Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою та просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 2/3 частки земельної ділянки площею 4,8002 га, кадастровий номер 5321683400:00:008:0453, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, за межами населених пунктів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3104732453216, номер відомостей про речове право:58992915), та на 2/3 частки земельної ділянки площею 4,6662 га, кадастровий номер 5321683400:00:006:0354, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, за межами населених пунктів (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3106189853216, номер відомостей про речове право: 59027656); поділити земельну ділянку площею 4,8002 га, кадастровий номер 5321683400:00:008:0453, виділивши в натурі, в самостійний об`єкт нерухомого майна, у приватну власність [PERSON] частину земельну ділянку площею 3,1999 га розташовану на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, за межами населених пунктів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до варіанту поділу в додатку до висновку земельно-технічної експертизи № 17 від 10.04.2025 року; поділити земельну ділянку площею 4,6662 га, кадастровий номер 5321683400:00:006:0354, виділивши в натурі, в самостійний об`єкт нерухомого майна, у приватну власність [PERSON] частину земельну ділянку площею 3,1108 га розташовану на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, за межами населених пунктів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до варіанту поділу в додатку до висновку земельно-технічної експертизи № 18 від 10.04.2025 року. У позові посилається на те, що після смерті [PERSON] [INFO] (спадкова справа №237/2006), спадкоємицями майна, а саме, земельних ділянок: площею 4,8002 га, кадастровий номер 5321683400:00:008:0453, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, за межами населених пунктів; площею 4,6662 га, кадастровий номер 5321683400:00:006:0354, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, за межами населених пунктів, є її син [PERSON] в розмірі 2/3 частки та дочка [PERSON] , в розмірі 1/3 частки. Відповідно до рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 04.02.2025 у справі №531/3467/24 за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 4,8002 га, кадастровий номер 5321683400:00:008:0453, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, за межами населених пунктів, та на 2/3 частки земельної ділянки площею 4,6662 га, кадастровий номер 5321683400:00:006:0354, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, за межами населених пунктів, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] . В подальшому позивач зареєстрував право власності в Державному реєстрі речових прав на 2/3 частки земельної ділянки площею 4,8002 га, кадастровий номер 5321683400:00:008:0453 та на 2/3 частки земельної ділянки площею 4,6662 га, кадастровий номер 5321683400:00:006:0354. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частки [PERSON] не видано. Та відповідно, не зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав. Вказані земельні ділянки в оренді не перебувають. Фактично, співвласниками вказаної земельної ділянки є позивач та відповідач. Разом з цим, позивач не може розпорядитися і користуватися належними йому частками земельних ділянок, через відсутність волі (згоди) та можливості відповідача. На замовлення позивача, судовим експертом Авдєєвою Н.М. складено висновок експерта №17 за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 10.04.2025. Згідно якого, експертом запропоновано варіант поділу земельної ділянки площею 4,8002 га, кадастровий номер 5321683400:00:008:0453, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, відповідно до часток співвласників 2/3 та 1/3, а саме для першого співвласника [PERSON] запропоновано виділити земельну ділянку площею по 3,1999 га, та для другого співвласника [PERSON] запропоновано виділити земельну ділянку площею по 1,6003 га.; а також висновок експерта №18 за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 10.04.2025. Згідно якого, експертом запропоновано варіант поділу земельної ділянки площею 4,6662 га, кадастровий номер 5321683400:00:003:0354, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, відповідно до часток співвласників 2/3 та 1/3, а саме для першого співвласника [PERSON] запропоновано виділити земельну ділянку площею по 3,1108 га, та для другого співвласника [PERSON] запропоновано виділити земельну ділянку площею по 1,5554 га. Спроби досудового врегулювання спору між позивачем та відповідачем не дали результатів. Вирішити дане питання можливо лише в судовому порядку. У судове засідання позивач не з`явився, від нього мається заява про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу без її участі. Проти заявлених позовних вимог не заперечує та визнає позов у повному обсязі. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані докази окремо та в їх сукупності, суду приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення (п.7 ч.2). Після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (спадкова справа №237/2006), спадкоємицями майна, а саме, земельних ділянок: площею 4,8002 га, кадастровий номер 5321683400:00:008:0453, та площею 4,6662 га, кадастровий номер 5321683400:00:006:0354, є її син [PERSON] в розмірі 2/3 частки та дочка [PERSON] , в розмірі 1/3 частки. Відповідно до рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 04.02.2025 у справі №531/3467/24 за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 4,8002 га, кадастровий номер 5321683400:00:008:0453, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, за межами населених пунктів, та на 2/3 частки земельної ділянки площею 4,6662 га, кадастровий номер 5321683400:00:006:0354, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, за межами населених пунктів, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] (а.с.15-16). В подальшому, 13.03.2025, позивач зареєстрував право власності в Державному реєстрі речових прав на 2/3 частки земельної ділянки площею 4,8002 га, кадастровий номер 5321683400:00:008:0453 та на 2/3 частки земельної ділянки площею 4,6662 га, кадастровий номер 5321683400:00:006:0354 (а.с.17,18). Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частки [PERSON] не видано. Та відповідно, не зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав. Вказані земельні ділянки в оренді не перебувають. Фактично, співвласниками вказаної земельної ділянки є позивач та відповідач. Разом з цим, позивач не може розпорядитися і користуватися належними йому частками земельних ділянок, через відсутність волі (згоди) та можливості відповідача. На замовлення позивача, судовим експертом Авдєєвою Н.М. складено висновок експерта №17 за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 10.04.2025. Згідно якого, експертом запропоновано варіант поділу земельної ділянки площею 4,8002 га, кадастровий номер 5321683400:00:008:0453, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, відповідно до часток співвласників 2/3 та 1/3, а саме для першого співвласника [PERSON] запропоновано виділити земельну ділянку площею по 3,1999 га, та для другого співвласника [PERSON] запропоновано виділити земельну ділянку площею по 1,6003 га (а.с.19-23). Також судовим експертом Авдєєвою Н.М. складено висновок №18 за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 10.04.2025. Згідно якого, експертом запропоновано варіант поділу земельної ділянки площею 4,6662 га, кадастровий номер 5321683400:00:003:0354, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Максимівської сільської ради Полтавського (Карлівського) району Полтавської області, відповідно до часток співвласників 2/3 та 1/3, а саме для першого співвласника [PERSON] запропоновано виділити земельну ділянку площею по 3,1108 га, та для другого співвласника [PERSON] запропоновано виділити земельну ділянку площею по 1,5554 га (а.с.24-28). Згідно статей 13-14 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) а державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 1 Першого Протоколу від 20 березня 1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13 кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Частиною 1 ст. 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За змістом частин 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а уразі недосягнення згоди -у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а уразі неможливості виділення частки-вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. За нормами чч. 1, 3-5 ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ч.ч.1 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до чч. 1, 2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові №501/2148/17 від 19.05.2021 р. Як визначено п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності на майно, утворене у результаті поділу майна чи виділу в натурі частки з майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки, також подається договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду. Неоформлення прийнятої відповідачкою спадщини та відсутність будь-якої згоди з унеможливлює розпорядження успадкованим майном для спадкоємця - позивача. Тож, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Тому, визнання позову відповідачем слід прийняти.

Outcome: approved