Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

10 квітня 2025 року до Новодністровського міського\~суду Чернівецької\~області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачки зазначають,\~що їм\~на праві\~спільної часткової\~власності належить\~квартира [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності від\~31.07.2015\~року. Відповідно до договору про припинення права на аліменти для дитини 14.11.2023 року, відповідач ( [PERSON] ) передав у власність позивачки 2 - дочки [PERSON] , [INFO] , частину квартири [ADDRESS] . Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності на зазначену вище квартиру виникло у [PERSON] з моменту державної реєстрації договору. 14.11.2023 договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, право власності [PERSON] , [INFO] на частину квартири [ADDRESS] підтверджується витягом Державному реєстрі речових прав від 16.11.2023, № відомостей про речове право: 52559109, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 35711373106. Право власності відповідача на частину квартири за [ADDRESS] припинено. Колишнім співвласником квартири був відповідач, який у ній зареєстрований по цей час. У той же час позивачки вказують, що відповідач фактично не проживає за місцем реєстрації з 2014 року. На даний час він проживає у с. Селище Дністровського району Чернівецької області. Будь-яких усних чи письмових домовленостей у сторін щодо проживання [PERSON] у належній [PERSON] та [PERSON] квартирі нема. Позивачки проживають у квартирі за вказаною адресою самі, всі витрати на утримання квартири [PERSON] несе одноособово, та станом на сьогодні позивачки не мають можливості у повному обсязі володіти та розпоряджатися належною їм квартирою у зв`язку з тим, що у їхній квартирі зареєстрована особа, яка фактично там не проживає. Окрім того, позивачки не мають можливості оформити соціальні виплати чи субсидію, у зв`язку з тим, що в їхній квартирі зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає, несуться додаткові витрати на оплату послуг за вивезення сміття за зареєстровану особу. Добровільно змінити місце реєстрації [PERSON] відмовляється. Наведене обмежує право позивачок як власниць квартири на реалізацію їх правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження майном. 14.04.2025 суддя постановила ухвалу про залишення позовної заяви без руху, надавши позивачкам десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. 15.04.2025 за результатами усунення недоліків позовної заяви суддя постановила ухвалу про відкриття провадження у справі та вирішила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання було призначене о 14 год. 30 хв. 07.05.2025. З урахуванням тієї обставини, на яку покликаються позивачки, що відповідач, як їм відомо, уже тривалий час проживає в с. Селище Дністровського району Чернівецької області, суддя у вказаній ухвалі вирішила викликати [PERSON] у судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, які було розміщені не пізніше ніж за десять днів до дати призначених судових засідань. Крім того, відповідач повідомлявся про судові засідання шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданих до неї документів, судових повісток (рекомендовані повідомлення поверталися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»). Проте у судові засідання не з`являвся. У позовній заяві позивачки клопотали проводити розгляд справи без їхньої участі на підставі поданих матеріалів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просять їх задовільнити. Не заперечують проти винесення заочного рішення. 07.05.2025 у судове засідання сторони не з`явилися. Суд відклав судове засідання у зв`язку з неявкою сторін, призначивши його о 14:30 20.05.2025. 20.05.2025 у судове засідання сторони не з`явилися. Суд відклав судове засідання, призначивши його о 14:00 04.06.2025. Відповідач 04.06.2025 подав до суду заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову повністю, підтвердив, що він, дійсно, з 2016 року проживає за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . До заяви додав довідку, видану старостою Селищанського старостинського округу №\~312/19-21/13 від 03.06.2025, у якій містяться дані про адресу його фактичного проживання. Крім того, просив суд розглядати справу без його участі. Таким чином, у зв`язку з неявкою сторін згідно з ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, проаналізувавши позиції сторін суд дійшов такого висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів сторін та застосованих норм права. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 31.07.2015 на підставі рішення Новодністровського міського суду 719/98/15ц від 06.07.2015 [PERSON] є власником частки квартири [ADDRESS] . Згідно з договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на частину квартири на підставі рішення Виконавчого комітету Новодністровської міської ради № 217/15 від 10 листопада 2023 року «Про надання дозволу на укладення договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям нею права власності на нерухоме майно» батько [PERSON] передав у власність дитини [PERSON] а дитина прийняла у батька частину квартири за [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 354710526 від 16.11.2023. Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Указане підтверджується і записами про місце реєстрації у паспорті позивачки 1. Суд на підставі даних із Єдиного державного демографічного реєстру встановив, що позивачка 2 - [PERSON] зареєстрована за цією ж адресою. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №\~372 від 20.03.2025, виданої виконавчим комітетом Новодністровської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Указане корелюється з відповіддю №\~1284951 від 11.04.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, наданою на запит суду щодо адреси реєстрації відповідача [PERSON] . Низкою доказів, а саме: копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.07.2015 (індексний номер 41575206), копією Договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на частину квартири, укладеного 14.11.2023 між [PERSON] та [PERSON] як батьком і дитиною, копією Витягу з Державного реєстру речових прав від 16.11.2023 (індексний номер 354710526) підтверджується та обставина, що станом на день подання позову квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності по частки [PERSON] та [PERSON] . Указане підтверджується також даними від 21.05.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як убачається з акту обстеження сім`ї від 21.03.2025, підписаного членами комісії депутаткою міської ради Грохольською Г. Ф., сусідами [PERSON] та [PERSON] , зі слів сусідів за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , не проживає з 2014 року. Крім того, 05.05.2025 позивачки подали до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та додали до нього заяву власника житла про зняття особи із реєстрації задекларованого/зареєстрованого місця проживання/перебування, з якої випливає, що [PERSON] 01.05.2025 зверталася до Новодністровської міської ради про зняття зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на вимогу власника. Проте у вказаній адміністративній послузі позивачці 1 було відмовлено начальником відділу ведення реєстру територіальної громади міста Новодністровська [PERSON] у зв`язку з тим, що не надано необхідних документів. Цей доказ дає можливість суду дійти переконання, що позов не є передчасним, права позивачок як власників нерухомого майна є порушеними. Адже у п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» вказано, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника. Відповідно до п. 61 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022р. №265 у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає: 1) документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення); 2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається. Така заява може бути подана лише повнолітньою особою або законним представником малолітньої дитини. Таким чином, на законодавчому рівні закріплено право власника (співвласників) житла приватної форми власності звертатися до органу реєстрації для здійснення зняття із зареєстрованого місця проживання повнолітньої особи. Позивачка 1 як повнолітня співвласниця житла і одночасно законна представниця неповнолітньої співвласниці позивачки 2 зверталася до органу реєстрації, проте не отримала позитивного результату. Довідка №\~312/19-21/13 від 03.06.2025, видана старостою Селищанського старостинського округу, долучена відповідачем до заяви про визнання позову, підтверджує той факт, що на станом на даний час відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Щодо правової підстави позовних вимог суд уважає за необхідне вказати таке. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з частиною 1 статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. П. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), визначає, що необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже, згідно з вимогами статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин для цього. Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16. Згідно з частиною 1\~статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: \~1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; \~2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. У пункті 4\~розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»\~закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»\~орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною підставою для зняття такої особи з місця її реєстрації. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 758/8097/18-ц. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] протягом тривалого часу (більше 10 років), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не бере участі в утриманні цього нерухомого майна, при цьому судом не встановлено жодних доказів про поважність причин непроживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою. Водночас, докази того, що між сторонами наявна домовленість про порядок користування квартирою [ADDRESS] , а також про збереження права користування цим житлом за відповідачем під час його тривалої відсутності, суду не надані. Разом з тим, реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS] створює позивачкам перешкоди у вільному користуванні нерухомим майном. Зокрема, позивачки несуть додаткові витрати на оплату комунальних послуг, нарахування яких здійснюється відповідно до кількості осіб, зареєстрованих у житлі, а також позбавлені можливості розпорядження своєю власністю на власний розсуд, зокрема, шляхом її відчуження. Таким чином, на підставі наведеного вище, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом\~визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. У силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачок слід стягнути 2422,40 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved