Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

В січні 2025 року представник позивача через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що 20.07.2019 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] уклали кредитний договір № 22032000137368, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 74\~400 грн. на поточні потреби. Одночасно з укладенням кредитного договору Клієнт уклав з «УНІКА Життя» договір добровільного страхування життя від 20.07.2019 року, розмір страхового платежу згідно умов якого склав 14\~400 грн. Після укладання договору Банк зарахував на банківський поточний рахунок Клієнта грошові кошти в сумі 74\~400 грн., з яких сплатив на рахунок «УНІКА Життя» страховий платіж від імені Клієнта в сумі 14\~400 грн. В подальшому, Клієнт свої зобов`язання з повернення суми кредиту та оплати нарахованих комісій виконував частково, останній платіж було проведено 21.02.2022 року. Вказав, що станом на 27.09.2023 року у відповідача сформувалася заборгованість перед банком в сумі 75\~405,36 грн. В подальшому, АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» уклали Договір факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 року, згідно умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 22032000137368. Ухвалою судді від 17.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві представник просив розглядати справу за його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, встановив насиупні обставини. 20.07.2019 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] уклали кредитний договір № 22032000137368, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір. Підписавши вказаний кредитний договір, відповідач підтвердив, що він акцептував УДБО шляхом підписання Заяви-згоди про приєднання умов і згоден з усіма його умовами в повному обсязі (з урахуванням всіх змін і доповнень), такі умови йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідно до п.1.1, 1.2 кредитного договору банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти (Ередит) у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 74\~400 грн., а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за кредитом (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання. У п.12 кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 60 місяців з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 20.07.2024 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена Сторонами у відсотках від суми кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. Одночасно з укладенням кредитного договору Клієнт уклав з «УНІКА Життя» договір добровільного страхування життя від 20.07.2019 року, розмір страхового платежу згідно умов якого склав 14\~400 грн. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. В розділі 2 кредитного договору сторонами узгоджено порядок погашення заборгованості за договором. Так, платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтет них платежів обов`язковий платіж. Після укладання договору Банк зарахував на банківський поточний рахунок Клієнта грошові кошти в сумі 74\~400 грн., з яких сплатив на рахунок «УНІКА Життя» страховий платіж від імені Клієнта в сумі 14\~400 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку Клієнта. Як вбачається з розрахунку заборгованості АТ «Банк Кредит Дніпро» [PERSON] виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту та оплати нарахованих комісій лише частково, останній платіж 21.02.2022 року. З початком повномасштабного вторгнення рф, на підставі самостійного рішення Банку з 01.03.2022 року були запроваджені «кредитні канікули», умови яких передбачали перенесення строку строку платежів за кредитом на погашення суми основного боргу на майбутні періоди. Однак, після закінчення строку «кредитних канікул» відповідач умови кредитного договору не виконував і не сплачував узгоджені платежі на його поранення, що відображено в розрахунку заборгованості. На підставі викладеного, Банк прийняв рішення вимагати дострокового погашення всієї заборгованості за кредитним договором, шляхом відправки текстового повідомлення на основний номер телефону Клієнта, як передбачено УДБО. Таким чином, термін виконання зобов`язань Клієнта з погашення всієї заборгованості за кредитним договором настав достроково 27.09.2023 року, після чого Банк не здійснював нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту та не нараховував штрафні санкції. Так, станом на 27.09.2023 року заборгованість відповідача перед АТ «Банк Кредит Дніпро» склала 75\~405,36 грн., з яких: 42\~838,35 грн. залишок простроченого кредиту, 32\~567,01 грн. залишок прострочених комісій. 11.04.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» був укладений договір факторингу № 11/04/2024, згідно умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 22032000137368 в сумі 75\~405,36 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань та не змінював умови договору в односторонньому порядку. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] уклав з АТ «Банк Кредит Дніпро» кредитний договір (в тому числі посвідчив його своїм особистим підписом), у договорі сторони узгодили усі істотні умови. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання шляхом надання позичальнику кредиту, однак докази належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором в матеріалах справи відсутні. Таким чином, до позивача, як фактора, перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором №22032000137368 від 20.07.2019 року на загальну суму 75\~405,36 грн. є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст.611,615 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7200 грн., то в цій частині суд виходить з наступного. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Представником позивача на виконання вказаних вище вимог, а саме підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7200 грн., суду надано договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 року, вартість послуг, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 4 від 16.12.2024 року. В постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19(провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду. Водночас є сумнівними з точки зору розумності адвокатські послуги щодо складання позовної заяви у стандартній справі незначної складності за ставкою, що значно перевищує середній розмір аналогічних послуг. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також співмірність витрат на оплату послуг адвоката із тривалістю і складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, предметом позовних вимог та значенням справи для сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу, в розмірі 3200 грн., що відповідатиме пропорційності, критерію реальності, виваженості, справедливості та розумності їхнього розміру. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином,у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved