Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами. Свої позовні вимоги мотивує тим, що протягом останніх кількох років стосунки між позивачем та відповідачем зіпсувалися через протиріччя у поглядах на сімейне життя. Постійні конфлікти призвели до того, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що подальше спільне сімейне життя та збереження шлюбу є неможливим. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON] [INFO] . Ухвалою суду від 21 січня 2025 року відкрито провадження у справі. 04 березня 2025 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява в якій він просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя легковий автомобіль марки Jeep Renegade (виробник США) ідентифікаційний номер: [NUMBER] , 2017 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати рівними ідеальні частки [PERSON] та [PERSON] у легковому автомобілі марки Jeep Renegade (виробник США) ідентифікаційний номер: [NUMBER] , 2017 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] , який є сумісною нажитим майном і залишити легковий автомобіль у спільній частковій власності; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку легкового автомобіля марки Jeep Renegade (виробник США) ідентифікаційний номер: [NUMBER] , 2017 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку легкового автомобіля марки Jeep Renegade (виробник США) ідентифікаційний номер: [NUMBER] , 2017 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] . Зазначає, що у період шлюбу ними як подружжям за спільні кошти було придбано легковий автомобіль марки Jeep Renegade, 2017 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] . Іншого рухомого, а також нерухомого майна за час шлюбу ними як подружжям не набуто. Оскільки право відповідача спільної власності на автомобіль є порушеним та не визнається позивачем, а тому просить поділити спільне майно подружжя. Також зазначає, що між ними дійсно були певні протиріччя у поглядах на сімейне життя, однак відповідач хотів зберегти їхню сім`ю та прикладав максимум зусиль для цього. Водночас він заперечує щодо обставин викладених позивачкою у первісному позові, а саме щодо зневаги до дружини та грубого відношення до неї. Ухвалою суду від 06 березня 2025 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та її представник адвокат Грозік І.І. первісний позов про розірвання шлюбу підтримали та просили його задовольнити, у задоволенні зустрічного позову про поділ спільного майна подружжя просили відмовити. Зазначили, що відповідач-позивач обрав неефективний спосіб захисту, а тому спір не буде вирішено остаточно. В судовому засіданні представник відповідача-позивача адвокат Сулковський Б.П. просив задовольнити зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя з підстав викладених у ньому, суду пояснив, що між сторонами існує спір, оскільки [PERSON] забрала ключі і документи на автомобіль та одна ним користується. Щодо задоволення первісного позову про розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб виданого 21 жовтня 2011 року серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб 21 жовтня 2011 року, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1641 Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.01.2013 року, [PERSON] народився [INFO] у місті Рівне, його батьками вказано: [PERSON] та [PERSON] . Як слідує з копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] транспортний засіб Jeep Renegade (виробник США) ідентифікаційний номер: [NUMBER] , 2017 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований на [PERSON] дата реєстрації 08.07.2023 року. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Щодо зустрічної позовної заяви [PERSON] про поділ спільного майна подружжя суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка майна співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Системне тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, належить подружжю з моменту його набуття, незалежно від того, за ким із подружжя здійснена реєстрація права. До складу майна, що підлягає поділу, входить як майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, так і те, що знаходиться у третіх осіб. Разом з тим при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. При поділі майна подружжя шляхом визначення часток кожного із подружжя майно відбувається зміна режиму права спільної власності зі спільної сумісної власності на спільну часткову власність. Таким чином, вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що у період шлюбу [PERSON] та [PERSON] як подружжям за спільні кошти було придбано легковий автомобіль марки Jeep Renegade, 2017 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 25 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 )\~щодо обов`язкової\~згоди одного\~з подружжя\~на отримання\~грошової компенсації\~ та\~попереднього внесення\~другим із\~подружжя відповідної\~грошової суми\~на депозитний\~рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК ( 435-15 ), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Велика Палата ВС у постанові від 8 лютого 2022 року у справі №\~209/3085/20 дійшла висновку , що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 ст. 71 СК України, згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч. 2 ст. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки в неподільній речі. Велика Палата ВС відступила від сформульованого, зокрема, у постановах ВСУ від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15 та КЦС ВС від 16 червня 2021 року у справі №\~559/609/15\~висновку про те, що суд має визначити ідеальні частки співвласників у неподільній речі без її реального поділу та залишити відповідне майно у спільній частковій власності у разі, коли відповідач попередньо не вніс на депозитний рахунок суду кошти за частку позивача у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, а останню не можна поділити в натурі відповідно до часток. Крім того, ВП ВС відступила від сформульованого, зокрема, у постановах ВСУ від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15 та КЦС ВС від 29 серпня 2019 року у справі №\~371/1369/15-ц висновку, що для вирішення питання про застосування ч. 2 ст. 364 ЦК України юридичне значення має те, чи сплачує співвласник-відповідач, який володіє та користується спільним майном, матеріальну компенсацію позивачеві за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, чи спроможний співвласник-відповідач виплатити співвласникові-позивачеві грошову компенсацію вартості його частки, і чи не буде така виплата надмірним тягарем. При розгляді даної справи сторони не порушували питання про отримання грошової компенсації та попереднього внесення одним із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а тому суд зустрічний позов [PERSON] задовольняє та визнає транспортний засіб марки Jeep Renegade (виробник США) ідентифікаційний номер: [NUMBER] , 2017 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю сторін, здійснює їх поділ між сторонами шляхом визнання за кожним з них права власності по 1/2 ідеальній частці, що тягне припинення права спільної сумісної власності на це майно. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що зустрічний позов підлягає задоволенню, з відповідача-позивача на користь позивача-відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 3382,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved