Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

У березні 2025 року від представника ТОВ «Факторинг Партнерс» до суду надійшов вищевказаний позов, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість за договорами № 555159763160 від 11.11.2021 та № 5080749 від 25.11.2021 у розмірі 23 376,44 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. В обґрунтування позову вказано, що 11.11.2021 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено договір № 555159763160, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. 25.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 5080749, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. В подальшому від позичальників до ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату передано право вимоги до відповідача. З огляду на вказане, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами на його користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 03.04.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 13.05.2025. У позовній заяві представник позивача просить суд про розгляд справи за його відсутності, відносно заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 11.11.2021 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено електронний договір позики № 555159763160, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 5 000 грн. За вказаним вище договором погоджено строк позики 10 днів за фіксованою процентною ставкою: 3,65% річних - знижена процентна ставка; 950% річних - стандартна процентна ставка (п. 1.1.1. договору). Між позикодавцем та відповідачем також узгоджено графік платежів кредиту за умови дотримання строків повернення коштів. Від ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» до ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023, з урахуванням реєстру боржників від 22.12.2025, перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 555159763160 від 11.11.2021 на суму 10 986,44 грн. 25.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено електронний договір про споживчий кредит № 5080749, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 2 800 грн. За вказаним вище договором погоджено строк позики 26 днів з 25.11.2021 по 21.12.2021 (п. 1.1-1.4 договору). На підставі квитанції від 25.11.2021, відповідачу перераховані кредитні кошти за договором на картковий рахунок в сумі 2 800 грн. З витягу з додатку до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс», вбачається, що ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за кредитним договором № 5080749 від 25.11.2021 до [PERSON] на суму 12 390 грн. В матеріалах справи також містяться анкети-заяви, паспорти кредитів, Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», довідки про ідентифікацію клієнта, довідка по договору № 555159763160, відомість про щоденні нарахування за договором № 5080749, розрахунок заборгованості, підтвердження про успішний переказ коштів клієнту. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З матеріалів справи вбачається, що позикодавці, надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договором виконали, при цьому позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками за користування кредитом. Згідно з матеріалами справи у відповідача наявна прострочена заборгованість за договором № 555159763160 від 11.11.2021 на суму 10 986,44 грн, за договором № 5080749 від 25.11.2021 на суму 12 390 грн. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей (доказів) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі, що виникла внаслідок порушення договірних зобов`язань відповідачем. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 9 000 грн, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду: договір № 02-09/2024-5 про надання правової допомоги, укладений 02.09.2024 між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Фізичною особою [PERSON] ; тарифи на послуги ФОП; заявка на надання юридичної допомоги № 54 від 01.02.2025; витяг з акту № 6 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 та платіжна інструкція про переказ коштів позивачем ФОП [PERSON] . Так, із витягу з акту № 6 про надання юридичної допомоги вбачається, що ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло від Фізичної особи [PERSON] наступні послуги: консультація - 3 000 грн (1 год.); позовна заява - 6 000 грн (2 год.). Разом з тим, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Так, у частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина третя статті 4 зазначеного Закону). Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Водночас, витрати на юридичні послуги, надані іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ст. 137 ЦПК, на яку посилається позивач. Правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 та Верховного Суду у постанові від 31.05.2023 у справі № 757/13974/21-ц. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 зазначила, що поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31.10.2019 № 4-в/2019) (п.62). Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України (п.63). Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів того, що ФОП [PERSON] є діючим адвокатом та уклав з позивачем угоду про надання вказаних послуг, як адвокат, суд вважає, що у стягненні судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу, слід відмовити.

Outcome: approved