Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

У липні 2024 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14.07.2023 року у м. Дніпрі по вул. Набережній Заводській, е/о № 338, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , а також транспортного засобу «ЗАЗ 110307», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль позивача, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ 110307», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» згідно полісу № 214058760 від 10.04.2023 року, строк дії полісу - з 18.04.2023 року до 17.04.2024 року включно, страхувальник - [PERSON] , франшиза - 1 000 грн., страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн. 18.07.2023 року представник позивача направив на електронну адресу відповідача повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування, 21.08.2023 року - рахунок СТО ФОП [PERSON] , та 29.08.2023 року - постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2023 року. 28.08.2023 року ПрАТ «СК «УНІКА» виплатила страхове відшкодування у розмірі 38 645,11 на рахунок ФОП [PERSON] , не узгодивши розмір із позивачем. 30.08.2023 року представник позивача направив до НБУ скаргу щодо недоплати страхового відшкодування, та до ПрАТ «СК «УНІКА» - запит про надання документів на підставі яких встановлювався розмір заподіяної шкоди та вимогу щодо доплати страхового відшкодування на підставі висновку експерта Дроздова Ю.В. № 3308/23 від 16.08.2023 року, складеного на замовлення позивача. У листі від 05.09.2023 року ПрАТ «СК «УНІКА» зазначило, що підстави для доплати страхового відшкодування відсутні та направило копію звіту оцінювача [PERSON] № 51712 від 23.08.2023 року. Листом від 19.09.2023 року НБУ повідомив, що ПрАТ «СК «УНІКА» здійснено страхове відшкодування в розмірі 38 645,11 грн., розрахованого на підставі звіту оцінювача [PERSON] № 51712. Представник позивача вважає звіт оцінювача [PERSON] № 51712 від 23.08.2023 року неналежним доказом розрахунку матеріальної шкоди, оскільки [PERSON] не оглядав пошкоджений транспортний засіб позивача та вніс зміни до протоколу огляду. Представником ПрАТ «СК «УНІКА», який 27.07.2023 року прибув на огляд пошкодженого після ДТП автомобіля позивача, був аварійний комісар Войтенко А.О. , яким і було складено протокол огляду № 50133 від 27.07.2023 року. Протокол огляду за підписом Войтенка А.О. та протокол огляду за підписом [PERSON] є ідентичними, різниця лише у прізвищі та підписі підписанта. Більш того, згідно довідки СТО ФОП [PERSON] , автомобіль [PERSON] перебував на закритій стоянці в тому числі і 27.07.2023 року та доступ оцінювачу [PERSON] для огляду автомобіля [PERSON] не надавався. Таким чином, складання звіту оцінювачем [PERSON] без особистого огляду транспортного засобу є порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. До того ж, оцінювачем [PERSON] не враховано весь перелік необхідних запасних частин, занижено вартість ремонтних робіт та вартість фарбування. Войтенко А.О. , який безпосередньо оглядав пошкоджений автомобіль позивача, є аварійним комісаром та не являється працівником страховика чи експертом. Позивач через свого представника звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. , який особисто оглядав пошкоджений автомобіль позивача, робив відповідні заміри та фотографії. Згідно висновку судового експерта Дроздова Ю.В. № 3308 від 16.08.2023 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 53 449,66 грн. Оскільки ПрАТ «СК «УНІКА» було виплачено 38 645,11 грн., то сума недоплаченого страхового відшкодування, за вирахуванням франшизи у розмірі 1 000 грн., складає 13 854,55 грн. Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 13 854,55 грн. та судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено судове засідання, а також за клопотанням представника позивача вирішено витребувати у суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] оригінал протоколу № 50133 огляду колісного транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] № 50133, який було складено особисто [PERSON] 27.07.2023 року. 20.09.2024 року представник відповідача - Бортник Л.В. направила до суду відзив на позовну заяву у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилалась на те, що 18.07.2023 року ПрАТ «СК «УНІКА» було отримано заяву про виплату страхового відшкодування від представника потерпілої особи. 27.07.2023 року, тобто в межах 10-денного строку у присутності власника/представника власника пошкоджений транспортний засіб було оглянуто оцінювачем, про що складено протокол огляду транспортного засобу. З матеріалів справи вбачається, що страховиком у передбачений законом строк (27.07.2023 року) було проведено огляд транспортного засобу, про що складено відповідний протокол огляду. Вказаний документ підписаний представником позивача Карпенком. Претензій чи зауважень до проведеного огляду позивач чи його представник не пред`являв і своїм підписом в протоколі технічного огляду підтвердив його правильність, повноту і належну фіксацію результатів. Розмір збитку по пошкодженому автомобілю «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , було розраховано на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 51712 від 23.08.2023 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] . Як вбачається із зазначеного звіту, ринкова вартість транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , становить 249 238,75 грн., вартість відновлювального ремонту з ПДВ - 63 269,08 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу з урахуванням ПДВ - 39 645,11 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу без врахування ПДВ на запасні частини - 37 957,68 грн. Розмір франшизи, відповідно п. 6 Договору, встановлений в розмірі 1 000,00 грн. Страхове відшкодування було розраховане наступним чином: 39 645,11 грн. - 1 000 гривень (франшиза) = 38 645,11 грн. 28.08.2023 року страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 38 645,11 грн. На думку представника відповідача, ПрАТ «СК «УНІКА» виконано свої зобов`язання за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у повному обсязі. Звертає увагу суду, що експертом Дроздовим Ю.В. завищено вартість ремонтних робіт та фарбування для штучного та необґрунтованого підвищення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, що в свою чергу вплинуло на результати дослідження. При цьому, представник позивача, звертаючись до суду з позовом, не зазначає, в чому полягає неправильність звіту № 51712 від 23.08.2023 року на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА», не надає доказів, що було проведено рецензування звіту, тощо. Усі доводи зводяться лише до незгоди з розміром страхового відшкодування та до того, що оцінювачем проведено оцінку за матеріалами огляду спеціаліста. При цьому, окрема згода на проведення оцінки майна Законом не вимагається та не передбачена. В свою чергу, між страховиком та суб`єктом оціночної діяльності укладено договір про організацію та проведення за дорученням страховика оцінки транспортних засобів, до якої даний СОД може за необхідності залучати партнерів та спеціалістів для виконання наданого замовлення. Зауважує, що у страхової компанії відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем висновок, оскільки законом визначений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку. Вважає дії страхової компанії та оцінювача такими, що не суперечать положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. 03.10.2024 року представник позивача - адвокат Демарчук М.В. направив до суду відповідь на відзив у якій вважає заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та такими, що не спростовують законність позовних вимог позивача. Звертає увагу суду, що позивачем до позовної заяви долучено протокол № 50133 від 27.07.2023 року, з яким було ознайомлено представника позивача [PERSON] та у якому останній висловив свою незгоду із протоколом. В кінці протоколу № 50133 від 27.07.2023 року, зазначено: «Акт склав аварійний комісар Войтенко А.О. », а також його підпис. Разом з тим, до відзиву на позов страховик долучає копію протоколу № 50133 від 27.07.2023 року, тобто за тим же номером, від тієї ж дати, складений тією ж особою, що й протокол, який долучено позивачем до позову, але в кінці, вже слово представник видно частково, інша частина це білий фон, так само не видно слова «акт склав» і вже стоїть прізвище та підпис [PERSON] . Тобто, до протоколу № 50133 від 27.07.2023 року внесено зміни стосовно особи, яка склала протокол огляду, а саме змінено прізвище особи та підпис. До позовної заяви долучено відповідь ФОП [PERSON] в які зазначено, що доступ до автомобіля позивача надавався лише [PERSON] , експерту Дроздову Ю.В. та представнику ПрАТ «СК «УНІКА» Войтенку А.О. [PERSON] не оглядав автомобіль позивача. Звертає увагу суду, що складання звіту оцінювачем [PERSON] без особистого огляду автомобіля є порушенням п. 1.3, 5.1, 5.5, 8.1, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Дійсно, страховик направив свого представника на огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, але ним був не оцінювач [PERSON] , а аварійний комісар Войтенко А.О. , що підтверджується протоколом огляду, з яким було ознайомлено представника позивача. В той же час, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом, а не оцінювачем, як це зроблено страховиком. Таким чином, оскільки оцінювач [PERSON] особисто пошкоджений автомобіль не оглядав, протокол огляду не складав, а тому оцінювач [PERSON] не міг достовірно визначити ні час необхідний для фарбування, ні розмір ремонтних робіт та їх обсяг, відповідно не міг вірно розрахувати розмір заподіяної шкоди, що і призвело до заниження розміру шкоди. Із ремонтної калькуляції оцінювача [PERSON] вбачається, що він не врахував такі запасні частини: як к-т накладок в дверей передніх лівих вартістю 1 650,01 грн., захисна плівка дверей передніх лівий вартістю 899,52 грн., кріпильні затискачі вартістю 535,18 грн. та 98,44 грн., комплект накладок в дверей задніх лівих вартістю 2 000,24 грн., захисна плівка дверей задніх лівих вартістю 676,54 грн. Також було занижено вартість ремонтних робіт: ремонт боковини задньої лівої з 4 030,00 грн. до 2 925,00 грн., ремонт боковини вт в зборі з 2 340,00 грн. до 1 300,00 грн., а також не враховано велику кількість ремонтних робіт. Занижено вартість матеріалів з фарбування боковини задньої лівої з 2 532,88 грн. до 2 159,27 грн., а також занижено години фарбування даної деталі з 2,2 години до 1,6 години, що призвело до заниження часу фарбування з 1 430,00 грн. до 1 040,00 грн. Окрім того, на думку представника позивача, оцінювач [PERSON] не має права визначати вартість матеріального збитку, оскільки саме експерт має право визначати розмір матеріального збитку. В свою чергу, висновок експерта Дроздова Ю.В. № 3308/23 від 16.08.2023 року відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у ньому зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність. Експерт Дроздов Ю.В. особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб, складав протокол огляду, фотографував пошкоджений транспортний засіб та відповідні заміри пошкоджень, і на підставі вихідних даних склав висновок, який є належним доказом понесених позивачем збитків. 10.12.2024 року до суду від суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] на ухвалу суду про витребування доказів надійшов лист № 0018/24 від 04.12.2024 року, у якому зазначено, що надати оригінал протоколу огляду до суду не має можливості, оскільки останній в архіві не зберігається у зв`язку з переходом на електронний документообіг (а.с. 155-156). Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа від 30.01.2025 року, клопотання представника позивача було задоволено, вирішено викликати та допитати в якості спеціаліста суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] щодо обставин огляду автомобіля позивача. Виклик суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] було здійснено шляхом направлення повістки на відповідну адресу, однак конверти повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», [PERSON] до суду не з`явився. 24.03.2025 року представник позивача - адвокат Демарчук М.В. направив до суду письмові пояснення у яких зазначив, що оцінювачем [PERSON] проігноровано вимоги суду та не надано оригінал протоколу № 50133 огляду колісного транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , який було складено ним 27.07.2023 року, на виклики до суду не з`явився, пояснень з приводу вказаних обставин не надав. Представником відповідача також не надано пояснень суду, чому протокол огляду № 50133 від 27.07.2023 року складено одним і тим же почерком, але підпис особи на протоколі огляду відрізняється, як і доказів, що саме оцінювач [PERSON] особисто оглядав пошкоджений автомобіль позивача. Враховуючи, що матеріали справи не містять жодних належних доказів, що оцінювач [PERSON] був присутнім під час огляду автомобіля позивача, то протокол огляду № 50133 від 27.07.2023 року, який підписано [PERSON] та який долучено до відзиву на позов - є неналежним доказом. Представник позивача - адвокат Демарчук М.В. письмово просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив розгляд справи проводити за його відсутності. Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи, за наявності зібраних по справі матеріалів яких, на думку суду, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 14.07.2023 року у м. Дніпрі по вул. Набережній Заводській, е/о № 338, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ЗАЗ 110307», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби було пошкоджено. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с. 19-20). Вказана постанова набрала законної сили 22.08.2023 року. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Власником транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 81), що не заперечувалось відповідачем. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ 110307», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «УНІКА» згідно полісу № 214058760, строк дії: з 18.04.2023 року по 17.04.2024 року включно, на момент ДТП (14.07.2023 року) діючий, страхувальник - [PERSON] , франшиза - 1 000 грн., ліміт за шкоду майну - 160 000 грн., ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 320 000 грн. (а.с. 115). 18.07.2023 року представник позивача направив на електронну адресу відповідача повідомлення про ДТП, заяву на виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи (а.с. 12-15). 21.08.2023 року представник позивача направив на електронну адресу відповідача рахунок СТО ФОП [PERSON] (а.с. 16-18), та 29.08.2023 року - постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2023 року (а.с. 19-22). Матеріали справи містять також страховий акт / наказ № 11877436535/1 від 25.08.2023 року, з якого вбачається, що страхове відшкодування було розраховане наступним чином: 39 645,11 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 1 000 гривень (франшиза) = 38 645,11 грн. (а.с. 116). ПрАТ «СК «УНІКА» 28.08.2023 року виплатила страхове відшкодування у розмірі 38 645,11 грн. на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується копією інформаційного повідомлення про зарахування коштів № 108619 від 28.08.2023 року (а.с. 24). 30.08.2023 року представник позивача направив до НБУ скаргу щодо недоплати страхового відшкодування (а.с. 25-28). 30.08.2023 року представник позивача направив до ПрАТ «СК «УНІКА» запит про надання документів на підставі яких встановлювався розмір заподіяної шкоди та вимогу щодо доплати страхового відшкодування на підставі висновку експерта Дроздова Ю.В. № 3308/23 від 16.08.2023 року, складеного на замовлення позивача (а.с. 32-33). У листі від 05.09.2023 року ПрАТ «СК «УНІКА» зазначило, що підстави для доплати страхового відшкодування відсутні (а.с. 65). Листом від 19.09.2023 року НБУ повідомив, що ПрАТ «СК «УНІКА» здійснено страхове відшкодування в розмірі 38 645,11, розрахованого на підставі звіту оцінювача [PERSON] № 51712 за вирахуванням франшизи у розмірі 1 000 грн. (а.с. 29-31). Згідно відповіді ФОП [PERSON] від 06.05.2024 року на запит представника позивача від 03.05.2024 року, в період часу з 08:00 год. до 18:00 год. 27.07.2023 року транспортний засіб «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , перебував на охоронюваній території СТО за адресою: м. Дніпро, вул. Білостоцького, 93. Доступ до зазначеного автомобіля та ключів від нього надавався лише представнику власника [PERSON] , судовому експерту Дроздову Ю.В. та представнику ПрАТ «СК «УНІКА» Войтенку А.С. Інші особи у вказаний проміжок часу вказаний автомобіль на території СТО не витребовували, огляд не здійснювали (а.с. 61-62). Матеріали справи містять копію протоколу огляду колісного транспортного засобу № 50133 від 27.07.2023 року, який підписано аварійним комісаром Войтенком А.О. (а.с. 63-64), а також копію протоколу огляду колісного транспортного засобу № 50133 від 27.07.2023 року, який підписано [PERSON] (а.с. 81). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 23.08.2023 року на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА» суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , ринкова вартість транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , становить 249 238,75 грн., вартість відновлювального ремонту з ПДВ - 63 269,08 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу з урахуванням ПДВ - 39 645,11 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу без врахування ПДВ на запасні частини - 37 957,68 грн. (а.с. 66-80). Згідно висновку судового експерта Дроздова Ю.В. № 3308 від 16.08.2023 року, складеного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 53 449,66 грн. (а.с. 34-60). Оскільки ПрАТ «СК «УНІКА» було виплачено 38 645,11 грн., то сума недоплаченого страхового відшкодування, за вирахуванням франшизи у розмірі 1 000 грн., складає 13 854,55 грн. Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами у вказаній справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом, у даному випадку, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання вказаних правовідносин. Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно із ст.ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). За нормами статті 3 даного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. За змістом ст. ст. 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити страхове відшкодування. Згідно із ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Як було встановлено судом, на момент вчинення ДТП (14.07.2023 року) цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ 110307», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «УНІКА» згідно полісу № 214058760, строк дії: з 18.04.2023 року по 17.04.2024 року включно, діючий, страхувальник - [PERSON] , франшиза - 1 000 грн., ліміт за шкоду майну - 160 000 грн., ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 320 000 грн. (а.с. 115). 30.08.2023 року представник позивача направив до ПрАТ «СК «УНІКА» запит про надання документів на підставі яких встановлювався розмір заподіяної шкоди та вимогу щодо доплати страхового відшкодування на підставі висновку експерта Дроздова Ю.В. № 3308/23 від 16.08.2023 року, складеного на замовлення позивача (а.с. 32-33). У листі від 05.09.2023 року ПрАТ «СК «УНІКА» зазначило, що підстави для доплати страхового відшкодування відсутні (а.с. 65). Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159) зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/839 (далі - Методика). Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені у Методиці яка застосовується, серед іншого, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Згідно із п. 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 1.3 вказаної Методики, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Тому, з урахуванням вимог п. 1.3 даної Методики, слід дійти висновку, що будь-який розрахунок матеріального збитку без урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів буде суперечити наведеному в п. 2.4. поняттю вартості матеріального збитку. Однією з головних вимог, передбачених Методикою, є особистий огляд колісних транспортних засобів оцінювачем (експертом), про що зазначено в п. 5.1 Методики. Відповідно до п. 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Згідно із п. 8.1, 8.5 вказаної Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження. За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. Наведені вище норми Методики, вказують на те, що за результати огляду ТЗ оформлюються оцінювачем (експертом) відповідним документом: звітом про оцінку майна (якщо він складається оцінювачем), або висновком експерта (якщо складається судовим експертом). Відповідно до п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Тобто, визначення матеріального збитку чи вартості ТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом (а не оцінювачем), який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд. Крім цього вказаною Методикою передбачено, що з метою дотримання п. 5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна в будь-якому випадку передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №753/3055/18, від 19 травня 2021 року по справі № 523/17998/17. У випадку, якщо ж звіт про оцінку транспортного засобу складений взагалі без його огляду, такий звіт є неналежним доказом у справі (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі № 752/16797/14-ц). До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15; від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10; від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17. Матеріалами справи підтверджено, що згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 23.08.2023 року на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА» суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , ринкова вартість транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , становить 249 238,75 грн., вартість відновлювального ремонту з ПДВ - 63 269,08 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу з урахуванням ПДВ - 39 645,11 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу без врахування ПДВ на запасні частини - 37 957,68 грн. (а.с. 66-80). Страхове відшкодування було розраховане наступним чином: 39 645,11 грн. - 1 000 гривень (франшиза) = 38 645,11 грн. 28.08.2023 року страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 38 645,11 грн., що підтверджено матеріалами справи. Разом з тим, матеріали справи містять копію протоколу огляду колісного транспортного засобу № 50133 від 27.07.2023 року, який підписано аварійним комісаром Войтенком А.О. (а.с. 63-64), а також копію протоколу огляду колісного транспортного засобу № 50133 від 27.07.2023 року, який підписано [PERSON] (а.с. 81). Суд звертає увагу, що зазначені протоколи, які були надані представником позивача разом із позовною заявою, а представником відповідача у відзиві на позов, є ідентичними, з одним і тим же номером та датою складення, однак відрізняються прізвищем та підписом осіб, що їх підписали. Поряд з цим, як вбачається із відповіді ФОП [PERSON] від 06.05.2024 року на запит представника позивача від 03.05.2024 року, в період часу з 08:00 год. до 18:00 год. 27.07.2023 року транспортний засіб «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , перебував на охоронюваній території СТО за адресою: м. Дніпро, вул. Білостоцького, 93. Доступ до зазначеного автомобіля та ключів від нього надавався лише представнику власника [PERSON] , судовому експерту Дроздову Ю.В. та представнику ПрАТ «СК «УНІКА» Войтенку А.С. Інші особи у вказаний проміжок часу вказаний автомобіль на території СТО не витребовували, огляд не здійснювали (а.с. 61-62). Таким чином, суд встановив, що суб`єкт оціночної діяльності [PERSON] не оглядав пошкоджений транспортний засіб «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , а тому не міг достовірно визначити характер пошкоджень, час необхідний для фарбування, розмір ремонтних робіт та їх обсяг, відповідно не міг вірно розрахувати розмір заподіяної шкоди, що і призвело до заниження розміру шкоди. Доказів протилежного представником відповідача не надано. На підставі викладеного, суд змушений констатувати, що звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складений 23.08.2023 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] на замовлення ПрАТ «СК «УНІКА» з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Позивач скористався своїм процесуальним правом на надав до суду висновок судового експерта Дроздова Ю.В. № 3308 від 16.08.2023 року, який було складено на підставі протоколу огляду транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] , проведеного особисто Дроздовим Ю.В. 27.07.2023 року. Оцінюючи наданий висновок експерта суд вважає такий висновок є належним та допустимим доказом завданих позивачу [PERSON] матеріальних збитків внаслідок ДТП та об`єктивно визначає вартість пошкоджень транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] . Експерт Дроздов Ю.В. особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб, робив відповідні заміри, складав протокол огляду, фотографував пошкоджений транспортний засіб та відповідні заміри пошкоджень і на підставі вихідних даних склав висновок. Наданий висновок є повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, проведений за точною ідентифікацією автомобіля позивача, а розмір збитків визначений саме на дату ДТП (14.07.2023 року), висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, та складений судовим експертом згідно із вимогами ст. 106 ЦПК України, містить попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України та відповідає вимогам чинного законодавства. (а.с. 34-60). Відтак, саме дані у висновку експерта Дроздова Ю.В. приймаються судом як достовірні та обґрунтовані та такі, що зібрані із дотриманням встановленого законом порядку. Посилання сторони відповідача на те, що на проведення огляду транспортного засобу «HONDA CIVIC», д.р.н. [NUMBER] експертом Дроздовим Ю.В. не було запрошено представника ПрАТ «СК «УНІКА» суд до уваги не приймає, оскільки на першій сторінці протоколу огляду колісного транспортного засобу від 27.07.2023 року (а.с. 44) міститься відмітка, що на огляді, окрім представника позивача [PERSON] , був присутній Войтенко Андрій , тобто аварійний комісар, яким було оглянуто зазначений транспортний засіб та підписано протокол огляду колісного транспортного засобу № 50133 від 27.07.2023 року (а.с. 63-64). Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. покладається на відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved