Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

У травні 2024 року представник позивача адвокат Мовмига О.В. звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 07.07.2023 року у м. Дніпро по вул. Набережна Заводська в районі е/о № 431 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Peugeot 2008», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~12.09.2023\~року,\~залишеною без\~змін постановою\~Дніпровського апеляційного\~суду від\~22.11.2023\~року,\~ [PERSON] \~визнано винною\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП,\~накладено стягнення\~у вигляді\~штрафу в\~сумі 850\~грн.\~та стягнуто\~судовий збір\~в сумі\~536,80\~грн. Відповідно до висновку судового експерта Крутінь В.І. по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ № 9650 від 05.09.2023 року, вартість матеріального збитку пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу «Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 451\~451,52 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Peugeot 2008»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] застрахована\~в ПрАТ\~«СК «Універсальна»\~згідно страхового\~Полісу №\~211661424.\~27.10.2023\~року ПрАТ\~«СК «Універсальна»\~здійснило виплату\~у розмірі\~157\~500\~грн. Враховуючи викладене,\~відповідач має\~відшкодувати позивачу\~різницю між\~фактичним розміром\~шкоди і\~страховою виплатою\~(страховим\~відшкодуванням)\~у розмірі\~293\~951,52\~грн. Крім того, при підготовці позовної заяви позивачем було замовлено висновок № 9650 від 05.09.2023 року судового експерта - автотоварознавця Крутінь В.І., вартість якого становить 6 500 грн. та яка також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 322\~451,52 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 6 500 грн. та судовий збір у розмірі 3 224,52 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2024 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову було відмовлено. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2024 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 30.07.2024 року до суду від представник відповідача адвоката Біднягіної К.В. надійшов відзив на позовну заяву у якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилалася на те, що 22.08.2023 року позивач [PERSON] звернувся до експерта в порядку ст. 106 ЦПК України. Огляд мотоцикла проводився в цей же день, 22.08.2023 року у світлий час доби при природному освітленні за адресою: м. Дніпро, вул. Турбінний узвіз, 3, у присутності власника транспортного засобу та представника страхової компанії «Універсальна». Звертає увагу суду, що з висновку експерта неможливо встановити, внаслідок якого ДТП проводилася оцінка матеріального збитку. При тому, що ДТП між позивачем та відповідачем сталася 07.07.2023 року, а позивач звернувся до експерта тільки через 1,5 місяця після події. Наведене надає можливість ставити під сумнів, що огляд Т3 та пошкодження вказані у висновку вказані як такі, що були заподіяні саме 07.07.2023 року, а не будь-який інший проміжок часу до 22.08.2023 року. За цей період мотоцикл міг отримати додаткові пошкодження під час його експлуатації, відповідальність за які відповідач не несе. Наведений сумнів також підтверджується і даними ремонтної калькуляції, з якої вбачається, що ціни на запасні частини експертом розраховувалися станом на 19.07.2023 року. Тобто ні на дату ДТП 07.07.2023 року, ні на дату проведення фактичної оцінки, а в період, коли позивач до експерта навіть не звертався. Огляд пошкодженого транспортного засобу перебуває у прямому причинному зв`язку із висновком експерта щодо вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та матеріального збитку, оскільки саме на підставі акту (протоколу) огляду експерт в подальшому викладає ремонтну калькуляцію та визначає розмір збитків. Разом з тим, для проведення технічного огляду, позивач визначив як зацікавлену особу виключно страхову компанію. Будь-яких відомостей про виклик відповідача у висновку не зазначено. Присутність під час огляду заінтересованих осіб дає змогу забезпечити об`єктивність та належність такого огляду і, як наслідок, обґрунтованість оцінки, оскільки, саме на заінтересованих осіб покладається обов`язок з відшкодування розміру збитків. Проте, формальна вказівка на присутність представника страхової компанії не надає можливості встановити хто конкретно був присутній при проведенні технічного огляду ТЗ та чи правильно зазначено перелік пошкоджень, оскільки навіть Акт огляду ТЗ (додаток до висновку експерта) не містить підпису ні позивача, як власника ні будь якої особи, як представника страхової компанії Також, з висновку вбачається, огляд проводився у світлий час доби, що не надає можливості встановити дійсний час проведення технічного огляду ТЗ, якщо такий був. Сторона відповідача ставить під сумнів, зазначені у висновку пошкодження ТЗ та розраховані калькуляції щодо відновлювального ремонту, оскільки відповідач не приймала участі в огляді та не мала можливості подання своїх уточнень чи заперечень щодо проведення огляду. Відповідач ставить під сумнів всі деталі, що підлягають відновленню з правого боку мотоцикла, оскільки при ДТП мотоцикл впав на лівий бік. Окрім того, загальне посилання експерта у висновку на торгівельні майданчики «Авто Ріа» та «ОЛХ» не встановлює жодної цінової пропозиції, тим паче не встановлює середню ціну на КТЗ. Відтак, вказана експертом ціна КТЗ у розмірі 501\~612,80 грн. є необґрунтованою та недостовірною. До того ж, позивачем приховано інформацію, а висновок експерта не містить інформацію про те, що транспортний засіб «Yamaha» було\~продано на\~аукціоні у\~квітні 2021\~року із\~пошкодженнями в\~стані TOTAL\~LOSS\~(повна\~втрата транспортного\~засобу,\~спричинена зіткненням)\~за ціною\~2\~425\~доларів США\~та імовірних\~витрат на\~розмитнення у\~розмірі 2\~868\~доларів США,\~показники одометра\~на момент\~продажу складали\~101\~389\~км (63\~000\~милі). При цьому, із роздруківки щодо вартості подібного Т3 із запропонованою ціною у розмірі 14 999 доларів США, яка долучена до матеріалів справи стороною позивача, не вбачається інформації про попередні ДТП, а зазначені показники одометра складають 20 000 км проти 101 389 км на момент квітня 2021 року. Відповідачем також встановлено, що на сайті «Авто Ріа», за відповідним посиланням, пропозиція ТЗ мотоциклу «Yamaha FJR1300» 2015 року випуску при першій реєстрації 30.05.2017 року, без наявності страхових випадків та із пробігом 38 000 км складає у розмірі 9 500 доларів США. На думку представника відповідача, зазначене зайвий раз вказує про невідповідність ринкової ціни визначеної експертним висновком, яка є явно завищеною. Наведені доводи свідчать про явну упередженість, необ`єктивність експерта та неповноту експертного дослідження. Зазначає,\~що висновок\~експерта повинен\~містити інформацію\~саме про\~склад оновлених\~складників КТЗ,\~Проте,\~висновок експерта\~містить лише\~інформацію,\~що раніше\~відновленню підлягало\~З і\~більше деталей,\~що прямо\~суперечить наведеній\~нормі права\~знову таки\~вказує на\~те,\~що перелік\~деталей для\~відновлювального ремонту\~може відображати\~пошкоджені деталі,\~що мали\~місце до\~07.07.2023\~року. Позивач, приховуючи інформацію про пошкодження в результаті попереднього ДТП, не розкриваючи даних які були пошкодження при придбанні мотоциклу на аукціоні та чи всі вони були виправлені в подальшому, провівши технічний огляд без присутності відповідача, не надавши можливість відповідачу висловити свої зауваження, тим самим створив таку ситуацію, що наразі вже навіть неможливо встановити чи дійсно мали місце пошкодження під час ДТП 07.07.2023 року, зазначені у висновку експерта, чи вони були до того, чи з`явилися після. Окрім того, станом нa 22.08.2023 poкy, позивач не був учасником даної справи, а звернувся до суду лише у травні 2024 року. Таким чином, не зрозумілим є те, в рамках якої справи позивач встановлював матеріальні збитки та як учасник якої справи звертався до експерта. Щодо строку на подання відзиву представник відповідача зазначила, що 12.07.2024 року представнику відповідача було надано можливість ознайомитися із матеріалами справи, відтак 15-денний строк на подання відзиву слід обчислювати із вказаної дати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2024 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2024 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову було відмовлено. 08.04.2025 року представник позивача адвокат Мовмига О.В. через систему «Електронний суд» направив до суду клопотання про стягнення судових витрат, у якому просив стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 18 777,48 грн. 04.06.2025 року до суду від представника відповідача адвоката Біднягіної К.В. надійшли заперечення на заяву про усунення недоліків та на клопотання про стягнення судових витрат у якому вона просила суд залишити без розгляду заяву про усунення недоліків та клопотання про стягнення судових витрат, подані представником позивача, а також застосувати наслідки пропущення процесуальних строків щодо договору про надання правової допомоги № 18 від 21.07.2023 року та додатку № 1 до нього. В обґрунтування заперечень зазначила, що у судовому засіданні 01.05.2025 року судом було оголошено, що представником позивача було надано до суду клопотання про стягнення судових витрат разом із додатками, однак вказане клопотання разом із додатками на адресу сторони відповідача не надсилалося та не надавалося, що є грубим порушенням ч. 9 ст. 83 ЦПК України. Вказане також позбавляє відповідача права подати заперечення стосовно обґрунтованості заявлених до стягнення витрат. Після з`ясування вказаних обставин суд зобов`язав представника позивача надати клопотання про стягнення судових витрат разом із додатками стороні відповідача безпосередньо у судовому засіданні. Заява про усунення недоліків від 08.04.2025 року судом не оголошувалась як така, що подана до суду та наявна у матеріалах справи. Представник відповідача зазначає, що обґрунтування вказаної заяви представником позивача зводяться до того, що при складанні тексту позовної заяви позивачем допущені деякі технічні помилки, зокрема відшкодування матеріальної шкоди, яка становить різницю між розміром шкоди і страховою виплатою, становить 293 351,52 грн. тоді як у прохальній частині позову сума до стягнення зазначена як 322 451,52 грн. Звертає увагу суду, що з моменту подання позову, отримання відзиву на позов та закриття провадження по справі 10.10.2024 року у представника позивача не виникало питань щодо сформованих позовних вимог. На думку представника відповідача, заява про усунення недоліків є фактично заявою про зменшення позовних вимог та формуванням нових в частині стягнення із відповідача витрат на правову допомогу. До того ж, позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, а представником позивача не обґрунтовано, з яких причин ним не зазначено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат у позовній заяві. Представник позивача не міг знати про розмір понесених ним витрат за договором № 18 від 21.07.2023 року та додатку № 1 до нього, оскільки до суду він звернувся тільки через 10 місяців. Зазначає, що документи подані після встановленого законом строку залишаються судом без розгляду. Представник позивача адвокат Мовмига О.В. та позивач [PERSON] у судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним ними у позовній заяві, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Біднягіна К.В. у судовому засіданні надала заперечення аналогічні викладеним нею у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. У письмовій промові у судових дебатах представник позивача, окрім обставин, викладених нею у відзиві на позов, зазначила, що позивач фактично підмінює поняття різниці між фактичним розміром\~шкоди і\~страховою виплатою вартістю свого мотоцикла до та після ДТП, при тому, що залишки пошкодженого мотоцикла знаходяться у позивача, який було відремонтовано, а тому висновок експерта є неналежним доказом понесених матеріальних збитків. Також зазначила, що докази понесення позивачем витрат на оплату послуг експерта у розмірі 6 500 грн. не підтверджені матеріалами справи. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] , яким було складено висновок по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ № 9650 від 05.09.2023 року, підтвердив обставини, викладені ним у висновку та зазначив, що інформація про те, що транспортний засіб «Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , було придбано на аукціоні у квітні 2021 року із пошкодженнями в стані TOTAL LOSS йому не відома, а також підтвердив присутність на огляді 22.08.2023 року власника транспортного засобу [PERSON] та представника страхової компанії. При розрахунку вартості пошкоджень транспортного засобу експерт враховував аналогічну вартість транспортного засобу з сайтів «Авто Ріа» та «ОЛХ». Запевняв, що при складанні висновку користувався Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства\~юстиції України,\~Фонду державного\~майна України\~№ 142/5/2092\~від 24.11.2003 року. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, допитавши експерта, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 07.07.2023 року у м. Дніпро по вул. Набережна Заводська в районі е/о № 431 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Peugeot 2008», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.11.2023 року апеляційну скаргу захисника було залишено без задоволення, постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2023 року про визнання [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. та стягнення судового збору в дохід держави у розмірі 536,80 грн. залишено без змін (а.с. 6-7). Постанова набрала законної сили 22.11.2023 року. Згідно із ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст.\~82\~ЦПК України доказуванню не підлягає. Власником транспортного засобу «Peugeot 2008», реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 10), що не заперечувалось відповідачем. 08.07.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, відповідно прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу було змінено на « [PERSON] » (а.с. 83). На момент\~вчинення ДТП (07.07.2023 року) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Peugeot 2008», реєстраційний номер [NUMBER] , тобто відповідача по справі, була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна» згідно полісу № ЕР/211661424 від 22.10.2022 року, що не заперечувалось відповідачем. ПрАТ «СК «Універсальна» у своєму листі за вих. № 7260/24-101 від 28.11.2023 року, який було адресовано позивачу [PERSON] , зазначило, що на підставі заяви позивача про відшкодування матеріального збитку, згідно полісу № ЕР/211661424 від 22.10.2022 року, ліміт - 160\~000 грн., франшиза - 2\~500 грн., страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 157 500 грн. та вказана виплата перерахована на реквізити, які були надані позивачем (а.с. 8). Як вбачається із копії висновку судового експерта автотоварознавця Крутінь В.І. по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ № 9650 від 05.09.2023 року, вартість матеріального збитку транспортного засобу «Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 451 451,52 грн. (а.с. 9-23). У вказаному висновку, зокрема, зазначено, що огляд проводився 22.08.2023 року, що не заперечувалось позивачем. Представник позивача зазначає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами у вказаній справі, суд зазначає наступне. Щодо клопотання представника відповідача від 04.06.2025 року про залишення без розгляду заяви про усунення недоліків та клопотання про стягнення судових витрат, подані представником позивача, а також застосування наслідків пропущення процесуальних строків, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~43\~ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Частиною 1 ст.\~49\~ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. 08.04.2025 року представником позивача адвокатом Мовмигою О.В. було подано до суду клопотання про стягнення судових витрат, однак доказів направлення вказаного клопотання іншим учасникам справи до клопотання не долучено. У відповідності до ч. 9 ст.\~83\~ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Враховуючи викладене, суд залишає клопотання представника позивача про стягнення судових витрат без розгляду, а тому клопотання сторони відповідача в цій частині підлягає задоволенню. Щодо залишення без розгляду заяви про усунення недоліків, суд звертає увагу, що заява про усунення недоліків від 08.04.2025 року, про яку зазначає представник відповідача, у матеріалах справи відсутня, питання щодо долучення такої заяви до матеріалів справи у судовому засіданні судом не вирішувалось, а тому клопотання представника відповідача в цій частині задоволенню не підлягає. Окрім того, оскільки клопотання про стягнення судових витрат залишено судом без розгляду, суд вважає за можливе не розглядати питання про застосовування наслідків пропущення процесуальних строків до договору про надання правової допомоги № 18 від 21.07.2023 року та додатку № 1 до нього, оскільки вказані додатки були долучені до клопотання про стягнення витрат на правову допомогу. Щодо позовних вимог про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом, у даному випадку, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання вказаних правовідносин. Згідно із статтею 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У п. 6 вищевказаної постанови зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У своїй постанові № 754/1114/15-ц від 14.02.2018 року Верховний Суд дійшов висновку, що в спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. Закон України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі Закон) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). За нормами статті 3 даного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Страховим випадком\~є дорожньо-транспортна\~пригода,\~що сталася\~за участю\~забезпеченого транспортного\~засобу,\~внаслідок якої\~настає цивільно-правова\~відповідальність особи,\~відповідальність якої\~застрахована,\~за шкоду,\~заподіяну життю,\~здоров`ю\~та/або\~майну потерпілого\~(стаття\~6\~Закону). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) викладений правовий висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди». Згідно із ст. 18 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Як було\~встановлено судом,\~на момент\~вчинення ДТП (07.07.2023 року) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Peugeot 2008», реєстраційний номер [NUMBER] , тобто відповідача по справі, була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна» згідно полісу № ЕР/211661424 від 22.10.2022 року, що не заперечувалось відповідачем. ПрАТ «СК «Універсальна» у своєму листі за вих. № 7260/24-101 від 28.11.2023 року, який було адресовано позивачу [PERSON] , зазначило, що на підставі заяви позивача про відшкодування матеріального збитку, згідно полісу № ЕР/211661424 від 22.10.2022 року, ліміт - 160\~000 грн., франшиза 2 500 грн., страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 157 500 грн. та вказана виплата перерахована на реквізити, які були надані позивачем (а.с. 8). Згідно із ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 1194\~ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (ч. 1 ст. 106 ЦПК України). Стаття 102\~ЦПК України визначає вимоги до висновку експерта. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Із змісту п. 34.4 ст. 34 Закону вбачається, що замовляти проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу дозволяється, як потерпілому так і страховику. Обов`язок страховика, передбачений п. 34.2 ст. 34 Закону спрямований лише на звільнення потерпілого від додаткових витрат, про що свідчить п. 34.3 ст. 34 Закону. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Представником позивача до матеріалів справи долучено копії висновку судового експерта-автотоварознавця [PERSON] по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ № 9650 від 05.09.2023 року, з якого вбачається, що вартість матеріального збитку транспортного засобу «Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 451 451,52 грн. (а.с. 9-23). Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства\~юстиції України,\~Фонду державного\~майна України\~№ 142/5/2092\~від 24.11.2003 року. Зазначена методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту та застосовується всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. (п. 1.2.-1.3. Методики). Вказана методика застосовується зокрема із метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок (п. 1.4. Методики). Відповідно до\~п.п.\~«а» п.\~8.2.\~Методики,\~який було\~застосовано експертом,\~вартість матеріального\~збитку (У),\~завданого власнику\~КТЗ,\~визначається такою,\~що дорівнює\~ринковій вартості\~КТЗ на\~момент пошкодження якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, де Свр - вартість відновлювального ремонту, грн. Таким чином, експерт дійшов висновку, що сума матеріального збитку транспортного засобу «Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 451 451,52 грн. Положеннями п. 7.35. Методики передбачено, що у разі відсутності цінових даних КТЗ у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 6,\~а також\~у разі\~наявності обставин,\~зумовлених змінами\~економічного стану\~країни,\~що супроводжуються\~різкими коливаннями\~цін на\~КТЗ,\~та в\~інших випадках,\~коли застосування\~довідкових даних\~є неможливим,\~допускається використання\~даних обмеженого\~ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики. Відповідно до абз. 2 п.п. 7.53.5. п. 7.53. Методики довідкові дані, які використовуються під час оцінки й отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта. При визначенні середньої по Україні ціни КТЗ, який був у використанні, з урахуванням строку його експлуатації, судовий експерт посилався на торгівельні майданчики «Авто Ріа» та «ОЛХ» та визначив середньо ціну пропозиції у розмірі 14 749,50 доларів США, еквівалент у гривні 501\~612,80 грн., про що експертом зазначено у своєму висновку. Разом з тим, суд зазначає, що загальне посилання експерта на торгівельні майданчики не встановлює цінової пропозиції та середньої ціни КТЗ без відповідних підтверджуючих документів. Пропозицій щодо визначення середньої ціни вказаний висновок не містить. При цьому, стороною позивача не спростовано посилання представника відповідача на те, що вказаний висновок експерта не містить даних про те, що мотоцикл «Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , було придбано у квітні 2021 року на аукціоні із пошкодженнями у стані «TOTAL LOSS» (повна втрата транспортного засобу, спричинена зіткненням). Показники одометра на той момент складали 101 389 км. Матеріали справи не містять доказів того, які пошкодження були у транспортного засобу «Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , після придбання його на аукціоні у квітні 2021 року та чи всі вони були виправленні в подальшому позивачем. Вказаний висновок експерта не містить інформації про складові деталі КТЗ, які було замінено або відновлено в результаті придбання мотоциклу із пошкодженнями після ДТП, що в свою чергу вплинуло на результат дослідження. За таких обставин, перелік пошкоджених деталей, наведений у висновку експерта, не можна вважати достовірним. До висновку долучено лише одну роздруківку щодо вартості подібного транспортного засобу із запропонованою ціною у розмірі 14\~999 доларів США, однак із неї не вбачається відомостей про попередні ДТП. До того ж, показники одометра транспортного засобу, який зображено на роздруківці, складають 20 000 км (а.с. 9). Вищевикладене, на думку суду, свідчить про упереджений підхід експерта та невідповідність ринкової ціни КТЗ, яка зазначена у висновку експерта. Згідно із п. 7.1. Методики оцінка КТЗ\~здійснюється переважно\~із застосуванням\~бази оцінки,\~яка відповідає\~ринковій вартості. Ринкова вартість КТЗ ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон`юнктури ринку регіону. Положеннями п. 2.4. Методики передбачено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Із копії висновку судового експерта-автотоварознавця [PERSON] по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ № 9650 від 05.09.2023\~року вбачається,\~що огляд\~транспортного засобу\~«Yamaha», реєстраційний\~номер [NUMBER] , проводився\~22.08.2023\~року у\~присутності власника\~-\~ [PERSON] \~та представника\~ПрАТ «СК\~«Універсальна»,\~місце проведення\~огляду:\~м.\~Дніпро,\~вул.\~Турбінний узвіз,\~3.