Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Ужгородської районної державної нотаріальної контори про скасування обтяження у виді заборони на нерухоме майно, а саме житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження № 3899130, зареєстрованого 17.10.2006 Ужгородською районною державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Чопської механізованої дистанції вантажно-розван. робіт б/н від 24.07.1978, та виключити таку заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позовна заява мотивована тим, що позивач отримала право власності на даний будинок у порядку спадкування. Відповідачу невідомі відомості щодо заборгованості, на підставі якої зареєстроване обтяження. Наявність обтяження порушує права позивачки як власника належного їй майна та створює перешкоди у здійсненню нею права розпорядження даним майном. 28 травня 2025 року представник відповідача АТ «Українська залізниця» подав відзив на позовну заяву, в якій повідомив про те, що через реформування залізничної галузі низка підприємств ДТГО «Львівська залізниця», у тому числі Чопська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт, зазнали реорганізації. Враховуючи значний термін давності, АТ «Укрзалізниця», його причетні підрозділи, які є правонаступниками майна вказаного підприємства і на сьогодні виконують його функції, не володіють інформацією про видачу Чопською механізованою дистанцією вантажно-розвантажувальних робіт повідомлення від 24.07.1978 № б/н щодо реєстрації майна гр. [PERSON] , а також про наявність чи відсутність заборгованості гр. [PERSON] перед Чопською механізованою дистанцією вантажно-розвантажувальних робіт. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Просила віднести витрати щодо відшкодування судового збору на користь позивача. Представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» підтвердила інформацію, викладену в раніше поданому відзиві на позовну заяву. Підтримала позицію представника позивача щодо віднесення витрат по сплаті судового збору на позивача. Представник відповідача\~Ужгородської районної\~державної нотаріальної\~контори подав\~заяву про\~розгляд справи\~без участі\~представника контори.\~ Заслухавши присутніх пердставників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.02.2025 (спадкова справа № 39/2022), зареєстрованим у реєстрі за № 200, спадкоємцем належного померлому [PERSON] , 1946 року народження, житлового будинку садибного типу з належними до нього надвірними будинками та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] . Право власності позивачки на дане майно зареєстроване у встановленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав, про що свідчить витяг з даного реєстру за № 410979901 від 01.02.2025. З інформаційної довідки № 411401653 від 04.02.2025 встановлено, що на житловий будинок садибного типу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3062471221100, накладені обтяження (заборона на нерухоме майно) на підставі повідомлення б/н, виданого 24.07.1978 Чопської механізованої дистанції вантажно-розван. робіт, за реєстром, яке перенесене з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3899130, 17.10.2006. Згідно з листом приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу від 01.02.2025 № 11/02-14, адресованого [PERSON] , у результаті проведених пошуків у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по об`єкту житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , було виявлено заборону (архівний запис) № 3899130, зареєстровану 17.10.2006 Ужгородською районною державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення б/н Чопської механізованої дистанції вантажно-розвантажувальних робіт від 24.07.1978. З листа Департаменту майнової політики АТ «Українська залізниця» від 28.03.2025, адресованого адвокату Оксані Пачуті у відповідь на запит, вбачається, що через реформування залізничної галузі низка підприємств ДТГО «Львівська залізниця», у тому числі Чопська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт, зазнали реорганізації. Враховуючи значний термін давності, АТ «Укрзалізниця», його причетні підрозділи, які є правонаступниками майна вказаного підприємства і на сьогодні виконують його функції, не володіють інформацією про видачу Чопською механізованою дистанцією вантажно-розвантажувальних робіт повідомлення від 24.07.1978 № б/н щодо реєстрації майна гр. [PERSON] , а також про наявність чи відсутність заборгованості гр. [PERSON] перед Чопською механізованою дистанцією вантажно-розвантажувальних робіт. Оцінивши належним чином зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У справі, що розглядається, судом було встановлено, що на майно позивача було накладене обтяження, яке порушує права позивачки як власника належного їй майна та створює перешкоди у здійсненню нею права розпорядження даним майном. Відповідачі у ході розгляду справи жодних правових підстав, які виправдовують подальше перебування майна відповідачки під обтяженням, не повідомили, будь-яких відомостей про наявність невиконаних зобов`язань позивачки чи спадкодавця, попереднього власника майна - [PERSON] , не надали. На переконання суду, наявність чинного арешту майна позивача, за відсутності будь-яких непогашених зобов`язань перед стягувачем, відкритих виконавчих проваджень є невиправданим втручанням у право користуватись та розпоряджатись належним позивачу майном. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що представник позивача у своїй заяві просить суд витрати по сплаті судового збору покласти на позивача, підстави для стягнення судового збору на його користь відсутні. На підставі наведеного,

Outcome: approved