Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом згідно із яким просив суд вирішити питання стосовно стягнення із [PERSON] заборгованості в сумі 124 931,55 грн. У обґрунтування заявленого позивач повідомив, що у квітні 2023 року [PERSON] взяв у борг у позивача грошові кошти в сумі 245 000 грн (еквівалент 6 400 доларів США на момент отримання позики), що підтверджується відповідною розпискою. Разом із тим, у обумовлений сторонами строк відповідач борг повністю не повернув в зв`язку із чим заявник вимушений звернутися до суду із цим позовом. Водночас, [PERSON] переконаний і у тому, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із останнього також належить стягнути інфляційні втрати. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач на підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином та завчасно проінформованим про існування даного спору, свого ставлення до заявлених вимог не висловив та жодних доказів на дослідження суду не надав. Враховуючи такі фактичні обставини справи та приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 19 квітня 2023 року [PERSON] надав [PERSON] розписку із якої убачається, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 245 000 грн, що, станом на момент надання розписки, еквівалентно 6 400 доларів США. Зазначені кошти [PERSON] зобов`язався повернути до 15 червня 2023 року без сплати процентів за користування коштами. Водночас, у разі прострочення повернення грошових коштів відповідач зобов`язався повернути їх зі сплатою 15% річних за увесь період прострочення (а.с. 9). 09 липня 2024 року з метою виконання вищевказаного зобов`язання відповідач перерахував позивачу 150 000 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції P24A2963962470D9040 (а.с. 10). 11 лютого 2025 року представником позивача адвокатом Онишком В.М. на адресу відповідача скеровувалася досудова вимога про повернення коштів взятих у борг згідно із якої сторона позивача просила [PERSON] повернути 122 831,76 грн, які складаються з: 105 650,89 грн заборгованості за сумою боргу; 7 823,30 грн інфляційних витрат та 9 357,57 штрафних санкцій (а.с. 11-17). Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином. Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мало того, тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи, норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини й усталену судову практику з у даній сфері, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов договору позики й взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів і видів такого захисту. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, який підлягає до повного задоволення. Підстав для відмови у задоволенні позову, або часткового задоволення позову судом не встановлено. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї цивільної справи, які складаються із судового збору в сумі 1 249,32 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 500 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved