Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

[PERSON] , від імені якого діє адвокат Полежака Володимир Федорович, звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом до [PERSON] , в якому просить виключити запис про батька в актовому записі про народження та в графі батько свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про нього. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 01.08.2011 він зареєстрував шлюб з [PERSON] . В період шлюбу в них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Він зазначений у свідоцтвах про народження дітей в графі «батько». Приблизно в 2015 році відповідачка влаштувалась працювати на ферму у фермерське господарство «Ольвія» різноробочою. Бували випадки, коли її викликали на роботу вночі, а на ранок вона поверталась додому в нетверезому стані, внаслідок чого в них виникали сварки. Він працював у будівельній фірмі та часто був відсутній дома. Останній рік відносини між ними не склались, рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 29.12.2020 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу з нього було стягнуто аліменти на утримання дітей. Після цього відповідачка розповсюджувала слухи про те, що він не є біологічним батьком їхніх дітей. Внаслідок цього у нього виникли сумніви та необхідність звернутись до суду. Відповідно до ухвали судді Шполянського районного суду Черкаської області від 22.04.2024 справа розглядається за правилами загального позовного провадження. 16.05.2024 представник відповідачки, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову в частині виключення запису про батька в актових записах про народження та в графі «батько» свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Запис про батька в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , виключити. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] познайомились в 2010 році, зустрічались, проте був період коли відносини між ними були припинені, після чого вона почала відносини з іншим чоловіком, від якого завагітніла, однак він не хотів одружуватись і відносини між ними були припинені. [PERSON] коли дізнався про її вагітність, помирився з нею та запропонував одружитись та сказав, що запише [PERSON] на своє прізвище. Реєстрація шлюбу між ними була за півтора місяці до дня народження [PERSON] . Отже, на момент народження [PERSON] позивач знав, що вона не є його біологічною донькою. Заяву про стягнення аліментів вона подала також лише на двох дітей, [PERSON] та [PERSON] . Щодо кровної спорідненості позивача та його синів, вона не має сумнівів, тому вважає, що для проведення експертизи немає підстав. 20.05.2024 представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначив, що позивач не знав про те, що [PERSON] не його донька, після сварки в 2011 році, через декілька місяців відповідачка заявила позивачу, що вона вагітна від нього. В процесі шлюбу в них народилось ще двоє дітей, однак після того, як відповідачка почала розповідати, що діти не його біологічні, позивач вирішив установити істину. Відповідно до ухвали суду від 05.06.2024 у справі призначено експертизу та зупинено провадження на час проведення експертизи. Згідно з ухвалою суду від 09.12.2024 судом поновлено провадження у зв`язку із поверненням ухвали суду від 05.06.2024 без виконання. 30.01.2025 судом постановлено ухвалу, відповідно якої у клопотанні представника позивача про зупинення провадження у справі відмовлено. 14.02.2025 судом повторно направлено ухвалу суду від 05.06.2024 для виконання та постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі на час проведення судово-генетичної експертизи, призначеної відповідно до ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 05.06.2024. 24.03.2025 судом поновлено провадження у справі. Відповідно до ухвали суду від 19.05.2025 задоволено заяву представника позивача про залишення позову в частині без розгляду та позовну заяву [PERSON] в частині вимог щодо виключення запису про батька в актових записах про народження та в графі батько свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відомості про нього, залишено без розгляду. Закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідачка та її представник у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог: Шполянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі центрального міжрегіонального управління Міністерство юстиції, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, щодо заявлених вимог покладається на розсуд суду. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, на підставі повного, об`єктивного та всебічного їх аналізу, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серія [NUMBER] , виданим 07.02.2014 Катеринопільським РС УДМС України в Черкаській області та Витягом з реєстру територіальної громади №2023/010137740 від 11.12.2023 ( том 1, а.с. 5,6). Відповідно до рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 29.12.2020 у справі №710/1246/20 ( яке набрало законної сили 29.01.2021), шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно з ухвалами суду від 10.02.2021 та 25.12.2023 у рішенні виправлені описки ( том 1, а.с. 7-11). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 05.12.2023 виконавчим відділом ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ ( м. Київ), батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] . ( том 1 а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 05.12.2023 виконавчим відділом ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ ( м. Київ), батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] ( том 1, а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим повторно 05.12.2023 виконавчим відділом ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ ( м. Київ), батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] ( том 1, а.с. 14). 05.11.2020 Шполянським районним судом Черкаської області було видано судовий наказ, яким з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] ( том 1, а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.12.2021 виконавчим комітетом Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області 10.12.2021 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини змінилось на [PERSON] ( том 1, а.с. 48). Із розрахунку заборгованості по аліментах, наданого Шполянським відділом ДВС у Звенигородському районі Черкаської області, відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», станом на 01.05.2024 у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 20 168,23 грн ( том 1, а.с. 53). Згідно з висновком експерта №87-МГ ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», батьківство громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , виключається. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999% ( том 1, а.с. 205-211). Згідно зі ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Зазначена норма спрямована на захист законних інтересів дитини. Вважається, що при прийнятті рішення про «оформлення» свого батьківства чоловік ураховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа. Саме тому довільна зміна ним у майбутньому початкового рішення чи відзив поданої заяви до органу РАЦС про встановлення батьківства після його державної реєстрації не допускається. Разом із тим, законодавець не виключає право особи, записаної батьком дитини за її заявою про встановлення батьківства, оспорювати здійснений органом РАЦС запис за мотивами порушення волевиявлення (наприклад, якщо заява про встановлення батьківства була подана під впливом погрози, насильства тощо). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 606/2142/18 (провадження № 61-19502св19), зазначено, що: «при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі. За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати». Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 127/25686/17 , від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц , від 22 грудня 2020 року у справі № 127/25686/17 , від 05 лютого 2021 року в справі № 615/483/20 . Отже, при оспорюванні батьківства необхідним є встановлення як відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною, так і обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході розгляду справи за клопотанням позивача для встановлення наявності чи відсутності кровної спорідненості між ним та дітьми ухвалою суду від 05.06.2024 у справі була призначена судово - генетична експертиза. За результатами вказаної експертизи встановлено, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] . Таким чином, відсутність кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] доведена належним, достовірним та достатнім доказом. Відповідачка, у свою чергу, у відзиві на позовну заяву вказала про те, що позивач знав той факт, що вона вагітна від іншого чоловіка та [PERSON] не його біологічна донька, однак жодного доказу на підтвердження вказаної обставини не надала. Окрім того, вона визнала позовні вимоги. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. Відповідно до п.2.16.4.Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до п.2.18 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у п.2.28 цього розділу. Ураховуючи викладене вище, позицію відповідачки, яка не заперечує проти позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що згідно з положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, суд дійшов переконання про задоволення позовних вимог. У свою чергу зазначити особу, яку необхідно в порядку ч. 1 ст. 135 СК України записати батьком дитини, суд позбавлений можливості, оскільки відповідні відомості відповідачкою суду надані не були, встановлення вказаних обставин виходить за межі позовних вимог. Щодо судових витрат. У порядку ст.ст. 141, 142 ЦПК із відповідачки, із урахуванням визнання останньою позовних вимог до початку розгляду справи по суті, підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 605,60 грн. Представник відповідачки подала до суду заяву про стягнення з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 13100,00 гривень, понесені відповідачкою, із посиланням на приписи ч.5 ст. 142 ЦПК України. На підтвердження витрат на правову допомогу надані договір про надання правничої ( правової) допомоги № 236 від 09 травня 2024 року, укладений між адвокатом Різник В.П. та [PERSON] , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001079 адвоката Різник В.П., ордер адвоката Різник В.П. на представлення інтересів [PERSON] в Шполянському районному суді Черкаської області, додаткову угоду №1 від 13 травня 2024 року до договору про надання правничої ( правової) допомоги № 236 від 09 травня 2024 року, акт виконаних робіт за договором про надання правничої ( правової) допомоги № 236 від 09 травня 2024 року, складений 27 травня 2025 року, відповідно якого вартість послуг адвоката складають 13100,00 грн, детальний опис робіт , виконаних адвокатом Різник В.П. по справі № 710/540/24, квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 27 травня 2025 року, відповідно якого [PERSON] сплатила 13100,00 грн за договором про надання правової допомоги № 236 від 09.05.2024. У судовому засіданні представник відповідачки підтримала вказану заяву та зазначила, що початково позивачем було заявлено три позовні вимоги, в подальшому позовні вимоги відносно синів залишені без розгляду. Вважає, що в даному випадку дії позивача були необґрунтовані, не було доказів того, що є ймовірність, що він не є біологічним батьком синів. Шлюб розірваний у 2020 році, з позовом позивач звернувся у 2024 році, якщо у нього були якісь сумніви, то міг звернутися до суду раніше. Ураховуючи положення ч.5 ст. 142 ЦПК України просила стягнути судові витрати з позивача на користь відповідачки. Представник позивача заперечував проти задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки справа не залишена без розгляду в цілому. Положеннями ч.5 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Відповідно до ч.6 наведеної норми у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу. Згідно із ч.9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Правовий аналіз вказаних положень свідчить, що звертаючись до суду із заявою про компенсацію судових витрат відповідачу, згідно з процесуальним обов`язком доказування, необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17. У відповідності до п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Відповідно до ч.1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Разом з тим, відповідачкою не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Представник відповідачки обгрунтовуючи вимоги вказує, що позивачем не надано доказів того, що є ймовірність, що він не є біологічним батьком синів і він мав можливість звернутись раніше, оскільки шлюб між сторонами розірваний в 2020 році. Разом із тим, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки відповідачкою не зазначено та не доведено належними та допустимими доказами необґрунтованість дій позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved