Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

13 лютого 2025 року \~Державне комунальне підприємство Луцьктепло в особі директора Скорупського І. звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради від 24 вересня 2013 року №577-1 ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , є споживачами послуг по теплопостачанню, що надаються ДКП «Луцьктепло» у вказану квартиру. Свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг відповідачі належним чином не виконували, а тому станом на 01 лютого 2025 року за їхнім особовим рахунком утворилась заборгованість по теплопостачанню в розмірі 21\~963,48 гривень. З врахуванням наведеного позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ДКП «Луцьктепло» суму заборгованості за надані послуги по теплопостачанню в розмірі 21\~963,48 гривень, а також судові витрати в справі. Ухвалою судді від 17 лютого 2025 року позовну заяву Державного комунального підприємства Луцьктепло до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою судді від 11 березня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд за правилами загального позовного провадження даної цивільної справи відмовлено. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. 12 березня 2025 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву у задоволенні позовних вимог ДКП «Луцьктепло» просить відмовити у зв`язку із недоведеністю вартості фактично наданих їй послуг, передбачених умовами укладених між нею і ДКП «луцьктепло» Індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 11 жовтня 2021 року та Індивідуального договору про надання послуг з постачання гарячої води від 15 листопада 2021 року. На переконання відповідача, ДКП «Луцьктепло» до позовної заяви не додало жодного письмового доказу на доведення вартості фактично наданих їй послуг.Також вказує, що ДКП «Луцьктепло» не надало їй детальний розрахунок розподілу обсягів спожитої енергії між споживачами квартир і нежитлових приміщень відповідно до загальнобудинкового лічильника, зокрема витрати тепла на опалення місць загального користування будинку. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала, вказувала, що позовні вимоги не визнає, просила у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату,час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження,копію позовної заяви з доданими документами надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, викладені відповідачем в відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що дії відповідача свідчать про порушення, не визнання або оспорювання охоронюваних законом його цивільних прав та інтересів. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно із приписами статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Суд установив, що рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради №577-1 від 24 вересня 2013 року ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Вказане рішення розміщене на офіційному сайті Луцької міської ради https://www.lutskrada.gov.ua. Також встановлено, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру. Таким чином, ДКП «Луцьктепло» надає відповідачам житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за вищевказаною адресою. Відповідно до представленого позивачем розрахунку у відповідачів наявна заборгованість за надані ДКП «Луцьктепло» послуги, розмір якої станом на 01 лютого 2025 року становить 21\~963,48 гривень. До складу вказаної заборгованості входить: 10\~323,28 грн. - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з лютого 2023 року по грудень 2024 року включно; 2,99 гривень абонентське обслуговування опалення за період з листопада 2023 року по грудень 2024 року включно; 11\~637,21 гривень - заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з лютого 2023 року по грудень 2024 року (а. с. 5-7). Вказаний розрахунок заборгованості відповідачі належними доказами не спростували та не вказали аргументів, які б могли поставити під об`єктивний сумнів правильність проведених нарахувань. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, який набрав чинності 10.12.2017 року, (надалі - Закон № № 2189-VIII) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Нормами пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № № 2189-VIII передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 37 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85), розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. На підставі ч.1, 4 ст.9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 6 ч.1\~ст. 1 Закону\~індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги суд встановив факт надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг споживачу - відповідачам [PERSON] , [PERSON] , та оскільки вони є користувачами послуг, які ДКП «Луцьктепло» надає в квартиру, де вони зареєстровані, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з останніх заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 21 963,48 гривень. У своєму відзиві відповідач [PERSON] зазначає, що вона не сплачує вартість фактично спожитої теплової енергії, оскільки ДКП «Луцьктепло» не надає їй детального розрахунку розподілу обсягів спожитої енергії між власниками квартир і нежитлових приміщень відповідно до загальнобудинкового лічильника, зокрема витрати тепла на опалення місць загального користування будинку. Однак, такі твердження відповідача [PERSON] на увагу не заслуговують, оскільки незгода з розрахунком заборгованості за надані житлово-комунальні послуги не може бути підставою для звільнення в повному обсязі споживача від оплати вартості таких послуг. Зібраними у справі доказами підтверджується, що багатоквартирний будинок [ADDRESS] обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії. Порядок розподілу обсягів комунальних послуг між споживачами в будинках, які обладнані вузлом (вузлами) комерційного обліку визначено ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Формування рахунків та доступ споживачів до облікової інформації врегульовано ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Вказана норма достатньо детально регламентує до якої інформації споживачу має бути забезпечено доступ та яку інформацію має містити рахунок на оплату комунальної послуги. Доказів того, що ДКП «Луцьктепло» проводило нарахування вартості своїх послуг з порушенням розподілу обсягів комунальних послуг між споживачами в будинках, які обладнані вузлом (вузлами) комерційного обліку [PERSON] суду не надала. Суд не бере до уваги аргументи, наведені у відзиві відповідача [PERSON] про щодо не визначення змісту позовних вимог до кожного з відповідачів, оскільки ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг усіх дієздатних осіб, які зареєстровані у житлі споживача. Позовна заява дозволяє суду встановити зміст позовних вимог, предмет позову, а також його підстави. Посилання відповідача [PERSON] на те, що позов підписаний не уповноваженою особою, бо до нього не додано доказів про наявність повноважень у директора І. Скорупського, суд також відхиляє, оскільки позов підписаний керівником юридичної особи, а чинний ЦПК України не вимагає надання позивачем додаткових доказів на підтвердження повноважень свого керівника. До того ж, такі відомості містяться у відкритому Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і сумніву у суду не викликають. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, з відповідачів слід стягнути солідарно в користь позивача 21\~963,48 грн. заборгованості за надані комунальні послуги по теплопостачанню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача слід стягнути також 3\~028 гривень сплаченого судового збору, по 1\~514 гривень з кожного. На підставі ст.ст.64, 67, 68 ЖК УРСР, ст.ст.11, 509, 526, ЦК України, ст.ст. 7, 8, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved