Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

у травні 2025 року ТОВ «Сіроко Фінанс» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Договором позики № 72295422 в сумі 33 999,87 грн, а також 3 028,00 грн сплаченого судового збору. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05.01.2023 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «1 безпечне агентство безпечних кредитів» укладено Договір факторингу № 031-050123 за умовами якого ТОВ «1 безпечне агентство безпечних кредитів» відступило ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги за Договором позики № 72295422 від 26.09.2022 року. На виконання умов вказаного Договору позики ТОВ «1 безпечне агентство безпечних кредитів» перерахувало на вказаний [PERSON] рахунок грошові кошти в сумі 8 500,00 грн, які останній зобов`язався повернути та сплатити проценти за час користування коштами позики в строк та на умовах передбачених цим Договором. Станом на день подання позовної заяви, загальна сума заборгованості відповідача за Договором позики становить 33 999,87 грн, з яких: сума неповернутої позики - 8 500,00 грн і 25 499,87 грн - сума нарахованих та несплачених процентів. У зв`язку з викладеним, ТОВ «Сіроко Фінанс» просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 15.05.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. 03.06.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому [PERSON] просить відмовити в позові або погодити суму 8 722,99 грн, посилаючись на те, що загальна вартість кредиту становить 10 731,25 грн, з яких: 8 500,00 грн - сума кредиту за договором і 2 231,25 грн - проценти за користування кредитом, при цьому з наданих банком документів вбачається, що ним сплачено за вказаним кредитом 2 008,26 грн. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ТОВ «Сіроко Фінанс» є юридичною особою за законодавством України, фінансовою установою (Свідоцтво Нацкомфінпослуг № ФК 1207), яка здійснює господарську діяльність, та надає фінансові послуги на підставі чинної ліцензії на діяльність фінансової компанії (з правом надання послуг факторингу, надання коштів та банківських металів у кредит), безстрокової, в бездокументарній формі, дата і номер рішення щодо зміни обсягу ліцензії: 05.04.2024 року № 21/288-рк; дата внесення запису до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензії: 21.03.2024 року, переоформлена з ліцензій: надання послуг факторингу, надання послуг з фінансового лізингу, надання коштів у позику. 05.01.2023 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «1 безпечне агентство безпечних кредитів» укладено Договір факторингу № 031-050123, за умовами якого клієнт відступив фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги. Згідно з Витягом з Реєстру прав вимоги № 01/03/23 від 01.03.2023 року клієнт відступив факторові право вимоги за Договором позики № 72295422, укладеним 26.09.2022 року між ТОВ «1 безпечне агентство безпечних кредитів» та [PERSON] . Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 767 від 06.03.2023 року ТОВ «Сіроко Фінанс» сплатило ТОВ «1 безпечне агентство безпечних кредитів» фінансування згідно з реєстром до Договору факторингу № 031-050123 від 05.01.2023 року. Відповідно до положень ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Договір позики № 72295422, право вимоги за яким набуте ТОВ «Сіроко Фінанс», укладений 26.09.2022 року між відповідачем і ТОВ «1 безпечне агентство безпечних кредитів», що здійснює господарську діяльність на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії, безстрокової, в бездокументарній формі (переоформлена з ліцензії «Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту», виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 19.11.2015 року, переоформленої 26.01.2017 року, переоформлена в Національному банку України на ліцензію фінансової компанії з правом надання коштів та банківських металів у кредит 12.03.2024 року, безстроково, в бездокументарній формі). Зазначений Договір позики укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого, відповідно до положень п.п. 1, 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» у сторін цього Договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікаторомY8nexi1ADF, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 3, ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Стаття 5 Закону України «Про електронну комерцію» гарантує однаковість юридичної сили електронних правочинів та правочинів, укладених в іншій формі, передбаченій законодавством. Вищезазначений порядок укладення електронного договору узгоджується також з практикою Верховного суду (постанови від 12.01.2021 року в справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 року в справі №404/502/18 та від 09.09.2020 року в справі №732/670/19). За умовами зазначеного Договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника (рахунок [NUMBER] ), а позичальник зобов`язався повернути суму позики, та сплатити плату від суми позики за весь час користування коштами позики, в порядку і на умовах, що визначені Договором позики. Строк Договору позики - 30 днів. Дата повернення позики - 26.10.2022 року. Процентна ставка становить 2,5 % (фіксована) за день. На виконання умов Договору позики позикодавець 26.09.2022 року перерахував на вказаний позичальником рахунок грошову позику за умовами Договору в сумі 8 500,00 грн, виконавши взяті на себе договірні зобов`язання, що підтверджується листом АТ «Таскомбанк» № 38830/47.1. від 26.12.2024 року. Натомість відповідач у встановлені умовами Договору позики строки суму позики в повному обсязі не повернув, проценти не сплатив, в зв`язку з чим за час користування коштами на суму позики нараховано проценти та загальний борг склав 33 999,87 грн, з яких:8 500,00 грн - сума неповернутої позики та 25 499,87 грн - сума нарахованих та несплачених процентів. Відповідно до умов ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Також, 24.12.2024 року ТОВ «Сіроко Фінанс» направляло на адресу боржника письмову вимогу про погашення заборгованості, в якій зазначено про те, що у випадку несплати боргу,позивач має намір вчинити необхідні дії, направлені на стягнення боргу в судовому порядку, яке боржником проігнороване. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами Договору позики та ст. ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України передбачають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за спірним Договором позики в повному обсязі перед ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» чи сплати такої позивачу після укладання Договору факторингу. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «Сіроко Фінанс» за Договором позики № 72295422 від 26.09.2022року. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за цим Договором не погашає. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність Договору позики між відповідачем та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув права вимоги за вищевказаним Договором позики згідно з Договором факторингу № 031-050123 від 05.01.2023 року. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В порядку ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Звертаючись із вказаним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 33 999,87 грн, з яких: 8 500,00 грн - сума неповернутої позики та 25 499,87 грн - сума нарахованих та несплачених процентів. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Умовами Договору позики № 72295422 від 26.09.2022 року передбачено, що строк цього Договору становить 30 днів. Матеріали справи не містять доказів зміни в установленому порядку строку виконання спірного Договору позики. Вбачається, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в Договорі позики строк грошові кошти та нараховані проценти за користування позикою в повному обсязі не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка відповідно до умов Додатку № 1 до Договору позики № 72295422 від 26.09.2022 року, становить 10 731,25 грн (загальна вартість кредиту), з яких 8 500,00 грн - сума кредиту за Договором і 2 231,25 грн - проценти за користування кредитом. Сторонами дій щодо пролонгації спірного Договору позики не вчинялося. Разом з тим, з витягу реєстру прав вимог вбачається, що первісний кредитор передав право вимоги за Договором позики № 72295422 від 26.09.2022 року,на загальну суму 33 999,87 грн, з яких: 8 500,00 грн - сума неповернутої позики та 25 499,87 грн - сума нарахованих та несплачених процентів. Згідно з розрахунком заборгованості, первісним кредитором здійснено нарахування за процентами за позикою по 20.02.2023 року, при цьому оплата клієнта 23.10.2022 року становить 2 008,26 грн. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Таким чином, задоволенню підлягає вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням з урахуванням сплачених відповідачем за Договором позики № 72295422 від 26.09.2022 року коштів, яка у загальному розмірі складає 8 722,99 грн=10 731,25 грн (загальна вартість кредиту)-2008,26 грн (здійснена відповідачем оплата 23.10.2022 року), що і передбачено умовами вказаного Договору позики, є доведеною та підлягає задоволенню, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постановах: від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року в справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року в справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020 року в справі № 912/1120/16, від 21.09.2021 року в справі № 910/10374/17. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами Договору позики № 72295422 від 26.09.2022 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надані кошти протягом 30 днів. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування позикою в межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування позикою після спливу 26.10.2022 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору позики в передбачені цим Договором строки позику не погашено. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не надав суду підтверджень щодо неукладення Договору позики чи неотримання в позику коштів, а також доказів відсутності у нього заборгованості в повному обсязі. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання за спірним Договором позики, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 8 722,99 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 776,98 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial