Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 червня 2003 року Відділом РАГС Самбірського МУЮ Львівської області, посилаючись на те, що спільне подружнє життя між сторонами складалось по різному. Разом вони проживали у житловій квартирі батьків позивача за адресою: [ADDRESS] , в якій відповідач був зареєстрований до 29.04.2025 року. У вересні 2021 року відповідач виїхав за межі України і з того часу в Україну не повертався. Протягом цього часу сторони спілкувались засобами телефонного зв`язку дуже рідко. За період роздільного проживання вони віддалились одне від одного і позивач зрозуміла, що і надалі продовжувати перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі недоцільно. У телефонній розмові вона повідомила відповідача про намір розірвати шлюб на що він погодився, однак повідомив, що особисто прибути в органи реєстрації актів цивільного стану для подання спільної заяви про розірвання шлюбу не має можливості. Від спільного подружнього життя у сторін дітей немає. Звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу є свідомим, обдуманим кроком, спрямованим на припинення шлюбу з відповідачем. У позивача немає вільної згоди на подальше перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, збереження шлюбу вважає недоцільним і таким, що суперечить її інтересам, будь-які заходи спрямовані на відновлення сімейно-шлюбних відносин будуть марними і не приведуть до збереження сім`ї, а тому [PERSON] просить суд шлюб розірвати та змінити її прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позивач до суду не з`явилась, її представник адвокат Бобак О.Б. подала заяву, в якій просила справу розглядати і вирішити за відсутності сторони позивача; позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач до суду не прибув, подав заяву, якою позов визнав зазначивши що тривалий час із позивачем не проживає, не заперечив проти розірвання шлюбу, просив розглядати справу у його відсутності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Також судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 червня 2003 року у відділі РАГС Самбірського МУЮ Львівської області в результаті чого позивач змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] »; від цього шлюбу в сторін дітей немає; спільне подружнє життя між ними складалось по різному. Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 25.08.2016 року, відповідач змінив прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] ». У вересні 2021 року відповідач виїхав за межі України і з того часу в Україну не повертався. За період роздільного проживання сторони віддалились одне від одного. У позивача немає вільної згоди на подальше перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, відтак збереження шлюбу є недоцільним. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких дійсних обставинах, що ґрунтуються на наведених нормах закону суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, оскільки як вбачається із позицій сторін їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально; подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача; визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Той факт, що дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] з якого відомо про народження [PERSON] та витягом з актового запису про підтвердження дошлюбного прізвища та зміни прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, позовна вимога позивача [PERSON] про відновлення дошлюбного прізвища « [PERSON] » підлягає\~до задоволення.

Outcome: approved