Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач через свого представника - адвоката Горобця С.О. звернувся до суду з позовом до відповідачів про розірвання договору оренди землі та скасування державної реєстрації. В обґрунтування поданого позову зазначив, що він та відповідачка [PERSON] є власниками земельної ділянки з кадастровим номером 7125486500:01:000:0833, площею 2,2518 га, розташованої в адміністративних межах Тіньківської сільської ради Черкаського району Черкаської області на праві спільної часткової власності, однак ці частки не виділені в натурі. Вищевказана земельна ділянка успадкована позивачем та відповідачкою [PERSON] по 1/2 частці після смерті [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.02.2019 року, виданого державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори Циндою Р.М. 09.12.2015 року між ТОВ «АГРОФІРМА ТІНЬКИ» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, відповідно до якого останній надав у строкове платне користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7125486500:01:000:0833, площею 2,2518 га. Окрім того, 14.11.2019 року між позивачем, ТОВ «АГРОФІРМА ТІНЬКИ» та ТОВ «РАЙЗ-СХІД» укладено додаткову угоду № 2 про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі. Вказаною додатковою угодою право оренди земельної ділянки набуло ТОВ «РАЙЗ-СХІД», а строк дії договору продовжено до 08.09.2023 року. Позивач листом-повідомленням від 13.06.2023 року повідомив відповідача про те, що строк дії договору оренди закінчується і він не має наміру його продовжувати. Аналогічне повідомлення він направляв відповідачу у серпні 2024 року, однак відповіді не отримав. Адвокатом Горобцем С.О. в інтересах позивача направлено до ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області заяву про вчинене ТОВ «РАЙЗ-СХІД» кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197-1 КК України, за фактом свавільного зайняття земельної ділянки. Однак відповідач продовжує використовувати спірну земельну ділянку. Згідно із роз`ясненнями № 41/01-16 щодо посвідчення договору поділу земельної ділянки з кадастровим номером 7125486500:01:000:0833, площею 2,2518 га, наданими 27.06.2024 року позивачу та відповідачці [PERSON] приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Коркоц В.Д., договір поділу земельної ділянки посвідчується при наявності заяви іпотекодержателів, користувачів земельної ділянки про згоду на її поділ чи об`єднання, справжність підпису на яких засвідчено нотаріально - у разі перебування земельної ділянки в іпотеці, користуванні. На його претензію відповідачем 19.08.2024 року надано відповідь про те, що ТОВ «РАЙЗ-СХІД» здійснює свою підприємницьку діяльність відповідно до вимог закону, чесно і добросовісно, використовуючи лише ті земельні ділянки, що перебувають у власності чи оренді підприємства. Як стало відомо позивачу, між ТОВ «РАЙЗ-СХІД» та [PERSON] 15.12.2021 року укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 09.12.2015 року, згідно з якою остання передала товариству 1/2 частку спірної земельної ділянки, про що до відповідного реєстру державним реєстратором Чигиринської державної нотаріальної контори Циндою Р.М. внесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В той же час, відповідачка [PERSON] не мала права укладати додаткову угоду з ТОВ «РАЙЗ-СХІД» без отримання згоди позивача, як співвласника. З наведеного слідує, що спірний договір, укладений між відповідачами, порушує права позивача та перешкоджає здійсненню поділу земельної ділянки, що є предметом поділу. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду, тому просить суд розірвати додаткову угоду, укладену 15.12.2021 року до договору оренди землі від 09.12.2015 року, згідно з якою [PERSON] передала ТОВ «РАЙЗ-СХІД» 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 7125486500:01:000:0833, площею 2,2518 га, та якою продовжено дію основного договору до 08.09.2030 року, скасувати державну реєстрацію додаткової угоди. У поданому 03.10.2024 року відзиві на позовну заяву представник ТОВ «РАЙЗ-СХІД» проти доводів позивача категорично заперечував з тих підстав, що після закінчення дії договору оренди, що був укладений з [PERSON] , ТОВ «Райз-Схід» не використовувало належну позивачеві частину земельної ділянки. Відповідач мав намір в законному порядку передати позивачу частину його земельної ділянки, у звязку з чим в усному порядку представниками ТОВ «Райз-Схід» було повідомлено позивача, що для підписання акту приймання-передачі земельної ділянки, за яким земельна ділянка повертається від ТОВ «Райз-Схід» до [PERSON] , останньому необхідно надати технічну документацію, що підтверджує право власності на його частину успадкованої земельної ділянки, як то витяг із Державного земельного кадастру тощо. До того ж, у доданій до позовної заяви відповіді на адвокатський запит та претензію вих. № 627 від 19.08.2024 року ТОВ «Райз-Схід» просило надати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. Після 08.09.2023 року ТОВ «Райз-Схід» використовувало (засіювало) лише 50% земельної ділянки з кадастровим номером 7125486500:01:000:0833, тому доводи позивача про те, що ТОВ «Райз-Схід» використовувало його частину земельної ділянки, є безпідставними та необґрунтованими. Щодо роз`яснень приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Коркоц В.Д., то відповідно до п. 6.6. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). У висновку нотаріус пояснює, що для поділу земельної ділянки потрібно мати згоду на її поділ іпотекодержателів, користувачів земельної ділянки, справжність підпису на яких засвідчено нотаріально. Проте позивач не звертався до ТОВ «Райз-Схід» із проханням надати згоду на здійснення поділу земельної ділянки. Також уважають, що позивачем було обрано не правильний спосіб захисту в суді. Так, спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. Поділ земельної ділянки (її частини) не є підставою припинення договору оренди землі, що визначені статтею 31 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.98 року. Отже, поділ земельної ділянки не призводить до припинення договору оренди, а зміна статусу земельної ділянки чи її власника (зокрема, виділення земельної ділянки в натурі та набуття права власності на неї) також не має наслідком автоматичного припинення договору та не може бути підставою для розірвання договору відповідно до статей 651, 652 ЦК України, про що зроблено висновок Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 233/3676/19, відтак у задоволенні позову просять відмовити. У відповіді на відзив від 14.10.2024 року представник позивача адвокат Горобець С.О. вважає його необгрунтованим з тих підстав, що відповідач ТОВ "РАЙЗ-СХІД" зазначаючи, що не використовує у своїй діяльності земельну частку позивача, не пояснює яким чином він це робить, зважаючи на ті обставини, що земельні частки сторін не виділені в натурі і їм не присвоєні кадастрові номери, в той час як ч. 1 ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Водночас, договором оренди передбачено передачу орендодавцем земельної ділянки за плату у володіння і користування на певний строк, тобто, предметом даного договору є конкретно визначена земельна ділянка, а не її частина. Орендодавцем може бути власник земельної ділянки або уповноважена особи. Тобто, відповідачка [PERSON] без згоди позивача не мала права підписувати договір оренди 1/2 частки земельної ділянки. Виходячи з цього, відзив на позовну заяву не спростовує доводи, викладені в позовній заяві, а тому просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову, яку обгрунтовує тим, що успадкована ними після смерті батька земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності і частки не виділені в натурі. На момент підписання договору оренди земельної ділянки їй не було відомо, що цим вона порушує права позивача, як співвласника земельної ділянки, і що для укладення договору необхідна його згода. Їй також невідомо яку саме частку земельної ділянки використовує відповідач. Представник позивача у судовому засіданні у повному обсязі підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, з викладених у позові та відповіді на відзив підстав та обгрунтувань. Представниця відповідача ТОВ «РАЙЗ-СХІД» проти задоволення позову заперечувала, з підстав, викладених в матеріалах відзиву. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з`являлась, подавши до суду заяву про визнання позову. Вислухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст.87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає,зокрема, при прийнятті спадщини на земельну ділянку. Відповідно до положень ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Учасник спільної часткової власності відповідно до розміру своєї частки має право на доходи від використання спільної земельної ділянки, відповідає перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільною земельною ділянкою, і повинен брати участь у сплаті податків, зборів і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільної земельної ділянки (ч.5 ст.88 ЗК України). Згідно з положеннями ч.ч.1, 3 ст.88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку; учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. На підставі ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зч.1ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що позивач та відповідачка [PERSON] є співвласниками земельної ділянки з кадастровим номером 7125486500:01:000:0833, площею 2,2518 га, розташованої в адміністративних межах Тіньківської сільської ради Черкаського району Черкаської області на праві спільної часткової власності, однак ці частки не виділені в натурі. Вищевказана земельна ділянка успадкована позивачем та відповідачкою [PERSON] по 1/2 частці після смерті [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.02.2019 року, виданого державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори Циндою Р.М. 09.12.2015 року між ТОВ «АГРОФІРМА ТІНЬКИ» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, відповідно до якого останній надав у строкове платне користування належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7125486500:01:000:0833, площею 2,2518 га. Окрім того, 14.11.2019 року між позивачем, ТОВ «АГРОФІРМА ТІНЬКИ» та ТОВ «РАЙЗ-СХІД» укладено додаткову угоду № 2 про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі. Вказаною додатковою угодою право оренди земельної ділянки набуло ТОВ «РАЙЗ-СХІД», а строк дії договору продовжено до 08.09.2023 року. Позивач листом-повідомленням від 13.06.2023 року повідомив відповідача про те, що строк дії договору оренди закінчується і він не має наміру його продовжувати. Адвокатом Горобцем С.О. в інтересах позивача направлено до ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області заяву про вчинене ТОВ «РАЙЗ-СХІД» кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197-1 КК України, за фактом свавільного зайняття земельної ділянки. Однак , як зазначає позивач, відповідач ТОВ «РАЙЗ-СХІД» продовжує використовувати спірну земельну ділянку. На його претензію та адвокатський запитвідповідачем 19.08.2024 року надано відповідь про те, що ТОВ «РАЙЗ-СХІД» здійснює свою підприємницьку діяльність відповідно до вимог закону, чесно і добросовісно, використовуючи лише ті земельні ділянки, що перебувають у власності чи оренді підприємства, вказавши, що посівів на частині земельної ділянки, що належить [PERSON] не здійнювалось (а.с.20). Позивач вказує, що між ТОВ «РАЙЗ-СХІД» та [PERSON] 15.12.2021 року укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 09.12.2015 року, згідно з якою остання передала товариству 1/2 частку спірної земельної ділянки, про що до відповідного реєстру державним реєстратором Чигиринської державної нотаріальної контори Циндою Р.М. внесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Однак, як вбачається із заяви Відповідачки [PERSON] та з витребуваних судом доказів на підставі клопотання представника позивача , між [PERSON] та ТОВ "Райз-Схід" укладався договір оренди землі на належну [PERSON] на праві власності 1/2 частину земельної ділянки а.с.61,62,137-141). \~ \~ \~ \~Так, як встановлено судом та вбчається з матеріалів справи, з моменту укладання позивачем із товариством додаткової угоди , строк дії якої закінчено 08.09.2023 року і до моменту пред`явлення позову до суду, у позивача не було зауважень щодо використання співвласницею [PERSON] 1/2 частини земельної ділянки, у тому числі шляхом здачі в оренду відповідачеві, оскільки він достаменно знав про обробіток частини земельної ділянки саме відповідачем. За цей період, як встановлено судом, зауважень з цього приводу у позивача не було. \~ \~ \~ \~А як вбачається з відповіді на адвокатський запит №627 від 19.08.2024 року та твердженням представниці віповідач у судовому засіданні, з 08.09.2023 року ТОВ «Райз-Схід» використовувало (засіювало) лише 50% земельної ділянки з кадастровим номером 7125486500:01:000:0833, де надана представником позивача заява про вчинене ТОВ «РАЙЗ-СХІД» кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 197-1 КК України, за фактом свавільного зайняття земельної ділянки, не є достовірним доказом у розумінні ст.79 ЦПК України, тому доводи позивача про те, що ТОВ «Райз-Схід» використовувало його частину земельної ділянки, є безпідставними та необґрунтованими (а.с.20-26). Крім того, позивач, який є власником 1/2 частки спірної земельної ділянки і бажає самостійно обробляти свою частку землі, не позбавлений права на виділ її у натурі, однак будь-які дії, спрямовані на виділення своєї частки земельної ділянки, не вчиняв, що і підтвердив представник позивача у судовому засіданні. Так, відповідно до частин першої та третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Згідно з частинами першою та третьою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Оскільки позивач таких дій не вчиняв він і не має можливості ініціювати питання про припинення, розірвання тощо додатковї угоди оренди землі, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі № 671/1068/20 від 19.05.2021 року. Суд зазначає, що позивач просить захистити порушене право у спосіб розірвати додаткову угоду від 15.12.2021 року, однак у позові вказує про чинення йому, з боку відповідача ТОВ "РАЙЗ-СХІД", перешкод у користуванні його частиною земельної діялнки. Крім того, позивач у позові вказує не незаконність укладення додаткової угододи до Договору, оскільки, він як співвласник земельної ділянки не надавав такої згоди, внаслідок чого, належним способом захисту мало б бути визнання договору недійсним , а не його розірвання. А Верховний суд неодноразово наголошував, що не вірно обраний спосіб захисту, є самостійною підставою для відмови від позову. Аналізуючи вищенаведені доводи, беручи до уваги усі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку, що в обраний позивачем спосіб захисту, позов задоволенню не підлягає, а оскільки друга вимога позову є похідною від першої, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] , позивач є особою з інвалідністю 2 групи, а тому звільнеий від сплати судового збору, внаслідок чого, судові витрати, згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed