Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 17.08.2022 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms, оскільки це умови публічного договору. Відповідно до статей 207, 634 ЦК України між сторонами був укладений договір шляхом приєднання відповідача до запропонованого банком договору. Відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Використання ОТР пароля в якості простого електронного підпису погоджено із відповідачем у Анкеті опитувальнику від 11.02.2022, яка підписана відповідачем власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 07/26, тип Універсальна. Також для зручності користування рахунком відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії - 09/18, тип - Універсальна. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022, відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Посилаючись на ч.2 ст.642 ЦК України позивач вказує, що відповідач визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема, щодо сплати відсотків. Відсотки нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме у розмірі 42,0% . Отже, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Отже, у порушення статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Посилаючись на ч.1, ч.2 2 ст., ст.1069, 610 ЦК України, позивач вказує, що відповідач станом на 26.02.2025 має заборгованість - 164179,78 грн,яка складається з: 131678,42 грн. - заборгованість за тілом кредита, 32501,36 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просить суд стягнути з відповідача вище зазначену суму заборгованості за кредитним договором від 17.08.2022 та судовий збір в сумі 2422, 40 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України клопоче про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені в позові, підтримує та просить їх задоволити. Відповідачем [PERSON] , по невідомих суду причинах не подано відзиву на позовну заяву, відсутні відомості щодо надіслання відзиву позивачу, відповідачем не пред`явлено зустрічного позову, крім того, в строк для подання відзиву відповідачем не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Як вбачається із матеріалів справи відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 12.06.2025 постановлено про проведення заочного розгляду даної справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 17\~серпня 2022\~року між\~акціонерним товариством\~Комерційний банк\~«ПриватБанк» та\~ [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~без номера\~у вигляді\~Анкети-заяви\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання послуг\~та погоджено\~наступні умови: тип\~кредиту та\~розмір кредитного\~ліміту:\~відновлювана кредитна\~лінія до\~150000,00\~грн.\~(п.1.2.\~Договору); тип\~кредитної карти:\~Картка «Універсальна»; строк\~кредитування:\~12\~місяців з\~пролонгацією (п.1.2.\~Договору); процентна\~ставка,\~відсотків річних:\~42,0%\~(п.1.3\~Договору); кількість\~та розмір\~платежів,\~періодичність:\~сплата мінімального\~обов`язкового\~платежу на\~поточний рахунок,\~для якого\~відкрито кредитну\~картку,\~до останнього\~календарного числа\~(включно)\~місяця,\~наступного за\~місяцем,\~у якому\~було здійснено\~витрати за\~рахунок кредитного\~ліміту (п.1.4.\~Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме, щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Статтями\~526,\~527,\~530 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Випискою з рахунку [PERSON] за кредитним договором позивач підтвердив виконання свого зобов`язання з видачі відповідачу кредитних коштів. В той же час цією випискою, а також розрахунком заборгованості доведено, що відповідач впродовж строку дії кредитного договору порушував умови щодо строків та розміру повернення кредиту та сплати відсотків. Окрі того, представником позивача [PERSON] через електронний кабінет підсистеми «Електрнний суд» скеровано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , з якої вбачається, що відповідачу 17.08.2022 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 20000 гривень, який в подальшому змінювався (збільшувався) до 150000 гривень. За змістом ст., ст.610, 612\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з наданими Банком розрахунком заборгованості за договором без номера, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на 26 лютого 2025 року у [PERSON] утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 164179,78 грн, яка складається з: 131678,42 грн. - заборгованість за тілом кредита, 32501,36 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просить суд стягнути з відповідача вище зазначену суму заборгованості за кредитним договором від 17.08.2022 та судовий збір в сумі 2422, 40 грн. Відповідач не спростував належними доказами наявність заборгованості перед Банком, не довів факт виконання зобов`язань за кредитом, зокрема, по сплаті тіла кредиту та відсотків. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51\~ЦК України, а також спеціальними нормами\~глави 71 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 ст.1054 та частини 2 ст.1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. За змістом ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зав`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в загальній сумі 87618,24 грн. за кредитним договором такими, що засновані на законі, оскільки позичальник не виконував умови договору та має заборгованість, тому повинен відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення кредитної заборгованості. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» від 19.11.2024, №4059-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 гривні 00 копійок. Відтак, сума судового збору, що підлягає до сплати за звернення юридичної особи до суду із позовною заявою майнового характеру становить не менше 3028 гривень та не більше 1059800 гривень. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду 21.03.2025, судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок, про що свідчить платіжна інструкція №ZZ425B29BW від 05.03.2025 (а.с.56), оскільки, позовну заяву подано АТ КБ «ПриватБанк» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому позивачем сплачено судовий збір у відповідності до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті; Закону України «Про судовий збір» (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімумум для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та розраховано з урахуванням положень ч.3 ст.4 вище вказаного Закону, тобто із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8 (3028,00 грн. х 0,8=2422,40 грн.). Вище викладене дає суду підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» понесених ним при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору в сумі 2422,40 грн На підставі ст., ст.525, 526, 538, 549- 551,611, 614, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved