Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду засобами поштового зв`язку з позовом, отриманим судом 09.05.2025, у якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття дітей. В обґрунтування позову вказала, що під час перебування у шлюбі, у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач та син [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , відповідач та донька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Із грудня 2024 року сім`я припинила своє існування, сторони проживають окремо, діти фактично проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Щомісяця відповідач перераховує позивачу кошти в розмірі від 10000,00 грн до 13000,00 грн, але дані суми не погоджувалися з позивачем як аліменти та їй не відомий реальний дохід відповідача, а тому вона звернулася до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2025 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, кожен окремо подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача позов підтримала, просила задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, із урахуванням поданих ними заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] із 02.11.2022 перебувають у шлюбі (а.с.5). У [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилася донька [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , відповідно (а.с.6, 7). За даними реєстру Глеюватської територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8, 9). Мешканцями будинку [ADDRESS] 06.05.2025 складено акт, що за адресою: [ADDRESS] із грудня 2024 року дотепер мешкають [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Статтею 51 Конституції України визначено, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 та ч. 7 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оскільки відповідач є повнолітнім, фізично здоровим чоловіком, який здатен працювати та отримувати заробітну плату, інших аліментних зобов`язань не має, доказів протилежного відповідач суду не надав, тому суд приходить до висновку, що він має можливість та зобов`язаний виконувати обов`язок щодо матеріального забезпечення своєї малолітньої дитини. Беручи до уваги вищевикладені обставини, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо розміру аліментів, про стягнення яких просила представник позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей у розмірі від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, що забезпечить необхідний та достатній рівень гармонійного розвитку дитини. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved