Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] , через підсистему «Електронний суд», звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку поділу спільного майна та просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] та [PERSON] , за кожним окремо, право власності по 1/2 квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі з 31.07.2010 року. Шлюб розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27.09.2024 року. За час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано наступне майно: квартира за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 13.11.2018. У зв`язку з тим, що наведене вище майно було придбано в період шлюбу, воно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. На теперішній час позивачка бажає поділити спільне майно, однак відповідач не бажає цього робити в позасудовому порядку, що стало підставою для подання цього позову. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 07.11.2024 року, призначене підготовче провадження. Ухвалою від 06.05.2025 року закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Позивачка 11.11.2024 року подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву від відповідача не надходило. Відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі. За результатом розгляду справи суд доходить таких висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 31.07.2010 року. Шлюб розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27.09.2024 року. Майнові відносини, які складаються між подружжям урегульовано у нормах\~СК України. Відповідно статті 21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя. У\~статті\~\~60 СК України\~зазначено підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша\~статті 61 СК України). Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша\~статті 70 СК України). У відповідності до частини першої, другої\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Із системного\~\~аналізу норм статей\~57,\~60,\~63,\~66-68,70 СК України\~вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю незалежно від участі кожного з подружжя у її виникненні, і право визначати порядок здійснення права спільної сумісної власності та частки кожного з подружжя при поділі майна є рівними. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована.\~\~Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Верховного Суду України від\~\~24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17). Факт реєстрації нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя (постанова Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18). Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2018 року, посвідченого приватний нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А. за № 1138, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Даний правочин вчинено за згодо. Дружини [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до Витягу з Реєстру нерухомості № 5004956615816 від 25.01.2025 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (33-34). Сторонами не оспорюється, що вказане майно було придбане у період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. \~Згідно ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно із частинами другою та третьою\~статті 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як роз`яснено в пунктах 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України, частина третя\~статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої\~статті 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. З огляду на встановлені судом обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за сторонами в порядку поділу майна подружжя за кожним по 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: approved