Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою позовну заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що зареєстрував шлюб з відповідачкою 28.09.2002 у виконкомі Драбове-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, актовий запис № 8. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою розірвання шлюбу вказує відсутність з дружиною спільних інтересів та взаєморозуміння, наявність різних поглядів на життя. Відповідач останні 3 роки не працює, більше половини року перебуває закордоном. Вказує, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне проживання і збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 18.04.2025 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надала, з заявами та клопотаннями не зверталась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Від позивача [PERSON] за вх. №2725/25-Вх від 26.05.2025 надійшло клопотання про доручення до справи доказів, у якому [PERSON] просить долучити до справи: копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон та запрошення для виїзду за кордон до Польщі. Клопотання обґрунтовано тим, що такі документи підтверджують відсутність відповідача на території України, таке підтвердження необхідне для вирішення питання проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , та зазначає, що відповідач участі у вихованні дітей не приймає. Щодо клопотання позивача про долучення доказів слід зазначити наступне. Згідно положень ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Звертаючись до суду з вказаним клопотанням позивач [PERSON] жодним чином не обґрунтував неможливість подати вказані докази у встановлений законодавством строк, на наявність таких причин не посилався, клопотань про поновлення пропущеного строку для подання доказів не заявляє. Окрім того, суд звертає увагу що вирішення питання проживання неповнолітніх дітей та/або участі батьків у їх вихованні не є предметом розгляду цієї справи. Тому суд не приймає вказані докази до розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] виданого 28 вересня 2002 року, [PERSON] та [PERSON] обдужились 28 вересня 2002 року у виконкомі Драбове-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 8. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З?ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, хоч і проживають спільно, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення.

Outcome: approved