Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

24.12.2024 адвокат Козленко Т.В. звернулася до Карлівського районного суду в інтересах [PERSON] та [PERSON] з позовом до ТОВ «Агро - Край» про стягнення орендної плати, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивачів орендну плату у розмірі 8826,81 грн., яка складається з суми основного боргу 8398, 49 грн. та 428,32 грн. індексації. Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 2,5522 га, кадастровий номер 5321684900:00:001:0304, яка розташована на території Федорівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ЯМ №138156 від11.04.2012. Згідно договору оренди землі №б/н від 20.04.2012, додаткової угоди до договору оренди від 01.09.2016 та угоди про внесення змін до договору оренди землі від 24.11.2017 до договору оренди землі №б/н від 20.04.2012, земельна ділянка була передана в оренду відповідачу. Додатковою угодою до договору оренди землі від 01.09.2016 внесено зміни до договору, а саме п. 3.1. змінено строк дії договору на 7 років, п.2.4 встановлено нормативно грошову оцінку земельної ділянки 93316,55 грн., п. 4.1. розмір річної орендної плати складає 9% від нормативної грошової оцінки. Згідно з п. 4.3 договору оренди землі б/н від 20.04.2012 орендна плата сплачується орендарем орендодавцю в касі орендаря шляхом видачі готівкових коштів не рідше 1 разу на рік та не пізніше в строк з 01 вересня по 31 грудня кожного року. Обчислення розмірі орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. В порушення вказаних зобов`язань орендар не сплатив орендну плату за 2023 рік, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 8826,81 грн. з урахуванням індексації, яка на звернення орендодавця в січні 2024 року не була виплачена в позасудовому порядку. Ухвалою суду від 27 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у строк протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали суду про відкриття провадження. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримав 30.12.2024 в особистому кабінеті через електронний суд. 22.01.2025 через електронний суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якій останній просить відмовити у задоволенні позовної заяви у зв`язку не правомірністю вимог про стягнення заборгованості у розмірі 8826,81 грн, оскільки договір оренди землі діяв до 01.09.2023 року (244 дні). Окрім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 04.09.2023 було зареєстровано відомості про інші речові права щодо земельної ділянки 5321684900:00:001:0304 з іншим суб`єктом (орендарем). Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ЦПК України встановлено неможливість такого поновлення. Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що відповідач не обґрунтував поважності причини ненадання відзиву у встановлений судом строк, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для врахування відзиву, поданого 22.01.2025 під час розгляду справи. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 2,5522 га, кадастровий номер 5321684900:00:001:0304, яка розташована на території Федорівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ЯМ №138156 від 11.04.2012, свідоцтв про право на спадщину. ТОВ «Агро - Край» використовує вказану земельну ділянку згідно договору оренди землі від 20.04.2012, укладеного між ТОВ «Федорівка і К» і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №70261747 від 11.10.2016, додатковї угоди від 01.09.2016 та угоди від 24.11.2017 про внесення змін до договору оренди землі, укладеної між [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Федорівка і К» та ТОВ «Агро - Край». Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 01.09.2016 внесено зміни до п. 3.1. до договору оренди землі від 20.04.2012, а саме викладено його в наступній редакції: «Цей договір укладено на 7 (сім) років з дати укладення додаткової угоди. Договір діє до 01.09.2023 р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк». Відповідно до п. 2.4 договору оренди землі від 20.04.2012 (в редакції додаткової угоди від 01.09.2016) нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 93316,55 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації станом на 01.01.2016 року. Згідно з п. 4.1 вказаного договору оренди землі (зі змінами, внесеними додатковою угодою від 01.09.2016) розмір річної орендної плати за оренду земельної ділянки складає 9 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на момент укладення договору. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції у відповідності до п. 4.2 договору оренди землі від 20.04.2012. Орендна плата сплачується орендарем орендодавцю в касі орендаря шляхом видачі готівкових коштів не рідше 1 разу на рік і не пізніше ніж в строк з 01 вересня до 31 грудня кожного року (п.4.3. договору оренди землі від 20.04.2012). В зв`язку з невиплатою орендної плати за 2023 рік, позивачем 29.11.2024 на адресу ТОВ «Агро-Край» було направлено лист вимогу про виплату заборгованості, яка залишилася поза увагою товариства. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Положеннями статей 21, 22 Закону України\~«Про оренду\~землі» визначено,\~що орендна\~плата заземлю\~-це\~платіж,який\~орендарвносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За нормами статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Сторонами не заперечуються визначені ними в договорі оренди землі, додаткових угодах, умови, що орендна плата сплачується орендарем орендодавцю в касі орендаря шляхом видачі готівкових коштів не рідше 1 разу на рік і не пізніше ніж в строк з 01 вересня до 31 грудня кожного року, в останній рік оренди до закінчення терміну оренди; розмір річної орендної плати за оренду земельної ділянки складає 9,0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на момент укладання договору; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 93316,55 грн з урахуванням коефіцієнта індексації станом на 01 січня 2016 року. Таким чином, саме умовами укладених договорів визначено два періоду здійснення розрахунку орендаря з орендодавцем, тобто в даному випадку таким періодом буде здійснення виплати орендної плати в останній календарний рік дії договору, у зв`язку з чим орендна плата підлягає виплаті до 01 вересня 2023 року. При цьому, умови договору не містять порядку, розміру та форми здійснення виплати орендної плати за неповний календарний рік. Із змісту укладених між сторонами угод вбачається, що строк договору оренди останні визначили в сім календарних років, тобто до 01 вересня 2023 року, а відтак орендну плата за землю орендар мав сплачувати орендодавцеві за користування земельною ділянкою за кожний з семи таких календарних років. Тобто, оплата має здійснюватися за кожний календарний рік, який охоплював період з вересня 2022 року по вересень 2023 року, згідно до умов п. 4.3 угоди мала бути проведена орендарем як в останній рік оренди до закінчення терміну її дії. Доказів протилежного орендарем не надано. Наведене свідчить, що належна позивачам ділянка перебувала в орендаря повних сім календарних років, за які останній і має здійснити виплату орендної плати. Те, що закінчення строку дії договору припадає не на кінець сільськогосподарського року, а на 01 вересня, не звільняє орендаря від виконання обов`язку сплатити власнику земельної ділянки всю передбачену умовами договору оренду плату за календарний рік з вересня 2022 по вересень 2023 року, а не лише її частину. Також суд звертає увагу, що часткова сплата орендної плата мала б місце у випадку дострокового розірвання орендних правовідносин між сторонами правочину, що не вбачається з матеріалів даної справи. Водночас, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21) зроблено висновок, що: «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party)». Зазначене тлумачення має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище, оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь у процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17, провадження № 61-17583св20). Враховуючи, що ТОВ «Агро-Край» є стороною, яка займалася підготовкою як договору оренди та додаткових угод до нього, так і спірних умов щодо орендної плати, суд вважає, що тлумачення договору оренди землі та додаткових угод до нього повинно здійснюватися на користь орендодавців [PERSON] та [PERSON] . За вказаних обставин суд приходить до висновку, що на користь позивачів підлягає стягненню орендна плата за 2023 рік в повному обсязі , з урахуванням передбаченої сторонами індексації, що загалом становить 8826,81 грн, згідно розрахунку позивача, що не було спростовано орендарем. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в повному розмір, тобто 1211,20 грн.

Outcome: approved