Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно (земельні ділянки). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. Позивачка є спадкоємцем її майна за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельні ділянки). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлений позов підтримує у повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, проти позовних вимог не заперечують, тобто визнають позов. Запити до державного нотаріуса здійснювалися неодноразово, проте відповіді не надходили, а тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідають положенням ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 травня 1998 року, підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 0,4966 га, в тому числі: земельну ділянку площею 0,1572 га з кадастровим номером: 4620685800:10:001:0067, земельну ділянку площею 0,3394 га з кадастровим номером: 4620685800:37:001:0082, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області Побужанського старостинського округу (колишньої Соколянської сільської ради). Право власності на земельну ділянку за [PERSON] підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 085086 від 24.03.2000 року, на земельну ділянку загальною площею 0,4966 га, в тому числі: земельну ділянку площею 0,1572 га, земельну ділянку площею 0,3394 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Соколянської сільської ради. Відповідно до Витягу з Державного земельну кадастру про земельну ділянку №НВ-1200739602024 від 17.10.2024 року, відомо, що земельна ділянка площею 0,3394 га має кадастровий номер 4620685800:37:001:0082, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Побужанського старостинського округу Золочівського району Львівської області. Крім того, відповідно до Витягу з Державного земельну кадастру про земельну ділянку №НВ-0500919322024 від 16.10.2024 року, відомо, що земельна ділянка площею 0,1572 га має кадастровий номер 4620685800:10:001:0067, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Побужанського старостинського округу Золочівського району Львівської області. Судом встановлено, що [PERSON] за життя розпорядилася усім своїм майном в користь позивачки [PERSON] , склавши заповіт від 29.10.1993 року посвідчений Буською держнотконторою, зареєстрований за № 1868, позивачка прийняла спадщину після смерті матері та є єдиною спадкоємицею після її смерті, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В., спадкова справа № 319/02, а тому згідно ст. 548 ЦК УРСР позивачка прийняла спадщину після смерті матері. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частина 1 ст.\~1225\~ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 15 розділу Х\~«Перехідні положення»\~ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. З огляду\~на те,\~що позивачка\~є спадкоємцем\~за заповітом,\~яка вступила\~в управління\~спадковим майно,\~прийняла спадщину\~в силу\~вимог ст.\~549\~ЦК УРСР\~1963\~року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, із матеріалів справи слідує те, що спадкодавець та позивачка [PERSON] прийняла спадщину в розумінні положень ч. 1 ст. 548, ст. 549 ЦК УРСР (яка була чинною на момент відкриття спадщини). Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно (земельні ділянки), яке належало померлій [PERSON] на праві приватної власності. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved