Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

представник ТОВ «Глобал Спліт» Балашов В.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №\~4/4142682 від 26.10.2021 у розмірі 245\~590 грн. 80 коп., яка складається з 142\~744 грн. 63 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 7\~846 грн. 17 коп. - відсотки за користування коштами, 95\~000 грн. 00 коп. - комісія. Просив стягнути заборгованість та сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2\~947 грн. 09 коп. Позов мотивує тим, що 26.10.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~4/4142682, на виконання якого [PERSON] , шляхом перерахування на її банківський рахунок [NUMBER] , отримала в кредит грошові кошти в сумі 190\~000 грн. 00 коп., строком 72 місяці, з 26.10.2021 до 25.10.2027 включно. Відповідно до умов Договору [PERSON] взяла на себе зобов`язання сплачувати проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою, зокрема розмір процентів за користування коштами складає 12,\~00% річних, а також сплачувати комісійну винагороду у розмірі 2,\~50% від суми кредиту щомісячно. Вказує, що АТ «Креді Агріколь Банк» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідачка свої обов`язки не виконала, через що у неї перед Кредитором виникла заборгованість, яка станом на 07.01.2025 становить 245\~590 грн. 80 коп., й складається з 142\~744 грн. 63 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 7\~846 грн. 17 коп. - відсотки за користування коштами, 95\~000 грн. 00 коп. - комісія. 29.08.2023 між АТ «Кредит Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір №\~4-2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог, згідно умов якого АТ «Кредит Агріколь Банк» відступило ТОВ «Глобал Спліт» за плату, а ТОВ «Глобал Спліт» прийняло право грошової вимоги до боржників, що належать АТ «Кредит Агріколь Банк», в тому числі за кредитним договором №\~4/4142682 від 26.10.2021 укладеним між АТ «Кредит Агріколь Банк» та [PERSON] . Після відступлення АТ «Кредит Агріколь Банк» права грошової вимоги до [PERSON] , остання не належним чином виконувала умови договору, що й стало підставою для надсилання позивачем відповідачці вимоги про дострокове погашення боргу. Оскльіик [PERSON] добровільно борг не погашає, просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у заяві від 08.04.2025 та у додаткових поясненнях від 14.04.2024 вимоги підтримав, покликаючись на мотиви, викладені у позовній заяві, крім цього зазначив, що нарахування винагороди по комісії, яку заперечує позивачка, прямо передбачено кредитним договором №\~4/4142682 від 26.10.2021 на умови якого погодилась відповідачка. Просив позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Гелецька Л.П. у відзиві від 11.04.2025 та у заяві від 14.04.2025 позов визнала часткового, заперечила стягненню з відповідачки нарахованої Банком комісії у сумі 95\~000 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що надані Банком послуги - комісійну плату за які просить позивач, повинні надаватися фінансовою установою безоплатно й стягення додаткових плат за такими є неприйнятним. Просила позов задовольнити частково, справу розглядати за її відсутності та за відсутності її довірительки. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.10.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~4/4142682, на виконання якого [PERSON] , шляхом перерахування на її банківський рахунок [NUMBER] , отримала в кредит грошові кошти в сумі 190\~000 грн. 00 коп., строком 72 місяці, з 26.10.2021 до 25.10.2027 включно. 29.08.2023 між АТ «Кредит Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір №\~4-2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог, згідно умов якого АТ «Кредит Агріколь Банк» відступило ТОВ «Глобал Спліт» за плату, а ТОВ «Глобал Спліт» прийняло право грошової вимоги до боржників, що належать АТ «Кредит Агріколь Банк», в тому числі за кредитним договором №\~4/4142682 від 26.10.2021 укладеним між АТ «Кредит Агріколь Банк» та [PERSON] . Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Позивач підтвердив своє право вимоги за кредитним договором №\~4/4142682, укладеним 26.10.2021 між АТ «Кредит Агірколь Банк» та [PERSON] . Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Указом Президента України №\~64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, а Указом Президента України від 08.05.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 09.05.2024, строк його дії продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року на 90 діб. Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №\~4/4142682 від 26.10.2021, станом на 07.01.2025 [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Глобал Спліт» у розмірі 245\~590 грн. 80 коп., яка складається з 142\~744 грн. 63 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 7\~846 грн. 17 коп. - відсотки за користування коштами, 95\~000 грн. 00 коп. - комісія. Відтак судом встановлено, що відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідачка [PERSON] не спростувала належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довела факт виконання зобов`язань за договором позики, зокрема, по сплаті тіла кредиту та відсотків. Частина 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 150\~590 грн. 80 коп., з яких 142\~744 грн. 63 коп. тіло кредиту та 7\~846 грн. 17 коп. прострочені відсотки. Що стосується вимоги по сплаті боргу послуг (комісії) за договором позики кредитним договором №\~4/4142682 від 26.10.2021, то суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України\~«Про захист\~прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з набуттям чинності Закону України\~«Про споживче\~кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8\~Закону\~України «Про\~споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України\~«Про споживче\~кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №\~49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №\~168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України\~«Про споживче\~кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №\~496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №\~202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність сплати комісії, пов`язаної з укладенням та обслуговуванням кредитного договору №\~4/4142682 від 26.10.2021, передбачена в розділі 1 «Предмет договору» Договору. Розмір комісії за використання позики, яка складає 2.50% від суми кредиту, розмір якої є базовим та нараховується щоденно за супроводження Договору позичальника, надання йому цілодобової підтримки з приводу виконання умов Договору та обслуговування заборгованості Позичальника (за наявності). При цьому, в кредитному договорі №\~4/4142682 від 26.10.2021 не конкретизовано та не зазначено переліку не безоплатних - додаткових та супутніх банківських послуг Кредитодавця, які пов`язані з використанням кредиту та обслуговуванням заборгованості та за які Банком встановлена щомісячна комісія. Враховуючи, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку послуг, як б, у відповідності до вимог чинного законодавства, вимагали додаткової плати, і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору №\~4/4142682 від 26.10.2021, то положення пункту 1.4.2. Договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за використання позики є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а відтак вимога позивача про стягнення 95\~000 грн. 00 коп. боргу послуг (комісії) задоволенню не підлягає. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі №\~204/224/21 Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі №\~755/11636/21 (провадження №\~61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі №\~168/349/20 (провадження №\~61-2223св21) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі №\~755/9486/21 (провадження №\~61-5581св22). Відповідно до вимог ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1\~807 грн. 09 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial