Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Брайко Ю.В. звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги обгрунтовує тим, що 15 березня 2014 року між сторонами було укладено шлюб. За час перебування в шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2018 року шлюб було розірвано. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2018 року у справі №591/7116/17 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька [PERSON] ..Такі висновки суд виніс, оскільки мати дитини взагалі не приймала участь у вихованні, утриманні сина, навіть не спілкувалася з ним. Повне утримання, самостійне виховання, піклування сина - [PERSON] з 2017 року здійснює позивач. Документами підтверджується, що позивач з сином прописані та проживають разом. Згідно характеристики зі школи №01-26/222 від 19 квітня 2024 року: «Хлопчик проживає з татом, [PERSON] . Батько приводить та забирає [PERSON] зі школи. [PERSON] приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, викликається на прохання класного керівника, відвідує школу та батьківські збори, співпрацює з вчителями.» Згідно довідки від 25 квітня 2024 року №409/05-21: «декларація укладена з батьком дитини [PERSON] », «.. на прийом з приводу щорічних планових оглядів, щеплень та у випадку захворювання дитини супроводжує батько дитини [PERSON] ». Мати фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, коштів на доньку не дає, не цікавиться її життям. Посилаючись на зазначені обставини, просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2024 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 06 листопада 2024 року о 09 год. 00 хв. 06 листопада 2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 18 грудня 2024 року 09 год. 30 хв. у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки, відсутністю відомостей про її належне сповіщення. 18 грудня 2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 30 грудня 2024 року 09 год. 20 хв. у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки, відсутністю відомостей про її належне сповіщення. 30 грудня 2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 27 січня 2025 року 09 год. 15 хв. у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки, відсутністю відомостей про її належне сповіщення. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено дану справу для розгляду по суті на 10 квітня 2025 року о 13 год. 30 хв. з викликом сторін. 10 квітня 2025 року допитано свідків [PERSON] ,, [PERSON] , протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 30 травня 2025 року, о 09 год.30 хв. у зв`язку з наданням можливості підготовки висновку Управлінню «Служба у справах дітей» Сумської міської ради. 30 травня 2025 року від Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надійшов висновок про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 70-71). В зазначене судове засідання з`явилася представник позивача - адвокат Брайко Ю.В., яка підтримала заявлений позов в повному обсязі. Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Погрібна О.С. в судовому засіданні підтримала наданий Управлінням висновок та пояснила, що відповідачка ніби і виявляє бажання спілкуватися дитиною, але не вчиняє жодних дій. Вона має доньку [PERSON] , 2019 року народження та дбає про дитину чоловіка. Співбесіда з відповідачкою була проведена, і вона сказала, що буде відстоювати свої інтереси. Позивач та відповідачка в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши думку учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4-зворот). З копії довідки міського Єдиного інформаційно-розрахункового центру від 09 січня 2024 року вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: [PERSON] , 1965 року народження, [PERSON] , 2014 року народження (а.с.5). З копії характеристики Комунальної установи Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №25, м. Суми від 19 квітня 2024 року №01-26/222 вбачається, що [PERSON] навчається у вказаній установі з 1 класу. [PERSON] зарекомендував себе як старанний учень. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівнів. Пам`ять розвинена, увага стійка, до уроків готується систематично. Добре розвинене мовлення та логічне мислення. Має добрий загальний розвиток.Має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Навчається в повну міру своїх сил, виявляє зацікавленість до навчання. Навички читання розвинені на достатньому рівні. [PERSON] читає цілими словами, але не завжди розуміє зміст прочитаного. Добре володіє програмовим матеріалом з математики та української мови. Мова виразна, має достатній словниковий запас. Письмові роботи виконує старанно, але інколи допускає незначні орфографічні помилки. На уроках не завжди активний. Потребує незначного стимулювання та допомоги вчителя. [PERSON] підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. До доручень ставиться відповідально. Правила здорового способу життя і безпечної поведінки виконує. Учень бере активну участь у житті класу та позакласних заходах. Під час дії воєнного стану [PERSON] навчається за змішаною формою навчання. Хлопчик проживає з татом, [PERSON] . Батько приводить та забирає [PERSON] зі школи. [PERSON] приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина. Відкликається на прохання класного керівника, відвідує школу та батьківські збори, співпрацює з вчителями (а.с.12). З повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Сумської міської ради від 25 квітня 2024 року № 409/05-21 вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться під медичним наглядом лікаря-педіатра амбулаторії №1 підприємства [PERSON] (декларація укладена батьком дитини [PERSON] 30.09.2018).Згідно даних Історії розвитку дитини, ф. 112/о, електронної карти [PERSON] та зі слів лікаря, на прийом з приводу щорічних планових медоглядів, щеплень та у випадку захворювання дитину супроводжує батько дитини [PERSON] (а.с.13-зворот). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2018 року у справі № 591/6376/17 шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2018 року у справі №591/7116/17, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька [PERSON] (а.с.7-11). 30 травня 2025 року від Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надійшов висновок про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано про те, що спеціалістом Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради 01.10.2024 року було обстежено умови проживання [PERSON] за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження було з`ясовано, що відповідачка проживає в чотирьох кімнатній квартирі свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , з яким 07 жовтня 2023 року зареєструвала шлюб. Квартира з усіма зручностями, укомплектована сучасними меблями та побутовою технікою. Має доньку [PERSON] , [INFO] , по відношенню до якої є одинокою матір`ю. Також, в квартирі проживає син чоловіка - [PERSON] , [INFO] , та мати чоловіка - [PERSON] , [INFO] . Відповідачка працює в КП Сумської міської ради «Електроавтотранс». З її слів з сином - [PERSON] практично не спілкується, дитина проживає з батьком, останній раз з [PERSON] бачилася в серпні, на день його народження, подарувала подарунок, але дитина на контакт не пішла. Також, 07.10.2024 року проведено обстеження умов проживання дитини - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що [PERSON] проживає в приватному будинку з батьком [PERSON] та з бабусею [PERSON] , [INFO] . В житловому будинку наявні усі необхідні меблі, побутова техніка. У дитини наявне спальне місце, письмовий стіл, достатня кількість одягу, взуття, наявне місце для зберігання одягу та особистих речей. Батько займається утриманням та вихованням сина самостійно, між ними дружні, довірливі відносини, вони мають емоційний зв`язок, багато часу проводять разом, батько підтримує сина, допомагає у навчанні. Згідно з інформацією КУ «Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ст. ЗОШ № 25» від 21.10.2024 року, [PERSON] навчається в 5-Б класі, якого виховує батько, він відгукується на прохання класного керівника, відвідує батьківські збори та забезпечує [PERSON] всім необхідним для дистанційного навчання. Мати, [PERSON] , не спілкується з класним керівником та не підтримує зв`язок. [PERSON] забезпечує сина матеріально, піклується про нього, приймає участь у його повсякденному житті, навчає життєвим та моральним цінностям та взагалі виховує його без участі матері - [PERSON] . Відповідно до наказу командира Добровольчого формування Сумської територіальної громади № 1 від 01.04.2023 № 43 [PERSON] зарахований добровольцем в члени Добровольчого формування № 1 Сумської міської територіальної громади. На думку [PERSON] поведінка колишньої дружини свідчить про незацікавленість її як матері у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків. За час окремого мешкання вона самоусунулась від виконання свої батьківських обов`язків відносно сина, не цікавиться його навчанням та розвитком, не приймає участі в утриманні, не відвідує і не спілкується з дитиною, не проявляє щонайменшої материнської турботи. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються позивачем, як ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Також, була проведена розмова з малолітнім [PERSON] , який впевнено повідомив, що проживає разом з батьком, а з мамою не спілкується і її бачив останній раз на свій день народження. Зважаючи на вказане, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе позбавити батьківських прав відповідачку відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 70-71). Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач являється її сином. Син та відповідачка одружилися у 2014 року, а у 2018 році розлучилася. Відповідачка почала самоусуватися, спочатку спілкувалася з дитиною, забирала на день. Зараз не телефонує, не забирає, не допомагає матеріально [PERSON] питаннями займається батько дитини. Відповідачка не телефонує, давно на День народження якусь 1000 грн. може дати. Вона не бачила відповідачку три роки. Свідок живе разом з позивачем та онуком. Їжу купує батько дитини, а вона готує. [PERSON] ходить в школу у 5 клас, навчання онлайн, уроки вчить батько, одяг він купує. Інколи відповідачка забирала дитину до себе, без ночівлі. Років 4-5 відповідачка припинила спілкування з дитиною, у неї народилася ще дитина, і вона сином не займається. Один раз на випускний як 1 клас закінчила дитина вона приходила. Відповідачка дитині не телефонує і не бачиться зовсім. Пояснила, що вона питала [PERSON] , і він сказав, що до мами не хоче, це влітку було. Пояснила, що як були сторони у шлюбі, то жили окремо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з позивачем підтримує дружні відносини, знайомі з дитинства, років 20-25 знають один одного. Зазначив, що після того як сторони розлучилися, він відповідачку не бачив і не чув. Дитина з 2018 року проживає з батьком. З позивачем бачиться 4-5 разів на тиждень. Як було у Дениса День народження у 2024 році, то відповідачка не приїхала, і дитина образилася, що вона пообіцяла, але не приїхала. [PERSON] завжди з дитиною, на дачу з ним приїздить. В школу, на гуртки відвозить і забирає [PERSON] позивач. Уроки з ним позивач вчить. Позивач не перешкоджав відповідачці бачитися з дитиною. Денис про маму не згадує при спілкуванні. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09)\~Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)\~зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У § 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.\~Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 635/2771/17 будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. За ст. 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. В оцінці обставин справи слід виходити з того, що суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.\~Позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків\~допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позивачем не надано належних та достовірних доказів, на підставі яких можливо було б встановити факт свідомого ухилення відповідачки від виконання обов`язків з виховання малолітнього сина. На підтвердження позовних вимог позивачем надано характеристику з навчального закладу, в якому навчається син сторін, проте суд критично оцінює вказаний доказ, оскільки він не є достатнім для висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав, так як не підтверджують факт свідомого ухилення відповідачки від виконання обов`язків з виховання дитини. Також суд критично оцінює показання свідка [PERSON] , який є близьким другом позивача, та свідка [PERSON] , яка є його матір`ю, оскільки наявні підстави вважати, що вони можуть бути зацікавленими в результаті розгляду справи. Отже під час судового розгляду не встановлено достатніх підстав для застосування до відповідачки такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав з огляду на недоведеність позивачем факту її ухилення від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи положення національного законодавства, а також зважаючи на вказані обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки відносно сина не є виправданим, оскільки таке не сприятиме нормальному фізичному та психічному здоров`ю дитини. В силу ч. 6 ст. 19 СК України суд не погоджується з висновком Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини, а також не відповідає обставинам, встановленим під час судового розгляду. Враховуючи положення національного законодавства, а також зважаючи на вказані обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки відносно сина не є виправданим, оскільки таке не сприятиме нормальному фізичному та психічному здоров`ю дитини. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за доцільне в задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав відмовити. Разом з тим, враховуючи, що у судовому засіданні встановлені факти неналежного ставлення відповідачки до її батьківських обов`язків, суд вважає доцільним попередити відповідачку про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні сина та про необхідність зміни ставлення до його виховання, що у цьому випадку, на думку суду, буде достатнім і дієвим заходом.

Outcome: dismissed