Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу та державного реєстратора Луніної Т.А., Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу та державного реєстратора Шатернікової Т.М. про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1125 від 17.06.2021 року та скасування рішення державного реєстратора № 58818641 від 17.06.2021 року, визнання недійсним договору іпотеки № 13 від 11.02.2022 року та скасування рішення державного реєстратора № 63402321 від 11.02.2022 року, стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є спадкоємцем квартири за заповітом, яка, нібито, була продана [PERSON] влітку 2021 року, однак позивач має докази відсутності волі спадкодавця на укладення договору купівлі-продажу. [PERSON] помер [INFO] . У [PERSON] була у власності квартира [ADDRESS] . [PERSON] приходився позивачу вітчимом, був одружений з матір`ю позивача, яка померла в 2006 році. У січні 2022 року, приїхавши на похорон свого вітчима [PERSON] , позивач дізнався, що, нібито, влітку 2021 року [PERSON] продав свою квартиру третім особам. Однак позивач підтримував регулярний зв`язок з вітчимом, і останній жодного разу не згадував про намір продати квартиру. [PERSON] до моменту своєї смерті продовжував проживати в цій квартирі. Після смерті вітчима позивач своєчасно, у строки, визначені законом, звернувся із заявою про прийняття спадщини, що призвело до відкриття спадкової справи № 8/2022 від 28.01.2022 року. Однак нотаріус, відкривши спадкову справу, зазначив про неможливість видачі свідоцтва на спадщину через те, що в державних реєстрах спірна квартира вже зареєстрована на відповідача, що перешкоджає оформленню права власності на квартиру на користь позивача. Позивач наполягає на тому, що [PERSON] не мав наміру продавати квартиру. Це підтверджується тим, що [PERSON] проживав у цій квартирі до моменту своєї смерті і не повідомляв ні своїх родичів, ні сусідів про намір продати житло. Більше того, [PERSON] залишався проживати у квартирі, яку нібито продав, понад півроку після укладення договору купівлі-продажу, що не відповідає умовам договору. На підтвердження відсутності волі на продаж квартири, позивач зазначає, що [PERSON] 9 червня 2021 року звернувся до поліції із заявою про втрату свого паспорта у квітні 2021 року. У відповіді поліції, датованій 23 червня 2021 року, зазначено, що паспорт не було знайдено та [PERSON] було рекомендовано звернутися до органів державної міграційної служби для отримання нового паспорта. Водночас договір купівлі-продажу був укладений 17 червня 2021 року, що свідчить про можливе шахрайство. Позивач також вказує, що дії відповідача та невстановлених осіб мають ознаки шахрайства з метою незаконного заволодіння майном [PERSON] , а саме квартирою [ADDRESS] . У зв`язку з цим, позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину. На підставі цієї заяви було порушено кримінальну справу та внесено відповідний запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 12022221130000647 від 27.01.2022 року за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2022, справу було передано на розгляд судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.02.2022 відкрито загальне позовне провадження. 03.02.2022 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2022 заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову у справі № 953/1392/22 задоволено. Вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі № 953/1392/22 за позовною заявою [PERSON] до відповідачів [PERSON] , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення державного реєстратора, шляхом заборони будь-яким особам відчуження квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] до набрання законної сили судовим рішенням по вказаній справі (а.с.113-115 т.1). 29.11.2022 представник позивача подав до суду заяву про зміну предмету позову (а.с. 6-14 т.2), та з урахуванням клопотання про виправлення описки в заяві про зміну предмета позову від 22.02.2022 (а.с.173 т.3), остаточно просив: 1. Справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 2. Витребувати у [PERSON] , [INFO] , номер картки платника податків № [NUMBER] квартиру [ADDRESS] загальною площею 55,7 кв.м. житловою площею 33,4 кв.м. та повернути у володіння [PERSON] . 3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1125 від 17.06.2021 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Тетяною Анатоліївною, реєстровий номер об`єкту нерухомого майна 2388571663101. 4. Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни № 58818641 від 17.06.2021 року 16: 20: 34 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2388571663101 у зв`язку з визнанням договору купівлі-продажу № 1125 від 17.06.2021 року, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Тетяною Анатоліївною неукладеним. 5. Визнати недійсним договір іпотеки № 13 від 11.02.2022 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Тетяною Миколаївною, реєстровий номер об`єкту нерухомого майна 2388571663101, номер запису про іпотеку 46654888. 6. Витребувати у [PERSON] , [INFO] , номер картки платника податків № [NUMBER] квартиру [ADDRESS] загальною площею 55,7 кв.м. житловою площею 33,4 кв.м. та повернути у володіння [PERSON] . 7. Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шатернікової Тетяни Миколаївни № 63402321 від 11.02.2022 року 14:34:44 про державну реєстрацію договору іпотеки № 3 виданий 11.02.2022 року на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2388571663101, номер запису про іпотеку 46654888, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Тетяною Миколаївною. 8. Стягнути судові витрати з відповідачів, а саме сплачений судовий збір у повному обсязі. У заяві про зміну предмету позову від 29.11.2022 представник позивача доповнив позовні вимоги, зазначивши, що після відкриття провадження у справі, а саме 11.02.2022 відповідачка [PERSON] , усвідомлюючи можливість витребування спірної квартири на підставі судового рішення, передала квартиру в іпотеку, нібито отримавши під неї позику. Цей договір іпотеки, на думку позивача, перешкоджає реалізації його права на отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно та має бути визнаний судом недійсним, згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача також посилався на факт укладення іншого договору іпотеки з іншими особами ще у січні 2022, зазначивши, що в матеріалах справи міститься заява про зміну предмету позову від 22.02.2022, з якої вбачається, що іпотека була оформлена на іншу особу, а саме [PERSON] , проте згодом скасована, оскільки відповідні зміни не були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначена угода згодом була повністю видалена з реєстру. Позивач також посилається на підробку підпису [PERSON] та заявляє про необхідність проведення судової почеркознавчої експертизи. Для цього представник позивача подав клопотання про витребування доказів, зокрема зразків підпису [PERSON] , а також оригіналів оскаржуваних договорів та всіх документів, що стали підставою для укладення оспорюваних угод і проведення приватними нотаріусами дій щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.03.2023 прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Терещенко К.І. про зміну предмета позову. В подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а.с.145-146 т.2). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.05.2023 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.162-165 т.2). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова 11.08.2023 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (а.с.85-88 т.3). 27.09.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшов висновок експертизи № 22421 від 19.09.2023, згідно якого підписи та короткі рукописні записи на договорі купівлі-продажу квартири від 17.06.2021, а також на заявах від 17.06.2021 (індекси 316/02-03 та 317/02-03), були виконані не [PERSON] , а іншою особою (особами)(а.с.91-115 т.3). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2023 відновлено провадження у справі (а.с.118 т.3). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17.11.2023 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.176-178 т.3). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.214-216 т.3). Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 16.08.2024, позов [PERSON] - задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1125 від 17 червня 2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А., реєстровий номер об`єкту нерухомого майна 2388571663101. Скасовано запис про право власності № 58818641 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесений 17 червня 2021 року приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А. про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Витребувано у [PERSON] , [INFO] , РНОКПП № [NUMBER] квартиру [ADDRESS] загальною площею 55,7 кв.м. житловою площею 33,4 кв.м. та повернути у володіння [PERSON] . Визнано недійсним договір іпотеки № 13 від 11 лютого 2022 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Шатерніковою Т.М., зареєстрований у реєстрі за № 46654888. Витребувано у [PERSON] , [INFO] , РНОКПП № [NUMBER] квартиру [ADDRESS] загальною площею 55,7 кв.м. житловою площею 33,4 кв.м. та повернути у володіння [PERSON] . Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шатернікової Тетяни Миколаївни № 63402321 від 11.02.2022 року 14:34:44 про державну реєстрацію договору іпотеки № 3 виданий 11.02.2022 року на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2388571663101, номер запису про іпотеку 46654888, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Тетяною Миколаївною. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 992,40 та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 22942,08 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2977,20 грн. (а.с.57-62 т.4). 28.11.2024 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 16.08.2024 року у справі № 953/1392/22, у якій відповідач просив: Поновити йому строк на подання цієї заяви, відраховуючи його з 21.11.2024 - першого робочого дня після реєстрації мною 20.11.2024 о 21:30 електронного кабінету та надходження до нього заочного рішення. Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2024 р. - скасувати. Справу призначити до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Цю заяву долучити до матеріалів справи. В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення [PERSON] зазначив, що він не був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, оскільки 10.11.2016 знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , його місце проживання суду було невідоме, проте оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик його у судове засідання суд не розміщав. Вказане унеможливило повідомлення ним про причини неявки, а також подання відзиву на позовну заяву. Також посилався на відсутність, на його думку, підстав для задоволення позову, оскільки майно не могло бути витребуване у [PERSON] , яка є стороною недійсного правочину і в якої майно перебуває на праві власності у володінні та користуванні. Крім того, квартира не могла бути витребувана й у нього, оскільки він не є ні володільцем, ні користувачем квартири, бо іпотечні правовідносини таких прав йому не надають, про що зазначено у договорі іпотеки - згідно з п. 4.2 - Іпотекодавець ( [PERSON] ) має право: 4.2.1. Володіти та користуватися Предметом іпотеки відповідно до його призначення. Отже, за договором іпотеки йому не надано права ні володіти, ні користуватися квартирою (а.с.73-93 т.4). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.12.2024 поновлено відповідачу [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2024 року. Заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 16 серпня 2024 року у справі №953/1392/22 - задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2024 року у цивільній справі №953/1392/22 - скасовано. Цивільну справу №953/1392/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу та державного реєстратора Луніної Тетяни Анатоліївни, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу та державного реєстратора Шатернікової Тетяни Миколаївни про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору іпотеки та скасування рішення державного реєстратора, призначено до розгляду в поряду загального позовного провадження з викликом сторін. Призначено підготовче засідання (а.с.164-165 т.4). 27.01.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява [PERSON] , представник - адвокат Литвинова В.В., про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів [PERSON] , мотивуючи її тим, що в матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про залучення [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідача та відсутня ухвала суду про залучення його у якості співвідповідача. Також вказує, що ухвала про відкриття провадження у справі не містить відомостей про те, що він залучений судом в якості співвідповідача, оскільки на час відкриття провадження у цій справі позовних вимог до нього не було заявлено. Ухвала про скасування заочного рішення по справі та призначення нового розгляду справи не заміняє ухвали про залучення його до розгляду справи в якості співвідповідача, а тому відсутність такої унеможливлює подальший розгляд справи з його участю в якості співвідповідача. Таким чином, вважає, що [PERSON] не залучений в порядку, передбаченому ст. 51 ЦПК України, в якості співвідповідача, а тому всі позовні вимоги, пов`язані з правочином - договором іпотеки № 3 від 11.02.2022, з витребуванням у нього майна, скасування державної реєстрації щодо іпотечної заборони - задоволенню не підлягають. Крім того, на думку [PERSON] незаконно залучався співвідповідачем [PERSON] , після залучення якого позивачем було подано заяву про зміну предмету позову без клопотання про залучення його співвідповідачем, проте в заяві відповідач [PERSON] був замінений на нього. Також посилається на те, що відсутня ухвала про залучення в якості співвідповідача приватного нотаріуса ХМНО Шатернікової Т.М., не визначені конкретні вимоги до неї як відповідача у справі (а.с.186-190 т.4). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Литвинової Вікторії Василівни про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу та державного реєстратора Луніної Тетяни Анатоліївни, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу та державного реєстратора Шатернікової Тетяни Миколаївни про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору іпотеки та скасування рішення державного реєстратора (а.с.201-202 т.4). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.01.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.203-206 т.4). 14.02.2024 відповідач [PERSON] подав до суду заяву про відвід судді Колесник С.А. (а.с.211-219 т.4). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.02.2025 заяву [PERSON] про відвід судді Київського районного суду м. Харкова Колесник Світлани Андріївни від розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу та державного реєстратора Луніної Тетяни Анатоліївни, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу та державного реєстратора Шатернікової Тетяни Миколаївни про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору іпотеки та скасування рішення державного реєстратора - вважати необґрунтованою. Передати дану заяву про відвід для вирішення питання суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України (а.с.226-227 т.4). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17.02.2025 відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про відвід судді Київського районного суду м.Харкова Колесник Світлани Андріївни у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу та державного реєстратора Луніної Тетяни Анатоліївни, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу та державного реєстратора Шатернікової Тетяни Миколаївни про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним договору іпотеки та скасування рішення державного реєстратора (а.с.230-232 т.4). 17.02.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про залишення заяви про зміну предмета позову без розгляду та її повернення позивачу (а.с.1-5 т.5). 18.02.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про поновлення процесуального строку на подання клопотання про залишення заяви позивача про зміну предмета позову без розгляду та її повернення позивачу [PERSON] (а.с.6 т.5). 20.02.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження (а.с.10-15 т.5). 13.03.2025 до суду від представника позивача - адвоката Терещенко К.І. надійшли заперечення на клопотання (заяви) відповідача [PERSON] (а.с.51-55 т.5). Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04.04.2025 заяву відповідача [PERSON] про поновлення процесуального строку на подання клопотання про залишення заяви позивача [PERSON] про зміну предмета позову без розгляду та повернення її позивачу - задоволено. Поновлено відповідачу [PERSON] пропущений процесуальний строк на подання клопотання про залишення заяви позивача [PERSON] про зміну предмета позову без розгляду та повернення її позивачу. У задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залишення без розгляду заяви позивача [PERSON] про зміну предмета позову та повернення її позивачу - відмовлено. У задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про повернення на стадію підготовчого засідання - відмовлено (а.с.63-67 т.5). 30.04.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшли пояснення щодо доказів, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.77-94 т.5). 15.05.2025 до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Терещенко К.І. надійшли додаткові пояснення у справі (а.с.127-131 т.5). Представник позивача - адвокат Терещенко К.І., у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на підстави, викладені у позові, просила про її задоволення. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Литвинова В.В. проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не доведено, що було використано оригінал технічного паспорту та свідоцтва про реєстрацію прав власності, оскільки згідно відповіді КП ХМБТІ оригінал свідоцтва їм не надавався. Вважала, що оскільки [PERSON] зловживав спиртними напоями, то міг скористатися паспортом та ідентифікаційним кодом. Також вважала, що судом незаконно була прийнята до розгляду заява позивача про зміну предмета позову. Крім того вважала, що витребування майна одночасно у [PERSON] та [PERSON] , який є користувачем майна, є неможливим. Також зазначила, що на момент укладення договору іпотеки між [PERSON] та [PERSON] інших записів до реєстру прав власності внесено не було, у зв`язку з чим ним й було укладено договір з [PERSON] , а тому [PERSON] є добросовісним набувачем за договором іпотеки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с.139 т.5). Відповідач [PERSON] була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, відзиву на позовну заяву до суду не надала (а.с.140, 142 т.5). Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луніна Т.А. про дату та час проведення судового засідання повідомлена судом своєчасно та належним чином, 22.05.2025 через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.143 т.5). Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шатернікова Т.М. про дату та час проведення судового засідання повідомлена судом своєчасно та належним чином, 29.01.2025 до суду електронною поштою надійшла її заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.192 т.4). Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та заперечення, об`єктивно оцінив докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті та встановив наступне. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи виключно за зверненням особи, поданим згідно з цим Кодексом, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України). З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 26 січня 2021 року Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) (а.с. 20 т.1). Позивач прийняв спадщину, що підтверджується витягом із спадкового реєстру № 68301961 від 28 січня 2022 року, інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіт/спадкові договори) та довідкою "Щодо відкриття спадкової справи на підставі заяви про прийняття спадщини" вих. № 37/01-16 від 28 січня 2021 року, виданою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Оленою Поліщук (а.с. 38 т.1). Заяву про прийняття спадщини було зареєстровано у реєстрі спадкових справ за № 19 від 28 січня 2022 року, і на її підставі було заведено спадкову справу № 8/2022. Це свідчить, що позивач прийняв спадщину в строки, визначені чинним законодавством. Спадкування відбулося за заповітом, який був посвідчений 27 лютого 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Швидкіною О.О. та був чинним на момент відкриття спадщини (а.с. 25 т.1). Інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка включала в себе, зокрема, квартиру [ADDRESS] , загальною площею 55,7 кв.м, житловою площею 33,4 кв.м. Право власності [PERSON] на цю квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] а-06-259158 від 31 березня 2006 року, виданим на підставі розпорядження №3505, виданого відділом приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради (а.с.26-27 т.1). Загальні положення про спадкування, передбачені главою 84 Цивільного кодексу України, визначають спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, строк для прийняття спадщини становить шість місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або відмовитися від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, має право отримати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 295885185 від 22 січня 2022 року, квартира [ADDRESS] була продана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1125 від 17 червня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луніною Т.А. 17.01.2021, реєстр №1125 (а.с.33-34,103-104 т.1). Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 22421 від 19 вересня 2023 року (а.с.91-114 т.3), підписи на договорі купівлі-продажу квартири № 1125 від 17 червня 2021 року, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А., а також на заявах на ім`я нотаріуса, не належать [PERSON] . Ці підписи були виконані іншими особами. Крім того, для проведення експертизи приватний нотаріус ХМНО Луніна Т.А., на виконання вимог ухвали Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року, надала оригінал оскаржуваного договору та всі документи, що стали підставою для його укладення. Серед наданих документів була копія паспорта [PERSON] , яка не містила його фото, а натомість містила фото іншої особи, невідомої позивачу. Цей факт також підтверджується копією листа ГУ ДМС в Харківській області № 6301.6.1.-20531/63.1-23 від 15 листопада 2023 року та засвідченою копією заяви про видачу паспорта [PERSON] (форма № 1)(а.с. 151-152 т.3), які були надані на запит представника позивача. У листі ГУ Пенсійного фонду в Харківській області від 12 червня 2023 року № 2000-0902-7/79558 (а.с. 153-154 т.3) також міститься копія паспорта [PERSON] , яка має той самий номер та інші дані, що й паспорт, наданий невідомими особами приватному нотаріусу Луніній Т.А. під час укладення оспорюваної угоди, проте фото на цих документах не відповідає тому, що був наданий нотаріусом Луніною Т.А. до суду. У матеріалах справи, зокрема до позовної заяви, позивач долучив відповідь на звернення [PERSON] про втрату паспорта громадянина України, подану до поліції 9 червня 2021 року, за 8 днів до укладення оспорюваної угоди. Відповідь поліції, датована 23 червня 2021 року, підтверджує, що паспорт [PERSON] не було знайдено, і рекомендовано звернутися за отриманням нового паспорта (а.с.35-36 т.1). У матеріалах справи також міститься талон на електронну чергу на ім`я [PERSON] на 11 серпня 2021 року для отримання паспорта громадянина України (а.с.37 т.1). Крім того, у документах, наданих приватним нотаріусом Луніною Т.А., які стосуються оспорюваної угоди, міститься, нібито, оригінал правовстановлюючого документа на квартиру, а саме свідоцтва про право власності на житло від 31 березня 2006 року (реєстраційний номер 2а-06-259158), виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі розпорядження № 3505 від 31 березня 2006 року (а.с.31 т.3). Разом з цим, згідно листа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.02.2022 року № 1087, жодних дублікатів цього документа не видавалося, і звернень від [PERSON] щодо їх виготовлення не надходило (а.с.207 т.1). Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 205 ЦК України). Відповідно до абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 5 і 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, за винятком випадків, коли суд має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 17.06.2021 року, при укладенні якого підпис продавця [PERSON] виконаний іншою невстановленою особою, а при його нотаріальному посвідченні використані викрадені документи та підроблений паспорт [PERSON] , що не видавалися на його ім`я, а тому суд кваліфікує вказаний договір купівлі-продажу як неукладений, оскільки законний власник майна [PERSON] фактично не був учасником спірних правовідносин купівлі-продажу та не виражав своєї волі на відчуження належної йому квартири. При цьому відчуження нерухомого майна за неукладеним договором потрібно розглядати як вибуття такого майна з володіння власника не з його волі. Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним у силу вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів, щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину, або ж їх відновлювати. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2024 справа №204/8017/17. Враховуючи викладене вище, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1125 від 17 червня 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А., реєстровий номер об`єкту нерухомого майна 2388571663101. Щодо вимог позивача про витребування квартири у [PERSON] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. ст. 317, 319 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Верховний Суд України у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15 зазначив, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і фактичним володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця правова норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача є обмеженими й можливі за умови, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 641/9904/16-ц (провадження № 61-22378св19). Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21), належним способом захисту права особи, майно якої вибуло з її законного володіння за неукладеним договором купівлі-продажу, є віндикаційний позов - витребування майна із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.11.2024 справа №204/8017/17, у разі коли нерухоме майно вибуває з володіння особи, якій воно належить, на підставі неукладеного правочину, така особа залишається дійсним власником цього майна, оскільки вона не бажала втрачати правовий зв`язок з належним їй майном. Позбавлення особи в такому випадку права повернути своє майно, яке вибуло з її володіння без наявних на те правових підстав (неукладений правочин не створює жодних правових наслідків), безумовно призводить до втручання у право такої особи на мирне володіння своїм майном і є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Разом з цим, враховуючи встановлені у справі обставини, а саме відчуження спірного майна без волевиявлення власника [PERSON] на підставі викрадених та підроблених документів, визнання договору купівлі-продажу № 1125 від 17 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А., реєстровий номер об`єкту нерухомого майна 2388571663101 - неукладеним, суд вважає, що позовні вимоги про витребування у відповідача [PERSON] квартири [ADDRESS] (загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м.) на користь спадкоємця законного власника - [PERSON] - підлягають задоволенню. Щодо позову про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луніної Тетяни Анатоліївни № 58818641 від 17.06.2021 року 16:20:34 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2388571663101 та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шатернікової Тетяни Миколаївни № 63402321 від 11.02.2022 року 14:34:44 про державну реєстрацію договору іпотеки № 3 виданий 11.02.2022 року на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2388571663101, номер запису про іпотеку 46654888, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Тетяною Миколаївною, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для його задоволення, з наступних підстав. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158 гс18). Щодо вимог позивача про визнання недійсним договору іпотеки № 13 від 11.02. 2022 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т.М., реєстровий номер об`єкту нерухомого майна 2388571663101, номер запису про іпотеку 46654888, та витребування у [PERSON] квартири [ADDRESS] та повернення її у володіння [PERSON] суд зазначає наступне. З інформаційної довідки № 298182332 від 07.02.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що [PERSON] , як власник майна, уклала договір позики та договір іпотеки № 115 від 26 січня 2022 року з [PERSON] . Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Онищенко С.В. та зареєстрований на підставі рішення № 63065730 від 26 січня 2022 року. Відомості про основне зобов`язання: Строк виконання основного зобов`язання: 26.07.2022, розмір основного зобов`язання: 427750,00 гривня, правочин, в якому встановлено основне зобов`язання: Договір позики грошей, серія та номер: б/н, виданий 26.01.2022, видавник [PERSON] / [PERSON] , додаткові відомості про зобов`язання: еквівалентно 14 750 доларів США 00 центів (а.с.136-137 т.1). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 315080434 від 14.11.2022 року, державним реєстратором: приватним нотаріусом Шатерніковою Т.М., Харківський міський нотаріальний округ, Харківська область, зареєстровано договір іпотеки, серія та номер: 3, виданий 11.02.2022, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63402321 від 11.02.2022 14:34:44. Строк виконання основного зобов`язання: 11.05.2022, розмір основного зобов`язання: 700000,00 грн., правочин, в якому встановлено основне зобов`язання: серія та номер: б/н, виданий 11.02.2022, видавник [PERSON] / [PERSON] , додаткові відомості про зобов`язання: еквівалентно 25 000,00 доларів США 00 центів; іпотекодержатель [PERSON] , іпотекодавець [PERSON] , квартира 2-кімнатна, заборонено відчужувати (а.с.15-17 т.2). З Договору іпотеки від 10.02.2022 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали цей Договір іпотеки про наступне. Так, відповідно до п.1.1 Зміст та розмір зобов`язань, що забезпечуються цією іпотекою, строки і порядок їх виконання, а також відповідальність за невиконання договірних зобов`язань передбачені Договором позики, в простій письмовій формі, укладеного між [PERSON] та [PERSON] про те, що Іпотекодержатель [PERSON] надав Іпотекодавцю [PERSON] позику в сумі 700 000,00 грн., що за домовленістю сторін на день укладення договору еквівалентно 25 000 доларів США 00 центів, а Іпотекодержатель зобов`язаний повернути суму позики у термін по 11 травня 2022 року включно, а у разі прострочення повернення повної суми позики, повернути прострочену суму з урахуванням індексу інфляції, а також сплатити комісії, штрафні санкції, неустойку, передбачені Договором позики та відшкодувати Іпотекодержателю можливі збитки, завдані неналежним виконанням зобов`язання (а.с.187-190 т.3). Згідно частини першої статті 1 Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) у редакції, чинній на момент звернення з позовом до суду, іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною першою статті 5 Закону № 898-IV передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому відповідно до частини першої статті 9 Закону № 898-IV іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. Відповідно до статті 4 Закону № 898-IV обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону, що узгоджується з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) іпотека підлягає державній реєстрації як речове право, похідне від права власності. Отже, за загальним правилом власник обтяженого іпотекою нерухомого майна може володіти та користуватись ним, однак обмежується у здійсненні правоможності самостійно розпоряджатись таким майном. Схожі висновки викладені в абзаці одинадцятому пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 14.07.2020 № 8-р/2020 у справі № 3-67/2019(1457/19) та постанові об`єднаної палати КЦС ВС від 03.07.2023 у справі № 523/8641/15. Оскільки судом встановлено, що договір іпотеки від 11.02.2022 був укладений між іпотекодавцем [PERSON] та іпотекодержателем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1125 від 17 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Луніною Т.А., реєстровий номер об`єкту нерухомого майна 2388571663101, який є неукладеним, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову про визнання недійсним договору іпотеки № 13 від 11.02.2022 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Тетяною Миколаївною, реєстровий номер об`єкту нерухомого майна 2388571663101, номер запису про іпотеку 46654888 та витребування у [PERSON] квартири [ADDRESS] та повернення її у володіння [PERSON] , а тому відмовляє у його задоволенні. Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18.04.2022 у справі №520/1185/16-ц, про який зазначає відповідач та його представник, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин в зазначеному відповідачем контексті, який полягає у тому, що на момент укладення спірного іпотечного договору відповідачі були власниками квартири відповідно до відомостей державних реєстрів, оскільки у справі, що розглядається, виникли інші правовідносини, відмінні від тих, які були у зазначеній вище справі. Так, у справі, що розглядається, відповідач [PERSON] , незважаючи на внесення відомостей до державного реєстру як власник майна, взагалі не набула правомочностей власника щодо спірної квартири, оскільки договір, за яким нібито набула право власності на квартиру [PERSON] є неукладеним, а тому не породив жодних прав та обов`язків щодо спірної квартири у [PERSON] та [PERSON] , в тому числі права розпорядження квартирою шляхом передачі її в іпотеку. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 6675 (шість тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн. та витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 22942 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок дві) грн. 08 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial