Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 24.03.2018 Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №13. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказано, що шлюбні відносини припинені через відсутність спільних інтересів з чоловіком, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття поваги та любові один до одного. Шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді від 16.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Заява про відкладення розгляду справи та відзив із запереченнями на позов до суду не надходили. За наявності умов, визначених у ч.1\~ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У відповідності до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 24.03.2018 Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №13, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 11.04.2025 Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідачка після реєстрації шлюбу змінила прізвище " [PERSON] " на прізвище чоловіка - " [PERSON] ". Відповідно до свідоцтва про народження, копія якого міститься в матеріалах справи, за час спільного проживання у сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч.2 ст.114, абз. 2 ч.3 ст.115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113\~Сімейного кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved