Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

У січні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Л-Квартал Сервіс» про зобов`язання зробити перерахунок теплової енергії, витраченої на опалення спільних площ. У позовній заяві позивач посилається на те, що 02.11.2017 між нею, власницею квартири в житловому комплексі «Л-Квартал», розташованому за адресою: [ADDRESS] та 6-В та відповідачем у справі укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Договір укладено шляхом підписання заяви про приєднання до публічного Договору, розміщеному на офіційному веб-сайті відповідача. Відповідно до умов Договору розрахунок теплової енергії, витраченої на опалення спільних площ, має здійснюватися за показниками засобів обліку споживання теплової енергії в будинку. Проте вказує, що відповідач порушує умови Договору та розраховує цю теплову енергію за показниками вузла обліку в котельні. Зазначає в позовній заяві, що зазначені дії відповідача є незаконними і такими, що порушують її права, як споживача комунальних послуг. Враховуючи викладене, позивач просить позов задовольнити та зобов`язати відповідача зробити перерахунок теплової енергії, витраченої на опалення спільних площ у жовтні, листопаді та грудні 2019 року у відповідності до п. 2.5 Договору, тобто за показниками будинкових вузлів обліку, і дотримуватись даної умови в подальшому. 23.01.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Кушнір С.І. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2020 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 28.01.2020, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками, яку останній отримав 02.02.2020, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 16.03.2020 до суду від директора ТОВ «Л-Квартал Сервіс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання категорично заперечувала проти задоволення вимог позивача, посилаючись на п.7 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджену Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 за №315. 18.04.2024 розпорядженням Солом`янського районного суду м. Києва №1417 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи: неможливість продовжувати розгляд справи суддею Кушнір С.І., у зв`язку з її звільненням у відставку. 18.04.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 02.11.2017 між позивачем, як власником квартири в житловому комплексі « [INFO] », розташованому за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] та відповідачем у справі укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Договір укладено шляхом підписання заяви про приєднання до публічного Договору, розміщеному на офіційному веб-сайті відповідача. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання включаються до плати виконавцю відповідної комунальної послуги і в рахунку відображаються окремо. Комерційний облік комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії у багатоквартирному будинку здійснюється встановленими в житлових і нежитлових приміщеннях споживачів вузлами обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Обсяг наданих споживачу послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води, крім випадків, встановлених законодавством. У разі відсутності або несправності вузлів обліку, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, комерційний облік здійснюється в установленому законодавством порядку в місці вводу відповідних зовнішніх інженерних мереж у будівлю (її частину), а для послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії - в місці вводу відповідних внутрішньо будинкових систем у житлове або нежитлове приміщення споживача. Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначає Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Згідно п.п.4, 5, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: 4) вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом; 5) вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); 6) вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Частиною 4 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлено, що розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідні повноваження центрального органу виконавчої влади, забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства щодо встановлення методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії, а також послуги з управління побутовими відходами) у багатоквартирних будинках та інших будівлях, де налічуються два або більше споживачів, також передбачені п.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Так, відповідно до вказаних вимог Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 за №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Пунктом 7 Методики визначено, що у разі якщо дві та більше будівель мають загальний ввід зовнішньої інженерної мережі зі спільним для них вузлом комерційного обліку, розподіл здійснюється як для однієї будівлі відповідно до вимог цієї Методики. З наданих матеріалів справи вбачається та не спростовано позивачем, що будинки, які обслуговуються відповідачем, обладнані комерційним вузлом обліку, а житлові та нежитлові приміщення мають індивідуальні розподільчі вузли ( теплові лічильники). Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача ТОВ «Л-Квартал Сервіс» та вважає, що здійснення спірних нарахувань проведено у відповідності до зазначених норм чинного законодавства, а саме, за вузлом комерційного обліку, а не за вузлами розподільного обліку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України) Положеннями ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) ст. 89 ЦПК України. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, як необґрунтований.

Outcome: dismissed