Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на користь позивачки борг за розпискою в сумі 22800 грн та судові витрати в сумі 1211,80 грн. В обґрунтування позову зазначає, що наприкінці червня 2024 відповідач випадково обробив хімікатами картоплю на земельній ділянці, якою користується позивачка, та у присутності старости Глушківського старостинського округу видав розписку, що 30.09.2024 поверне знищену картоплю: одну тону великої картоплі, одну тону середньої та 400 кг дрібної. Вважає, що з відповідачем укладено договір позики, на підтвердження чого відповідачем підписана розписка. Відповідач зобов`язання згідно фактичного договору позики та у вказаній у борговій розписці строки не виконав. Позивачка обговорювала з відповідачем, у разі, якщо він не повертає картоплю, то нехай поверне кошти, на які зможе придбати відповідної якості картоплю, проте відповідач ні кошти, ні картоплю повертати не бажає. 06.01.2025 представник відповідача - [PERSON] подав відзив, просив у позові відмовити. Зазначив, що сторона відповідача не визнає того факту, що позивач набув право вимоги за договором позики, а долучена розписка не є договором позики, оскільки не відповідає вимогам закону. Зі змісту розписки не вбачається жодних обов`язків, які виникають з боргових зобов`язань, тобто зобов`язання, які виникли між сторонами не є позиковими. Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази передачі картоплі у вказаному позивачем розмірі, що є обов`язковою умовою укладення договору позики відповідно до положень ст.1046 ЦК України. З розписки не вбачається, що та кількість картоплі, зазначена у розписці, була надана відповідачу, тобто фактично розписка написана без визначення цілі забезпечення відшкодування шкоди внаслідок її завдання відповідачем. Передумовою для написання розписки був не факт надання позивачем відповідачу картоплі, а намір забезпечити подальше відшкодування заподіяної шкоди. Таким чином, розписка не свідчить про факт укладення договору позики та, як наслідок, про наявність між ними договірних відносин. В оспорюваному договорі немає вказівки на первинне і нове зобов`язання та відповідно наміри сторін вчинити новацію, отже, розписка не містить обов`язкових умов договору новації, передбачених ст.604 ЦПК України, тому вимоги позивача є недоведеними. Вважає, що фактично між позивачем та відповідачем виникли недоговірні (деліктні) правовідносини. Щодо відсутності, на думку сторони відповідача, права пред`явлення вимог, представник відповідача зазначив, що копія розписки (без дати і номеру) не містить жодних відомостей про час, дату і місце пошкодження картоплі позивачки, як і не містить відомостей, на якій саме земельній ділянці пошкодження мало місце, даних, в яких саме обсягах було завдано шкоду позивачці, як і не надає доказів користування земельною ділянкою. Вважає, що позивачка не довела факту отриманої шкоди належними та допустимими доказами, а розписка, не є належним і безспірним підтвердженням факту пошкодженої картоплі, вини відповідача та розміру заподіяних збитків внаслідок пошкодження картоплі. У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали, з підстав наведених у позовній заяві; відповідач та його представник просили у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві. Суд, вислухавши позивачку та її представника, відповідача та його представника, допитавши свідка, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Звертаючись до суду із вказаним позовом представник позивачки посилався на те, що відповідач завдав позивачці шкоди у зв`язку із протруєнням картоплі хімічними засобами на її земельній ділянці, що, на думку позивачки, зробило її врожай картоплі непридатним до використання; сторони у справі, у присутності сільського старости, оформили розписку про повернення позивачці картоплі відповідачем у вказаному розмірі, а тому є підстави для стягнення боргу за розпискою. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Судом встановлено, що навесні - початку літа 2024 року відповідач обприскував хімічними речовинами свою земельну ділянку, яка знаходиться поруч із ділянкою позивачки, внаслідок чого листя картоплі, яка зійшла на земельній ділянці позивачки, почорніло та остання не змогла отримати той урожай картоплі, на який розраховувала. Відповідач під час розгляду справи не заперечив щодо завдання позивачці шкоди внаслідок протруєння її картоплі на земельній ділянці через обробку своєї земельної ділянки. Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст.640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2017 року у справі №6-79цс14, відповідно до норм 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Як роз`яснив Верховний суд України у постанові від 13 грудня 2017 року у справі №309/3458/14-ц від 13 грудня 2017 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Також розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-1967цс15 від 11.11.2015). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей або речей від позикодавця із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів або речей. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів саме в позику - така правова позиція викладена у постанові ВС/КЦС, справа №369/3340/16-ц від 22.08.2019 р. Судом встановлено, що згідно розписки за підписом старости [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зобов`язується до 30.09.2024 повернути [PERSON] картоплю у кількості: велика - 1000 кг, насінева - 1000 кг, дрібна - 400 кг. До матеріалів справи долучено довідку директора ТзОВ «Господар» про вартість картоплі на 30.09.2024. Отже, сторони у справі, за ініціативою відповідача, оформили у сільського старости розписку про повернення картоплі позивачці відповідачем у зазначеній кількості. Згідно дослідженого у судовому засіданні відеозапису відповідач привіз на подвір`я позивачки у причепі картоплю, проте її кількість невідома. Також на відеозаписі видно, що між позивачкою та відповідачем виник конфлікт та відео переривається. Позивачка наголосила у судовому засіданні, що відповідач покинув її подвір`я разом з картоплею; відповідач цього факту не заперечив. Згідно дослідженого у судовому засіданні аудіозапису зафіксовано розмову між позивачкою, відповідачкою та старостою [PERSON] під час складання розписки, де [PERSON] зазначає, що завдав шкоди позивачці. У судовому засіданні допитано старосту [PERSON] , який пояснив, що мешканці села [PERSON] та [PERSON] звернулися до нього через ситуацію, що склалася у зв`язку з знищенням урожаю картоплі відповідачем позивачці, та він допоміг скласти відповідну розписку. На момент складення розписки мова йшла виключно про повернення картоплі. Щодо повернення будь-яких коштів старості невідомо. Не може засвідчити факту пошкодження картоплі, оскільки безпосередньо на час знищення урожаю на полі позивачки не був присутній, приїжджав з відповідачем пізніше, також жодних актів огляду складено не було. Знає, що відповідач позивачці картоплю повинен був привезти, як про це було зазначено у розписці. Також судом досліджено: довідку старости Глушківського старостинського округу від 29.01.2025 №34 про те, що [PERSON] згідно погосподарської книги №1 за 2016-2020 роки (особовий рахунок [NUMBER] ) постійно користується земельною ділянкою у с.Глушків в урочищі «Тракторна бригада» 0,35 га; копію витягу з рішення Городенківської міської ради №2290-39/2024 від 20.12.2024 про затвердження [PERSON] технічної документації із землеустрою; копію витягу з Державного реєстру речових прав про право власності на земельну ділянку площею 0,35 га, кадастровий номер 2621680401:01:002:0306. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторона позивача, посилаючись на положення статей 1046, 1047, 1049 ЦК України, просила стягнути з відповідача заборгованість за договором позики (боргу за розпискою), посилаючись на те, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, які відповідач не виконує. Суд вважає за доцільне зауважити, що спричинена відповідачем позивачці [PERSON] шкода, внаслідок знищення її урожаю картоплі, не є боргом в розумінні позики (ст.1046 ЦК) та розписка не є новацією цього боргу, а правовідносини, що виникли між сторонами, не є позиковими. Спричинена відповідачем [PERSON] позивачці [PERSON] шкода, у разі її підтвердження у встановленому законом порядку, може бути з нього стягнута в порядку відшкодування шкоди. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На думку сторони позивача, сторони досягли домовленості про відшкодування шкоди, що засвідчили у письмовій формі. Разом з тим, суд зауважує, що сам факт визнання шкоди її заподіювачем, визнання розміру шкоди і факт визнання свого обов`язку по відшкодування шкоди не є договором позики. Деліктне зобов`язання з відшкодування шкоди на підставі норм матеріального права, передбачених Главою 82 ЦК України, є видом недоговірного зобов`язання. Крім цього, позовні вимоги про стягнення боргу за розпискою заявлено, як вже зазначалось, з підстав статей 1046-1047, 1049 ЦК України, які передбачають можливість надання на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника як посвідчення передання позикодавцем певних речей, проте зі змісту розписки такого не вбачається; крім того, розписка підписана трьома особами: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у ній не зазначено дати, підстав укладення, посвідчення передання позикодавцем визначеної кількості речей, тобто така не підтверджує укладені між позивачем та відповідачем позикові правовідносини. Доцільно зауважити, що представник позивачки наголошував у судовому засіданні, що розписка складена неправильно, проте сторони є юридично неграмотними, тому визначити правову природу документу складно. Стаття 1053 ЦК України передбачає новацію боргу у позикове зобов`язання. Відповідно до положень даної норми матеріального права за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням; заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Отже, положення статті 1053 ЦК України застосовуються до новації в позикове зобов`язання будь-якого боргу, який виник з договору чи іншого правочину. Досліджена судом розписка не свідчить про те, що між сторонами до складання розписки існували якісь договірні зобов`язання і була домовленість про новацію. Зобов`язання з відшкодування шкоди є деліктним зобов`язанням (недоговірне відшкодування шкоди), яке не виникає з договору чи іншого правочину. Відповідно до визначеного статтею 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049,

Outcome: dismissed