в\~реєстрі за\~№ 6966,\~згідно з\~текстом якого звернено стягнення\~з [PERSON] ,\~який є\~боржником за\~кредитним договором\~№0050/087243-ZP від 26.10.2011\~року, укладеним між\~АТ «Укрсоцбанк» правонаступником\~всіх прав\~та обов`язків\~якого,\~на \~підставі договору\~відступлення прав\~вимоги за\~кредитними договорами\~2019-1УСБ/ВЕСТА\~від 28.01.2019\~року є\~ТОВ «ФК\~«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»,\~правонаступником якого,\~на підставі\~договору відступлення\~прав вимоги\~29-01/19/2\~від 29.01.2019\~року є\~ТОВ «Вердикт\~Капітал». Стягнення заборгованості\~проводиться за\~період з\~29.01.2019\~року по\~09.10.2019\~року.\~Сума заборгованості\~складає 32966,30\~грн.\~а також 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ЗУ «Про нотаріат». (а.с. 17). 30.10.2019\~року приватним виконавцем\~виконавчого округу\~міста Києва Клітченко О.А. було винесено постанову про\~відкриття виконавчого\~провадження №60459657\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису №6966,\~виданого 17.10.2019\~року приватним нотаріусом Броварського районного\~нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Вердикт Капітал»\~заборгованості в розмірі 33616,30 грн. (а.с. 9). Вказаний виконавчий\~напис перебуває\~на примусовому\~виконанні у\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва Клітченко Оксани\~Анатоліївни, що підтверджується\~постановами про: стягнення з боржника основної винагороди від 30.10.2019 року, арешт коштів боржника від 12.05.2020 року, заміну сторони виконавчого провадження стягувача з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» від 25.04.2024 року, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.12.2024 року (а.с. 10, 11, 12, 13). Згідно відповіді приватного виконавця\~виконавчого округу\~міста Києва Клітченко О.А.\~від 08.04.2025\~року в\~межах виконавчого\~провадження №60459657\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто 5948,63 грн. (ас. 15). Разом з тим, з довідки №338 від 18.04.2025 року, виданої Військовою частиною [NUMBER] вбачається, що з заробітної плати [PERSON] за період з 01.02.2025 року по 30.04.2025 року було утримано суму в розмірі 10490,95 грн., за постановою від 10.12.2024 року по виконавчому провадженню №60459657 (а.с. 30). Дізнавшись про\~вчинений виконавчий\~напис нотаріуса\~та відкрите\~на його\~підставі виконавче\~провадження, [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом про\~визнання виконавчого\~провадження таким,\~що не\~підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів, оскільки нотаріус, під час вчинення виконавчого напису мав перевірити безспірність заборгованості, крім того, відповідачем не було попереджено позивача про наявність заборгованості та не надано нотаріусу всіх передбачених законом документів для вчинення виконавчого напису. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Так , згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд виходить, крім іншого, із того, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса складається з двох етапів: підготовчий, який включає повідомлення боржника і безпосередньо учинення виконавчого напису, який включає подання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, у тому числі і повідомлення боржника. Недотримання одного з етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Матеріали справи не містять доказів направлення листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа. Встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є окремою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Така на правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 і від 15 січня 2020 року у справі 305/2082/14. Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18), у постанові від 25 березня 2019 року, у справі № 629/3881/16-ц, провадження № 61-31187св18. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем, як і третіми особами не надано суду нотаріально посвідченого договору, у зв`язку з невиконанням якого нарахована та з позивача стягується заборгованість, на який посилається стягувач та нотаріус (кредитний договір №0050/087243-ZP від 26.10.2011 року укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] ). Відповідно до частини третьої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених ним позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вирішуючи вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд враховує, що останній вчинений не на підставі нотаріального посвідченого договору і існування заборгованості не є безспірним. Задоволення позову у цій частині не перешкоджає ТОВ «Дебт Форс» звернутися за стягненням зазначеної суми у судовому порядку. Щодо стягнення\~з ТОВ «Дебт Форс» коштів, утриманих з позивача за зазначеним вище виконавчим написом нотаріуса, позивач просить стягнути на його користь з відповідача 10490,95 грн., як безпідставно стягнуті з нього кошти. Враховуючи, що цим рішенням суд визнав оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, між сторонами виникли також спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 ЦК України. Так, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі №753/15556/15-ц, від 23.01.2020 року в справі №910/3395/19. Згідно з\~матеріалами справи,\~правовою підставою\~для набуття ТОВ «Вердикт\~Капітал» (правонаступником\~якого наразі\~є ТОВ\~«Дебт Форс»)\~грошових коштів\~став виконавчий напис нотаріуса, який цим рішенням визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 ЦК України. Разом з\~тим,\~матеріалами справи\~підтверджується лише\~сума в\~розмірі 5948,63\~грн.,\~яка була\~стягнута на\~користь стягувача\~(а.с.\~15). При цьому, заявлена позивачем сума - 10490,95 грн. не підлягає до стягненню, оскільки позивачем не доведено щодо здійснення цих відрахувань саме на користь стягувача, з огляду на наявність постанови про стягнення з боржника основної винароди. Тому до стягнення підлягає лише сума в розмірі 5948,63 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 2503,44 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial