Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Представник позивача звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області із позовом в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001450430701 від 12 листопада 2019 року в розмірі 68 372 грн 68 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 40\~997,67 грн., заборгованість за процентами 27\~375,01 грн., Також, просить стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422 грн 40 коп. Посилається на те, що 12 листопада 2019 року між сторонами по справі був укладений Кредитний договір №2001450430701. Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 40\~997,67 грн. Відповідачем належним чином умови Кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом 30.04.2024 року утворилася заборгованість у вищезазначеному розмірі. На адресу відповідача була направлена вимога про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконала, заборгованість не сплатила. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області\~ від 25.06.2024 справа передана за підсудністю до Приморського районного суду міста Одеси. 22.07.2024 справа надійшла до Приморського районного суду міста Одеси та за результатами автоматизованого розподілу справа передана на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Абухіну Р.Д.. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 23 липня 2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 27.08.2024 представник відповідача адвокат Жупинський М.А. подав відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Просить стягнути із позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн 00 коп. Посилається на те, що ні паспорту споживчого кредиту, ні публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ні кредитного договору відповідач не підписував та з умовами кредитування ознайомлений не був. Вважає, що в даній справі неможливо застосувати положення ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки публічна пропозиція АТ «ПУМБ» неодноразово змінювалася в період з часу виникнення спірних правовідносин ( із 12.11.2019 року) до моменту звернення до суду із даним позовом. Представником позивача до позову могла бути додана будь-яка її редакція. Вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів та комісії за обслуговування кредиту, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Зазначає, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Оскільки надання фінансового інструменту в зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальника. Із правових позицій Верховного Суду вбачається, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні закону України «Про споживче кредитування». Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Тому пункти кредитного договору щодо необхідності сплати відповідачем комісії за обслуговування кредитної заборгованості є безпідставними. 04.09.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що Договір укладено шляхом приєднання до Публічної пропозиції (ДКБО) через підписання Заяви. Відповідач підписав Заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО) та Паспорт споживчого кредиту, чим підтвердив згоду з усіма умовами договору, включаючи Публічну пропозицію, розміщену на сайті Банку. Банк діяв відповідно до ст. 633 ЦК України, яка дозволяє укладати публічні договори. Чинне законодавство України не забороняє взаємодію між контрагентами в рамках публічного договору. Відповідач був ознайомлений з ДКБО та тарифами, що підтверджується його підписом у Заяві та наданням Паспорту споживчого кредиту до укладення договору на виконання вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши Відповідачу грошові кошти у повному обсязі. Протягом дії договору Відповідач не висловлював жодних заперечень щодо змісту умов договору або порядку його виконання, що свідчить про його згоду з умовами договору. Відповідач також не скористався правом на відмову від договору протягом 14 днів, як це передбачено ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідач у відповіді на відзив, також посилається на Постанови Верховного Суду (наприклад, від 17.12.2020 р. у справі № 278/2177/15-ц, від 25.05.2021 р. у справі № 554/4300/16-ц, від 22.04.2024 р. у справі № 559/1622/19), які підтверджують, що розрахунок заборгованості та виписки з рахунків є належними та допустимими доказами. Підтвердження факту користування коштами. Виписка з особового рахунку Відповідача свідчить про активне користування кредитними коштами (отримання готівки, часткове погашення, перекази), що підтверджує факт укладення та дії кредитного договору. Також, у відповіді на відзив зазначено, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (п. 1-1 ч. 1 ст. 1), обов`язком споживача є повернення кредиту та сплата процентів. Проценти відносяться до загальних витрат за споживчим кредитом. Банк надав докази особистого підписання Відповідачем кредитного договору, включаючи фото Відповідача з паспортом, що підтверджує проведення належної верифікації клієнта відповідно до Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (Додаток № 2 до Положення НБУ № 65 від 19.05.2020). Також відповідач посилаючись на Закон України № 2120-IX від 15.03.2022 (щодо дії норм на період воєнного стану), зазначив, що даний нормативний акт звільняє боржників від відповідальності за прострочення (штраф, пеня), але не звільняє від необхідності виконання самого кредитного зобов`язання сплати основної суми кредиту та процентів. Ухвалою суду від 13.02.2025 закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Згідно із ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надана копія Анкети клієнта та копія Заяви №2001450430701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної 12.11.2019 особисто відповідачем. Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001450430701 від 12.11.2019 відповідачу був виданий кредит в розмірі 40\~997,67 грн. Із виписки з особового рахунку за період із 12.11.2019 року по 30 квітня 2024 року вбачається, що [PERSON] частково погашав заборгованість за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №2001450430701 від 12.11.2019 станом на 30 квітня 2024 року становить 68 372 грн 68 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 40 997,67 грн., заборгованості за процентами 27 375,01 грн. 01 травня 2024 року на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове виконання зобов`язань за Договором шляхом сплати заборгованості в розмірі 68 372 грн 68 коп. протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення. Дана вимога була направлена на адресу відповідача рекомендованим листом, на підтвердження чого представником позивача подано до суду копію списку рекомендованої кореспонденції. Суд приймає до уваги подані сторонами по справі та їх представниками докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до ст. ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ст.ст. 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо) яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №20014504307011 від 12.11.2019 права та обов`язки Клієнта і Банку, їх відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, а також порядок зміни і припинення дії договору визначаються умовами ДКБО, які погоджуються Клієнтом при підписанні цієї Заяви. Як зазначено в п.2.1.2 частини 2 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб згідно з умовами цього Договору Банк, у разі Акцепту Клієнтом Публічної пропозиції на укладення Договору, зобов`язується надавати Клієнту визначені Договором послуги, а Клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбачених Договором і Тарифами. Відповідно до п.5.2.1. частини 5 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» Банк зобов`язаний здійснювати обслуговування Клієнта на умовах, передбачених цим Договором, Правилами МПС та законодавством України. Згідно п.5.1.7 частини 5 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» Клієнт зобов`язаний сплачувати Заборгованість по Договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим Договором. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.1056-1 ЦК України тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до вимог ст. ст. 526 та 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом Частина друга ст.1054 та частина друга ст.1050 ЦК України передбачає право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту у разі порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту. Згідно п.п.2.4.4 частини 2 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» у разі порушення Клієнтом умов Договору, наявності інших підстав, передбачених Договором або чинним законодавством України, в тому числі невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань, Банк має право розірвати Договір, попередивши Клієнта будь-яким із доступних для Банку засобів: поштою, електронною поштою, SMS-повідомленням. Клієнт повинен відповісти на таке повідомлення протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту направлення йому повідомлення . У разі неотримання Банком відповіді протягом зазначеного строку вважається, що Клієнт згоден з розірванням Договору. Подані позивачем докази дають підстави вважати доведеним факт укладення між сторонами по справі Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №20014504307011 від 12.11.2019, користування відповідачем кредитними коштами та невиконання належним чином умов договору. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 40\~997,67 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 27\~375,01 грн. Судова практика ВС в інших справах за участю інших учасників справи з іншими фактичним обставинами справ, ніж дана справа, та зокрема правовий висновок ВП ВС у постанові від 03.07.2019 року у справі ЄУН 342/180/17, на які посилалась сторона відповідача у відзиві в його обгрунтування, не має преюдиційного значення для вирішення цієї справи судом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В силу ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідача.

Outcome: approved