Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Акціонерне товариство (далі - АТ) «Сенс Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.11.2021 року між та АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] була укладена Угода про надання споживчого кредиту № 501389868 (далі Кредитний договір), відповідно до якої банк надав відповідачу кредит в розмірі 250\~000 грн., строком на 60 місяців з відсотковою ставкою 36 % річних. Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора «0492», шляхом направлення 11.11.2021 року на номер 380982522838. Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором. Станом на дату звернення позивача до суду, заборгованість за Кредитним договором становить 464\~443,17 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 245260,91 грн. та заборгованості по відсотках 219\~182,26 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 464443,17 грн. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). За змістом статті 634\~цього\~Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 11.11.2021 року між та АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] була укладена Угода про надання споживчого кредиту № 501389868 (далі Кредитний договір), відповідно до якої банк надав відповідачу кредит в розмірі 250\~000 грн., строком на 60 місяців з відсотковою ставкою 36 % річних. Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора «0492», шляхом направлення 11.11.2021 року на номер 380982522838 (а.с.7-11, 33). Відповідно до Статуту АТ «Сенс Банк», позивач є правонаступником АТ «Альфа-Банк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» про зміну найменування від 12 серпня 2022 року (а.с.39-41). Із виписки по особовому рахунку відповідача за період з 11.11.2021 року по 05.08.2024 року вбачається, що 11.11.2021 року на ім`я [PERSON] було зараховано АТ «Сенс Банк» суму в розмірі 250\~000 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] (а.с.13-26). Також, факт перерахування суми кредиту позивачем на картковий рахунок [PERSON] підтверджується меморіальним ордером № 694599148 від 11.11.2021 року (а.с.12). Отже, позивач виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах передбачених договором, з використанням кредитної картки. Із розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача утворилась кредитна заборгованість, яка станом на 05.08.2024 становить 464\~443,17 грн., що складається з заборгованості за кредитом - 245260,91 грн. та заборгованості по відсотках 219\~182,26 грн. (а.с.32). Зважаючи на наявність у відповідача простроченої заборгованості за Договором, АТ «Сенс Банк» 02.04.2024 року надіслав відповідачу досудову вимогу щодо усунення порушень зобов`язань за кредитним договором № 501389868 від 11.11.2021 року шляхом погашення простроченої заборгованості протягом 30 календарних днів., яка останнім не була виконана (а. с. 27). Отже, [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України, не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 464\~443,17 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 36\~505,89 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем було надано копію договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію довіреності № 023783/25 від 03.02.2025 року (а.с. 34-38). Проте позивачем не надано належних доказів, що підтверджують сплату гонорару адвокату. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутність документального підтвердження про понесені відповідачем витрати на правову допомогу є підставою для відмови у стягненні таких витрат з позивача. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 5573,32 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved