Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-15 00:00:00

12 березня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного\~суду Миколаївської\~області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . 30 березня 2024 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) проведено реєстрацію зміни імені позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Крім того, зазначає, що з 01 вересня 2024 року позивач є студентом денної форми навчання Миколаївського національного аграрного університету, датою завершення здобуття освіти - 30.06.2028 року, тобто, навчання є його основним зайняттям, а отже позивач не має можливості працювати та потребує матеріальної допомоги, посилаючись на необхідність коштів на проїзд до місця навчання, проживання, купівлю одягу, харчування, підручники тощо. Зазначає, що 14 листопада 2019 року рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, розірвано. На теперішній час позивач повністю знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] , не одружений, не працює і потребує матеріальної допомоги від свого батька. Мати не в змозі самостійно утримувати позивача, її доходів не вистачає на покриття вказаних вище витрат. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача не надає. У зв`язку з цим, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, а також просив стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 березня 2025 року вказана цивільна справа розподілена та передана головуючому судді Павленко І.В. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання позивач не з`явився; при цьому, 14 квітня 2025 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надав заяву, в якій просив розгляд цивільної справи проводити без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 33-34). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив; копія ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі та судові повістки про виклик до суду направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання останнього рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, однак не вручені та повернулися з причин «за закінчення терміну зберігання», а також з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зазначене узгоджується із правовою позицією Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.05.2023 року року у справі № 755/17944/18 провадження № 61-185св23. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, листи, що повернулися з відміткою в довідці поштового відділення про причину повернення: «за закінчення терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою» - є належно врученими. Суд розцінює відповідача як такого, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, інші заяви та клопотання від відповідача суду також не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Судом установлено, що між сторонами виникли сімейні зобов`язальні правовідносини щодо обов`язку батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та його виконання, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (надалі - СК України), а також встановлено такі фактичні обставини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 2006 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 457 (а. с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 30 березня 2024 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище та по батькові на « [PERSON] » (а. с. 8). Згідно довідки № 229779, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти 01.09.2024 року, позивач [PERSON] , [INFO] , є студентом денної форми навчання Миколаївського національного аграрного університету, рівень освіти - бакалавр, датою наказу про зарахування є 09 серпня 2024 року, датою завершення здобуття освіти - 30 червня 2028 року (а. с. 9). Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області (справа № 480/886/19, провадження 2/945/589/19) позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 151 від 20.05.2006 року - розірвано (а. с. 10-12). З довідки № 20-06-01-25 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, від 06.03.2025 року, виданої адміністратором Центру надання адміністративних послуг Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області власнику житлового приміщення/будинку [PERSON] , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 03.06.2013 року по т.ч; [PERSON] , [INFO] , з 22.05.2012 року по т.ч.; [PERSON] , [INFO] , з 18.08.2006 року по т. ч., а усього 3 особи (а. с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що передбачено ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до частини 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, у суду відсутні докази, що відповідач має вади здоров`я, інших утриманців. Письмових доказів виконання батьком обов`язків щодо утримання дитини, яка продовжує навчання, матеріали справи не містять. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не працює, що свідчить про те, що він потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Матеріальну допомогу у зв`язку із навчанням повнолітній дитині має надавати не тільки матір, а й батько. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1-3\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вище зазначене, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до закінчення сином навчання. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 12.03.2025. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 211, 20 грн. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500,00 грн. В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500,00 грн позивач надав такі документи: договір № 07/25 про надання правничої допомоги від 11.03.2025 року, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Пугаченком Сергієм Юрійовичем «Правова Гільдія» (а. с. 17); акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору № 07/25 про надання правничої допомоги від 11.03.2025 року, відповідно до якого в період з 11.03.2025 року по 12.03.2025 року адвокат Пугаченко Сергій Юрійович виконав та передав клієнту [PERSON] наступні роботи (послуги): Усна консультація з питань стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, вивчення та аналіз документів, роз`яснення юридичних наслідків розгляду судом позовної заяви, роз`яснення порядку набрання рішенням законної сили, його виконання, аналіз законодавства, що регулює правовідносини між сторонами, аналіз судової практики, консультування щодо обґрунтування правової позиції Клієнта, узгодження правової позиції; Складання позовної заяви про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Виготовлення позовної заяви з додатками відповідно до кількості сторін у справі; Вартість робіт (послуг) відповідно до п. 3.2. Договору становить 6 500,00 грн без ПДВ; Клієнт сплатив Адвокату за наданні послуги грошовими коштами 6 500,00 грн (а. с. 16); квитанцію до прибуткового касового ордера № 45839 від 12.03.2025 року, з якої вбачається, що [PERSON] сплатив 6 500,00 грн адвокату Пугаченку Сергію Юрійовичу (а. с. 15); ордер про надання правничої допомоги серії ВЕ № 1148979 від 11.03.2025 року (а. с. 18); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії МК № 837 (а. с. 19). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). З урахуванням ст. 133, 137 ЦПК України та висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн.

Outcome: approved