\~На вирішення\~транспортно-товарознавчої\~експертизи поставлено\~наступне питання:\~Яка вартість\~матеріального збитку,\~нанесеного власнику\~мотоциклу «Yamaha\~FJR1300\~A», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженому у наслідок ДТП (а.с. 9-23). Вказані обставини не заперечувались стороною позивача та були підтверджені безпосередньо судовим експертом-автотоварознавцем Крутінь В.І. у судовому засіданні. Відповідно до\~п.\~5.2.\~Методики у\~разі потреби\~виклик заінтересованих\~осіб для\~технічного огляду\~із зазначенням\~дати,\~місця та\~часу проведення\~огляду КТЗ\~(після\~їх узгодження\~з виконавцем\~дослідження)\~здійснюється замовником\~дослідження шляхом\~вручення відповідного\~виклику під\~розписку особі,\~що викликається,\~або телеграмою\~з повідомленням\~про її\~вручення адресату. У\~разі відсутності\~в установлений\~час на\~місці огляду\~осіб,\~що викликалися,\~огляд проводиться\~без їх\~участі,\~про що\~зазначається у\~звіті (акті),\~висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо). Із вказаного висновку вбачається, що проведення технічного огляду КТЗ проводилось за участю власника та представника страхової компанії. Відомостей про виклик сторони відповідача на проведення огляду матеріали справи не містять, у висновку вказана інформація не зазначена. Суд зазначає,\~що формальна\~вказівка на\~присутність представника\~страхової компанії\~не дає\~можливості встановити\~хто конкретно\~був присутній\~22.08.2023\~року при\~проведенні технічного\~огляду мотоциклу\~«Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , а також встановити правильність складення переліку пошкоджень. Сторона позивача позбавила права відповідача висловити свої зауваження до пошкоджень під час технічного огляду КТЗ. До того ж, акт огляду транспортного засобу не містить підпису осіб, які були присутніми під час огляду, та взагалі будь-яких осіб окрім судового експерта (а.с. 16). Із висновку\~експерта неможливо\~встановити,\~внаслідок якої\~ДТП проводилася\~оцінка матеріального\~збитку,\~оскільки ДТП між сторонами по справі сталася 07.07.2023 року, а позивач звернувся до експерта тільки через 1,5 місяця після ДТП. Суд вважає обґрунтованими сумніви сторони відповідача про те, що пошкодження, вказані у висновку експерта, були заподіяні саме 07.07.2023 року, а не у будь-який інший проміжок часу до 22.08.2023 року, оскільки за вказаний проміжок часу мотоцикл міг отримати додаткові пошкодження під час його експлуатації. Наданий висновок не містить дати події, а також її учасників, що унеможливлює суд встановити внаслідок якої ДТП проводилась оцінка матеріального збитку. До того ж, із калькуляції вартості відновлювального ремонту (додаток № 2 до вказаного висновку) вбачається, що ціни на запасні частини розраховувались експертом станом на 19.07.2023 року (а.с. 16-17), тоді як ДТП відбулася 07.07.2023 року, а датою проведення огляду є 22.08.2023 року. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] , яким було складено висновок по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ № 9650 від 05.09.2023 року не зміг повідомити суду щодо якого ДТП ним проводилося експертне дослідження. Відповідно до п. 1.6. Методики економічна доцільність ремонту КТЗ (складової частини) - принцип оцінки, який передбачає, що відновлювальний ремонт КТЗ (складника) є доцільним лише за умови, що вартість відновлювального ремонту КТЗ (складника) підвищує його ринкову вартість, проте не перевищує її. Положеннями ст.\~30\~Закону передбачено,\~що транспортний\~засіб вважається\~фізично знищеним,\~якщо його\~ремонт є\~технічно неможливим\~чи економічно\~необґрунтованим.\~Ремонт вважається\~економічно необґрунтованим,\~якщо передбачені\~згідно з\~звітом (актом)\~чи висновком\~про оцінку,\~виконаним оцінювачем\~або експертом\~відповідно до\~законодавства,\~витрати на\~відновлювальний ремонт\~транспортного засобу\~перевищують вартість\~транспортного засобу\~до дорожньо-транспортної\~пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Положеннями п.п. 7.17.-7.19. Методики передбачено, що якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому\~випадку може\~бути визначена\~вартість утилізації\~КТЗ. Вартість утилізації\~КТЗ визначається\~як сума\~ринкової вартості\~технічно справних\~складників та\~вартості металобрухту\~складників,\~які залишилися,\~або із\~застосуванням методу\~питомої ваги\~окремої складової\~КТЗ від\~ринкової вартості\~КТЗ. У разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 17.02.2021 року по справі № 753/11069/16-ц, задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим. Із висновку експерта вбачається, що вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу позивача «Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , перевищує його ринкову вартість до ДТП, що означає економічну необґрунтованість його ремонту, а тому такий транспортний засіб є фізично знищеним. Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2023 року у справі № 559/1253/19. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Отже, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21.07.2022 року у справі № 752/13375/19. Верховний Суд у постанові від 20.10.2021 року у справі № 205/1314/16-ц про застосування ст.\~30\~Закону України\~№ 1961-IV дійшов висновку, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду. Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 14.06.2023 року у справі № 125/1216/20, у випадку економічної необґрунтованості ремонту транспортного засобу він вважається фізично знищеним, а відшкодування завданої позивачу шкоди має відбуватися в порядку, визначеному у ст. 30 Закону № 1961-IV, за яким позивач має передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, що відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Із розділу ІІ висновку експерта № 9650 від 05.09.2023 року вбачається, що ринкова вартість досліджуваного КТЗ становить 451 451,52 грн., а вартість відновлювального ремонту 498 341,43 грн. Питання щодо визначення вартості транспортного засобу після ДТП стороною позивача для проведення дослідження не ставилося, відповідно, сума матеріального збитку як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП експертом не встановлювалася. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив обставини, викладені ним у висновку та зазначив, що відповідно до визначення вартості матеріального збитку з технічної точки зору вважається, що відновлювальний ремонт є економічно недоцільним і вартість матеріального збитку приймається рівним ринковій вартості на момент пошкодження. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач, як власник пошкодженого транспортного засобу, погодився на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним. Доказів вартості транспортного засобу після ДТП, а також доказів того, що залишки транспортного засобу були передані відповідачу, до матеріалів справи не долучено. Дані щодо залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу «Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , після ДТП у наданому позивачем висновку експертного дослідження № 9650 від 05.09.2023 року відсутні, а тому суд позбавлений права визначити розмір матеріального збитку. При цьому, у судовому засіданні експерт підтвердив, що за обставин встановлення розміру ринкової вартості КТЗ як суми матеріального збитку, позивач повинен був або передати відповідачу залишки КТЗ після ДТП або вимагати до стягнення суму матеріального збитку як різницю між цими залишками та ринковою вартістю, оскільки, в будь-якому випадку КТЗ, що залишився у позивача, також має матеріальну цінність. На думку суду, позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), при цьому, він фактично підмінює поняття цієї різниці вартістю свого транспортного засобу до ДТП. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно із ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц). Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Стаття 129\~Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Суд звертає увагу на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає відповідний розподіл та покладання тягаря доказування на сторони певним чином. Одночасно згаданий принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Оцінюючи наявний\~у справі\~висновок судового\~експерта-автотоварознавця\~по визначенню\~вартості відновлювального\~ремонту КТЗ\~№ 9650\~від 05.09.2023\~року,\~суд вважає\~такий висновок\~неналежним доказом\~завданих позивачу\~матеріальних збитків\~внаслідок ДТП,\~оскільки він,\~з урахуванням\~всіх встановлених\~обставин в\~ході розгляду\~зазначеної справи,\~об`єктивно\~не визначає\~вартість пошкоджень\~транспортного засобу\~«Yamaha», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на момент ДТП 07.07.2023 року. Наданий стороною позивача висновок не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження розміру збитків, завданих позивачу. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. З урахуванням вищенаведених обставин, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, приймаючи до уваги те, що стороною позивача не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження матеріальних збитків, завданих позивачу у ДТП, а також вартості мотоциклу після ДТП, внаслідок чого суд не має змоги визначити дійсний розмір завданої матеріальної шкоди, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви та заяв про забезпечення позову суд покладає на позивача. Також, стороною позивача було заявлено про стягнення понесених витрат на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 6 500 грн., однак відповідних доказів понесення таких витрат матеріали справи не містять, а тому, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог було відмовлено, такі витрати не підлягають стягненню із відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial