Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті військовослужбовця Збройних сил України, старшого солдата [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Львів, який загинув [INFO] в районі населеного пункту Привільне (Комарська громада) Волноваського району Донецької області у віці 48 років під час виконання ним обов`язків військової служби та бойового завдання по відбиттю збройної агресії російської федерації на територію України. Заяву обґрунтовує тим, що є матір?ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який був призваний на військову службу за мобілізацією та проходив службу на посаді навідника 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 3 гірсько-штурмової роти військової частини [NUMBER] . Відповідно до акту службового розслідування 16.03.2025 року близько 13 години 15 хвилин противник розпочав штурмові дії в напрямку підрозділів 3 гірсько-штурмової роти ротного опорного пункту «[INFO]» взводного опорного пункту «[INFO]» вогневої позиції «[INFO]» в районі [INFO] В результаті чого її син [PERSON] зник безвісти. Пояснення головного сержанта [PERSON] свідчать про те, противником було використано мобільні піші групи, які через складки місцевості підійшли до наших позицій та закинули під час штурму в траншею (окоп), де її син солдат [PERSON] , гранату. Внаслідок розриву гранати її син [PERSON] отримав бойову травму, після чого противник використав ще одну гранату, внаслідок якої військовослужбовець отримав важкі осколкові поранення. Здійснити евакуацію тіла загиблого солдата [PERSON] не було можливості, оскільки позиції вже були підконтрольні ворогу. Аналогічні пояснення були надані солдатом [PERSON] . За наслідками службового розслідування зроблено обгрунтований висновок, що військовослужбовець [PERSON] загинув та не може бути евакуйований з поля бою. Згідно витягу до реєстру досудових розслідувань внесені відомості за фактом зникнення безвісті [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин [PERSON] зник на території бойових дій. Відповідно до виписки з реєстру оборонців, які перебувають у полоні держави - агресора відсутні інформація про перебування [PERSON] в полоні. Таким чином, матеріалами службового розслідування та іншими вищевказаними доказами підтверджується факт смерті її сина [PERSON] під час виконання ним обов?язків військової служби та бойового завдання по відбиттю збройної агресії російської федерації на територію України. Разом з тим, зазначила, що не може провести реєстрацію смерті її сина, оскільки всупереч встановлених обставин, згідно акту службового розслідування підтвердився факт зникнення безвісті солдата [PERSON] . Відповідно лікарське свідоцтво про смерть не може бути видане. Встановлення факту смерті її сина необхідне для державної реєстрації його смерті. У зв?язку із відсутністю свідоцтва про смерть, вона не має можливості скористатись своїми цивільними і соціальними правами, пов?язаними із смертю мого сина, зокрема, оформлення спадщини, отримання одноразової грошової допомоги як член сім?ї загиблого військовослужбовця відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, оформлення пенсії у зв?язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХП. встановлення статусу члена сім?ї загиблого на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року. На даний час законом не передбачено іншого порядку, ніж встановлення цього факту в судовому порядку. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] надав пояснення аналогічні змісту заяви, просить заяву задоволити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлена про час та місце розгляду справи, представник Військової частини [NUMBER] подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника заявника, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір?ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , 20.03.2022 призваний на військову службу по мобілізації та зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, призначений на посаду навідника 3 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 3 гірсько-штурмової роти військової частини [NUMBER] . Відповідно до акту службового розслідування 16.03.2025 року близько 13 години 15 хвилин противник розпочав штурмові дії в напрямку підрозділів 3 гірсько- штурмової роти ротного опорного пункту «[INFO]» взводного опорного пункту «[INFO]» вогневої позиції «[INFO]» в районі [INFO] В результаті чого старший солдат [PERSON] зник безвісти. Згідно рапортів капітана [PERSON] №894/А від 16.03.2025 року, старший солдат [PERSON] виконував завдання щодо захисту Батьківшини при відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації. За фактом зникнення безвісти старшого солдата [PERSON] відділом поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні N612025141410000220 за ч.1 ст. 115 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.03.2025 року долученого заявницею як додаток. На даний час досудове розслідування триває та проводиться слідчим відділом поліції №2 ЛРУГІ №2 ГУНП у Львівській області. Як вбачається з матеріалів заяви, обставиною, яка дає підстави стверджувати, що старший солдат [PERSON] зник безвісти за особливих обставин, що загрожували йому смертю або дають підстави припустити його загибель від певного нещасного випадку або у зв?язку з воєнними діями, збройним конфліктом є наказ військової частини [NUMBER] . Тобто всією можливою інформацію щодо старшого солдата [PERSON] володіє командування військової частини [NUMBER] і лише командування зазначеної військової частини може підтвердити факт загибелі старшого солдата [PERSON] . Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. Відповідно до ст.317 ЦПК України судом може бути встановлено факт смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан. У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України). Таким чином, заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи можливе лише тоді, якщо суд на підставі беззаперечних доказів встановить обставини, які достовірно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Відповідно до частини другої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 Цивільного кодексу України, статей 305, 306 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи. Із змісту заяви вбачається, що [PERSON] просить суд встановити факт смерті її сина [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] в районі населеного пункту Привільне (Комарська громада) Волноваського району Донецької області у віці 48 років під час виконання ним обов`язків військової служби, з метою забезпечення державної реєстрації смерті сина в органах РАЦС, оскільки від цього залежить виникнення її особистих та майнових права, зокрема, щодо отримання одноразової допомоги та оформлення спадщини. Як на фактичні підстави звернення до суду заявник посилається на те, що її син загинув під час бойових дій, що підтверджується копією акту службового розслідування, копією сповіщення, копією витягу з реєстру досудових розслідувань, копією витягу з реєстру зниклих безвісти, копією виписки з реєстру оборонців, які перебувають у полоні. Вказані докази достовірно підтверджують те, що [PERSON] під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини, [INFO] , близько 13 години 15 хвилин в напрямку підрозділів 3 гірсько- штурмової роти ротного опорного пункту «[INFO]» взводного опорного пункту «[INFO]» вогневої позиції «[INFO]» в районі [ADDRESS], зник безвісти. Таким чином, вказані фактичні дані у своїй сукупності не свідчать беззаперечно про смерть [PERSON] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення про його смерть за обставин, що підтверджені цими доказами. З огляду на це підстави для задоволення заяви про встановлення факту смерті військовослужбовця Збройних сил України, старшого солдата [PERSON] на даний час відсутні, а тому заява задоволенню не підлягає. Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявника вірогідного припущення про смерть сина [PERSON] , заявник не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про оголошення останнього судом померлим на підставі частини другої статті 46 Цивільного кодексу України.

Outcome: dismissed