Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] через свого представника адвоката Сірого Івана Олександровича звернулися до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просили визначити додатковий строк у 2 місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання позивачкам заяв про прийняття спадщини за законом після смерті їх матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла матір позивачок [PERSON] . У лютому 2022 року (через два місяці після смерті спадкодавця) відбулося повномасштабне вторгнення рф в Україну, у зв`язку з чим позивачки у березні 2022 року були евакуйовані з місця їх постійного проживання (м. Чернігів) до західної частини України. Представник позивачок зазначив, що у квітні 2022 року позивачки в телефонному режимі зверталися до нотаріуса з приводу уточнення інформації щодо строку подання заяв про прийняття спадщини їх померлої матері, проте нотаріус повідомила їм, що на підставі Постанови КМУ №164 від 28.02.2022 на період дії воєнного стану в Україні перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. У вересні 2022 року, повернувшись до м. Чернігова, позивачки звернулися до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуприненко О. В. з приводу оформлення спадщини [PERSON] , померлої [INFO] , але отримали роз`яснення, що вони пропустили установлений законодавством шестимісячний строк, питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини вирішується в судовому порядку. Представник позивачок вказав, що військова агресія російської федерації проти України, запровадження по всій країні воєнного стану, вимушена евакуація позивачок з постійного місця проживання та суперечливі зміни у законодавстві щодо строків прийняття спадщини в період дії воєнного стану зумовили пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим позивачки змушені звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 21 березня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чуприненко О. В. Позивачки та їх представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 20.05.2025 представник позивачок подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних доказів та з проханням задовольнити заявлені ним вимоги (а. с. 54). Відповідач Тупичівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте уповноважений представник у судове засідання не з`явився. 03.04.2025 та 27.05.2025 від відповідача надійшли заяви про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги відповідач визнає та не заперечує проти їх задоволення (а. с. 33, 65). Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чуприненко О. В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлялася належним чином, подала до суду письмову заяву від 29.04.2025 з проханням розглянути справу за її відсутності (а. с. 45). Згідно із ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін та третьої особи по суті заявлених позивачками позовних вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджені доказами, зібраними у справі, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, виходячи з наступного. Дослідженням копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 92 років у м. Чернігів (а. с. 12). Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті [INFO] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані: [PERSON] , [PERSON] (а. с. 14). Прізвище [PERSON] після укладення шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 16). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками вказані: [PERSON] , [PERSON] (а. с. 13). Прізвище [PERSON] після укладення шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 15). Отже, письмовими доказами справи підтверджено, що позивачки [PERSON] та [PERSON] є рідними дочками померлої [PERSON] та, відповідно, спадкоємцями за законом першої черги спадкування. З довідки старости Івашківського старостинського округу Тупичівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 27.05.2025 № 94 установлено, що на день своєї смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а. с. 72.). За даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81215267 від 19.05.2025 спадкова справа до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , не відкривалася (а. с. 51). Таким чином, доказами справи підтверджено, що спадщина [PERSON] у шестимісячний строк, установлений ст. 1270 ЦК України, ніким не прийнята. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. За змістом статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для її прийняття. Правила даної норми про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18. Відповідно до\~роз`яснень п.\~24\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30\~травня 2008\~року №\~7\~особа,\~яка не\~прийняла спадщину\~в установлений\~законом строк,\~може звернутися\~до суду\~з позовною\~заявою про\~визначення додаткового\~строку для\~прийняття спадщини\~відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~1272ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, при вирішенні справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому, поважність таких причин повинна бути обов`язково обґрунтована. Разом з тим, закон не містить застережень, які саме причини є поважними і визнання їх такими залежить від обставин конкретної справи. Суд враховує, що за змістом п. 1 ст.\~6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Слід також зазначити, що принцип «пропорційності», яким відповідно до ст.\~2 ЦПК України разом з іншими принципами зобов`язаний керуватися суд, тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Одночасно, дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18). Таким чином, суд має врахувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачів в аспекті статті 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Суд вказує, що обмеження позивачів у прийнятті спадщини буде невиправданим втручанням у приватну сферу і становитиме для неї надмірний тягар та не забезпечить розумний баланс між інтересами сторін. Нормами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). В обґрунтування позовних вимог, адвокат Сірий І. О., вказав, що позивачки, як спадкоємці за законом, не звернулися вчасно, в строк, установлений законом, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їх померлої матері через військову агресію російської федерації проти України, запровадження по всій країні воєнного стану, який триває і на час розгляду справи, вимушену евакуацію позивачок з постійного місця проживання, та саме ці обставини, унеможливлювали своєчасне звернення їх до нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав. Пропуск строку для прийняття спадщини позбавляє позивачок можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Визначення позивачкам додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не порушить права та свободи інших осіб. Аналізуючи доводи позивачок, суд дійшов висновку, що вони у своїй сукупності є поважними причинами для визначення позивачкам строку для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки, спадщина [PERSON] ніким не прийнята, інші спадкоємці відсутні, у відповідача відсутні заперечення з приводу заявлених позивачками вимог, а тому суд вважає за можливе визначити позивачкам додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, визнання відповідачем позову, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Понесені судові витрати слід залишити за позивачками, оскільки саме вони пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved