Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом,\~в обґрунтування якого посилається на те, що вона разом із сином [PERSON] та відповідачем є наймачами квартири [ADDRESS] . Дана квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернівців, на підставі ордеру № 242 від 24.01.1991 року виданого виконавчим комітетом Першотравневої районної ради м. Чернівців, вищевказана квартира була передана для вселення [PERSON] , яка є рідною матір`ю позивачки, та її членам сім`ї. У даній квартирі зареєстровано 3 осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що [PERSON] формально зареєстрований у зазначеній квартирі, оскільки з 2002 року там не проживає, комунальні платежі не сплачує, кореспонденцію не отримує, його особистих речей у квартирі немає, станом квартири не цікавиться, більше того позивачу відомо, що відповідач проживає та працює за кордоном. Зазначає, що [PERSON] добровільно визначив собі інакше місце проживання і квартирою не користується понад 6 місяців. У зв`язку із вищевикладеним позивачем було скеровано заяву до виконавчого комітету ЧМР про зняття із зареєстрованого місця проживання відповідача, однак їй було відмовлено у задоволенні такої заяви, оскільки зняти особу із зареєстрованого місця проживання можливе на підставі рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації. Виходячи з вищенаведеного, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. До початку розгляду справи представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі ордера № 242 від 24 січня 1991 року виданого Виконавчим комітетом Першотравневої районної Ради депутатів трудящих міста Чернівців надано право на зайняття квартири [ADDRESS] , сім`ї з 4 осіб, зокрема [PERSON] та [PERSON] . 20 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що видано свідоцтво про шлюб та здійснено актовий запис № 2597. Після укладення реєстрації шлюбу [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] ». Актом Голови правління ОСББ «Руська 253» від 25 листопада 2024 року підтверджується факт того, що [PERSON] з 2002 року по теперішній час не проживає у квартирі [ADDRESS] . Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 29.11.2024 року відмовлено у задоволенні заяви позивача, оскільки місце проживання [PERSON] зареєстроване у вище вказаній квартирі, що належить до комунальної власності Чернівецької міської територіальної громади, де останній тривалий час не проживає, а тому його можливо зняти із зареєстрованого місця проживання на підставі судового рішення про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. Положеннями\~ст.16\~ЦК України визначено, що кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. При цьому, враховуючи встановлені обставини, суд вважає що правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і врегульовані ст. ст.71, 72 ЖК України. Зокрема, згідно ст.\~163\~ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої та частиною четвертою ст. 71 цього кодексу. Відповідно до ст.\~64\~ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Положеннями\~ст.\~71\~ЖК України врегульовано право збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. Зокрема, згідно зі ст. 71\~ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Таким чином, зі змісту зазначеної норми вбачається, що позбавлення права користування жилим приміщенням може мати місце в тому разі, коли особа мала право на користування жилим приміщенням. Також слід зазначити, що згідно роз`яснень які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому, вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім`ї наймача права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил процесуального закону України щодо оцінки доказів. Згідно положень ст. 72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача вільно реалізовувати право володіння, користування та розпорядження майном підлягають захисту, оскільки відповідач не є власником житла, не несе будь-яких витрат на утримання житла, чим чинить позивачу як квартиронаймачу перешкоди у користуванні майном, а тому права позивача як квартиронаймача зазначеної вище квартири підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок його відсутності у ньому без поважних причин, оскільки чинне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірне житлове приміщення, але на час розгляду справи протягом тривалого часу в ньому не\~проживають. Відповідно до ч. 1ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позовні вимоги позивача задоволенні у розмірі 100%. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved