Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

21.04.2025 до суду надійшла зазначена заява від представника заявника адвоката Батюк К.Ф. з вимогою про встановити факт, що заповіт від імені [PERSON] , посвідчений 03.04.1997 секретарем виконкому Олешнянської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №23 на ім`я [PERSON] , дублікат якого видавався 07.01.2025 Чупахівською селищною радою, що зареєстрований в реєстрі за №02 складений від імені [PERSON] . Заявлені вимоги вмотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом № 499 від 28.03.1996, виданого Охтирською державною адміністрацією членам Сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Олешнянське» на підставі рішення Охтирської районної державної адміністрації від 19.03.1996 №105, розміром 4,04 в умовних кадастрових гектарах. При цьому за життя, 03.04.1997, [PERSON] склав заповіт, за яким усе своє майно заповів [PERSON] та останній прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом з померлим в одному будинку. У звязку із втратою оригіналу заповіту, 07.01.2025 заявник отримав його дублікат у Чупахівській селищній раді та звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про прийняття спадщини, однак отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстави неможливості встановити, що особа, зазначена у заповіті « [PERSON] » є особою, зазначеною як власник сертифікату « [PERSON] ». Самостійно усунути розбіжності у написанні імені та по батькові спадкодавця не вдалося за можливе, що і стало підставою звернення до суду з цією заявою. 05.05.2025 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання з викликом учасників справи. Заявник у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, його представниця у судовому засіданні вимоги підтримала з підстав, зазначених у заяві, та просила їх задовольнити. Від представників заінтересованих осіб надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень з приводу заявлених вимог по справі не висловлювали, при вирішенні заяви покладалися на розсуд суду. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представниці заявника, врахував позицію заінтересованих осіб, дослідив письмові докази, показання свідка, дійшов такого висновку. Відповідно до дублікату Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0286303, виданого 21.03.2025 замість втраченого серії СМ №023225, громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства - сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Олешнянське» Охтирського району Сумської області [PERSON] , який проживає у с. Олешня Охтирського району Сумської області на підставі рішення Охтирської районної державної адміністрації від 19.03.1996 № 105 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Олешнянське» Охтирського району Сумської області, розміром 4,04 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 28.03.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) №499 /а.с.15/. Як вбачається зі змісту дубліката заповіту, виданого 07.01.2025 Чупахівською селищною радою, 03.04.1997 у с. Олешня Охтирського району Сумської області [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Олешнянської сільської ради, за яким усе своє майно на випадок своєї смерті заповів [PERSON] /а.с.10,13-14/. [INFO] у с. Олешня Охтирського району Сумської області помер [PERSON] , [INFO] , актовий запис про смерть №13, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 02.04.2025 Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському району Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /а.с.9/. Відповідно до довідки №02-13/14 від 06.01.2025, виданої селищним головою Чупахівської селищної ади Охтирського району Сумської області, [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та разом з ним були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Від імені [PERSON] в Олешнянській сільській раді посвідчувався заповіт /а.с.12/. 09.04.2025 державним нотаріусом Другої охтирської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, за якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), так як неможливо встановити що особа вказана у заповіті « [PERSON] » та власник сертифікат « [PERSON] » одна й таж особа /а.с.17/. Згідно з листом Чупахівської селищної ради від 17.04.2025, адресованого адвокату Батюк К.Ф., чинним законодавством України не передбачено можливості внесення змін (виправлень) до заповіту після смерті заповідача посадовими особами органу місцевого самоврядування /а.с.19/. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дружиною заявника, під присягою повідомила, що одружившись з [PERSON] почали проживати разом з чоловіком за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] , а потім там проживали разом з дітьми. Проживали за зазначеною адресою до 1998 року, поки помер [PERSON] та після смерті останнього здійснили його поховання. За життя [PERSON] склав заповіт, за яким усе своє майно заповів її чоловіку [PERSON] . При цьому свідок зазначила, що дійсне ім`я та по батькові спадкодавця [PERSON] » та при посвідченні заповіту було допущено помилкове написання першої літери його імені та по батькові, у зв`язку з чим записано як « [PERSON] ». Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пунктів 1, 4 та 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами, реєстрації шлюбу та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з пп.1,2 ч.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заявник звернувся суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа заповіту - [PERSON] , з метою належного оформлення прав на спадкове майно, оскільки невідповідність в написанні імені та по батькові спадкодавця в цьому правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації його спадкових прав. Оскільки спадкодавець помер, то виправлення помилки у заповіті є неможливим. За вказаних обставин, у заявника існують перешкоди для реалізації права на успадкування спадкового майна визначеного у заповіті, у зв`язку з невідповідностями анкетних даних спадкодавця. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved