Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту №11474000000 від 14.07.2015. Підписавши цей договір, відповідач погодився з викладеними у договорі та у правилах (договірних умовах) споживчого кредитування. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у загальній сумі 632 780, 93 грн. двома траншами, а саме: траншем 1 (11474000000) у сумі 441 681,18 грн. та траншем 2 (11474000001) у сумі 191 099,75 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі та сплачувати проценти шляхом сплати 14 числа кожного місяця ануїтетних платежів у розмірі встановленому п. 2.5 Кредитного договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.11.2034, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.2.3. Кредитного договору). За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі, встановленому п. 2.7. кредитного договору та п.1.3 Правил. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договорів поруки №261686 та №261686 від 14.07.2015. Станом на 09.10.2023 заборгованість за кредитним договором становить 522 945,27 грн., з яких: заборгованість за траншем 1 в сумі 405 099, 55 грн., з яких 325 666, 12 грн. - заборгованість за кредитом; 71 037,75 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, що нарахована з 14.08.2022 по 14.09.2023, 8 395,68 грн. - заборгованість по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін; заборгованість за траншем 2 в сумі 117 845, 72 грн., з яких: 117 845, 24 грн. - заборгованість за кредитом; 0, 30 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 0, 18 грн. - заборгованість по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, яку просить стягнути з відповідачів. [PERSON] надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позивачем не надано належних доказів отримання досудових вимог адресатами щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на лютий 2022 року загальна заборгованість за кредитом складала (строкова): 325 666,12 грн. За період з березня 2022 по жовтень 2023 платежі за кредитом повинні складати: 9 926, 42 грн. Тобто заборгованість за кредитом яку може стягнути позивач складає: 9 926, 42 грн. По другому договору: станом на лютий 2022 року загальна заборгованість за кредитом складала (строкова): 117 845,24 грн. За період з березня 2022 по жовтень 2023 платежі за кредитом повинні складати: 59 408, 66 грн. Тобто заборгованість за кредитом, яку може стягнути позивач складає: 59 408, 66 грн. Наголошувала, що розрахунок не є документом первинного бухгалтерського обліку та відповідно належним доказом, який підтверджує наявність заборгованості. Також звертала увагу, що банк зазначає про зміну строку кредитування шляхом направлення вимоги, а тому в банку відсутня можливість нараховувати відсотки. Представник Печонки Н.В. подав відзив на позовну заяву в якому зазначав, що позивачем не надано опису вкладення, що може підтвердити надсилання відповідачу саме досудової вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором. З наданого банком поштового реєстру Укрпошти неможливо встановити, які саме документи були надіслані відповідачу. Вимоги позивача про стягнення з боржника строкової кредитної заборгованості за тілом кредиту не підлягають задоволенню. Наголошував, що у відповідача не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитними договорами, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем дійсно було отримано вимогу про дострокове повернення кредиту саме у 30-ти денний строк, що передував зверненню банку до суду з даним позовом, як того вимагає Закон України «Про споживче кредитування». Станом на лютий 2022 року загальна заборгованість по тілу складала (строкова): 325 666,12 грн. За період з березня 2022 по жовтень 2023 заборгованість повинна складати: 9 926, 42 грн. Тобто заборгованість по тілу яку може стягнути позивач складає: 9 926, 42 грн, все інше є достроковим стягненням, яке не можливе в даному випадку. По другому договору станом на лютий 2022 року загальна заборгованість по тілу складала 117\~845, 24 грн, а заборгованість за кредитом яку може стягнути позивач складає: 59 408,66 грн, все інше є достроковим стягненням, яке не можливе в даному випадку. Банк зазначає про зміну строку кредитування шляхом направлення вимоги, однак всупереч закону нараховує відсотки передбачені договором. Представником акціонерного товариства «Укрсиббанк» надано додаткові пояснення в справі в яких зазначено, що кредитор реалізував своє право, передбачене ст. 1050 ЦК України, та змінив строк виконання основного зобов`язання. Документів на спростування розрахунку заборгованості матеріали справи не містять. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості є достатньо зрозумілим та вичерпним, в ньому зазначено всі терміни, суми погашення та прострочення, та ставки, що є необхідними для правильного вирішення справи. Довідка-розрахунок є логічним послідовним доказом підтвердження заборгованості відповідача, яка відображає всі нарахування, які були визначені вище в розрахунку сум заборгованості та включає також здійснені оплати відповідачем та дозволяє простежити в часовому еквіваленті порядок нарахування заборгованості. Відповідачем не зазначено жодної обставини, яка б вказувала на те, що заборгованості по спірному договору не існує. Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник [PERSON] адвокат Черкавський Ю.С. надав додаткові письмові пояснення в яких зазначав, що відповідач після подання позову до суду здійснював сплату заборгованості, а тому по договору №11474000001 згідно розрахунку відповідача по тілу кредиту було сплачено 88 254,51 грн, тобто заборгованість за кредитним договором №11474000001 становить 102 844,53 грн; та по договору №11474000000 згідно розрахунку відповідача по тілу кредиту було сплачено 217 513,74 грн., тобто заборгованість за кредитом становить 187 585,81 грн. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до таких висновків. Судом установлено, що 14.07.2015 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11474000000. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у загальній сумі 632 780, 93 грн. двома траншами, а саме: траншем 1 (11474000000) у сумі 441 681,18 грн. та траншем 2 (11474000001) у сумі 191 099,75 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі та сплачувати проценти шляхом сплати 14 числа кожного місяця ануїтетних платежів у розмірі встановленому п. 2.5 Кредитного договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.11.2034 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.2.3. Кредитного договору). За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі, встановленому п. 2.7. кредитного договору та п.1.3 Правил. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договорів поруки №261686 та №261686 від 14.07.2015 року. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За статтями\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 ЦК України\~визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Укрсиббанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої\~статті 1056-1 ЦК України\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 вказаного Кодексу\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У договорі про надання споживчого кредиту від 14.07.2015 зазначено, що за користування кредитними коштами позичальник зобов`язується сплачувати проценти, що нараховуються за наступними процентними ставками: за Траншем 1 - у розмірі 23,90 (двадцять три цілих дев`яносто сотих) процентів річних, за Траншем 2 - у розмірі 0,001 (нуль цілих одна тисячна) процентів річних, якщо не буде встановлена інша процентна ставка згідно з умовами договору. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у підвищеному розмірі, що визначений Правилами споживчого кредитування. Порядок нарахування та сплати процентів на прострочену суму основного боргу встановлений Правилами споживчого кредитування (пункт 2.7). Відповідно до пункту 2.9 договору про надання споживчого кредиту позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно з умовами договору на відповідний рахунок. Однак у підписаному сторонами договорі про надання споживчого кредиту від 14.07.2015 не зазначено іншої процентної ставки у підвищеному розмірі, порядок нарахування та сплати процентів на прострочену суму основного боргу, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін. Крім того, у підписаному сторонами договорі про надання споживчого кредиту від 14.07.2015 відсутні умови про порядок нарахування та сплати відсотків, зокрема у підвищеному розмірі, а також розміри комісії та штрафу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами у підвищеному розмірі, а також пеню (за прострочення сплати кредиту та процентів). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, зокрема, їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 14.07.2015, посилався на копію долучених до матеріалів справи Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», опубліковані в газеті «Голос України» від 13 травня 2011 року № 85 (5085). Матеріали справи не містять підтверджень, що саме вказані Правила, які були опубліковані в газеті 13 травня 2011 року, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи 14.07.2015 договір про надання споживчого кредиту. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за якою - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників, на які посилається банк, не містять підпису позичальника, а зібрані у справі докази не підтверджують, що останній погодився на ці Правила, опубліковані у газеті 13 травня 2011 року, підписуючи договір про надання споживчого кредиту 14.07.2015. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», відсутність у тексті договору про надання споживчого кредиту домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами за ставкою у підвищеному розмірі, надані банком при зверненні до суду з позовом Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк», опубліковані в газеті «Голос України», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, в якій зазначено, зокрема, що «…без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин…». Таким чином, у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за підвищеною ставкою, розмір яких не було визначено (погоджено) в укладеному між кредитором та позичальником договорі, необхідно відмовити. Згідно\~статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України\~передбачені правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, зокрема у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Доводи представника відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів отримання вимог про дострокове повернення кредиту, безпідставні, враховуючи наступне. Як убачається з матеріалів справи, до позовної заяви позивачем надано докази направлення позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] вимог про усунення порушень кредитного договору та дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів від 27.09.2022. За змістом вимог, що були надіслані банком відповідачам засобами поштового зв`язку, у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк» має право вимагати виконання всіх зобов`язань. Умовами кредитного договору та чинного законодавства не передбачено обов`язку кредитора надавати докази отримання позичальником чи поручителем вимоги про дострокове повернення кредитних коштів. З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості вбачається, що загальний розмір заборгованості станом на 09.10.2023 за кредитним договором становить 522 945,27 грн., з яких: заборгованість за траншем 1 в сумі 405 099, 55 грн., з яких 325 666, 12 грн. - заборгованість за кредитом; 71 037,75 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, що нарахована з 14.08.2022 по 14.09.2023, 8 395,68 грн. - заборгованість по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін; заборгованість за траншем 2 в сумі 117 845, 72 грн., з яких: 117 845, 24 грн. - заборгованість за кредитом; 0, 30 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 0, 18 грн. - заборгованість по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін. Не погоджуючись із наданим позивачем розрахунком заборгованості представником відповідача складено свій контррозрахунок суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором із зазначенням сум сплачених [PERSON] в рахунок виконання нею зобов`язань за кредитним договором, згідно якого заборгованість за кредитним договором №11474000001 становить 102 844,53 грн та за кредитним договором №11474000000 становить 187 585,81 грн. Після подання позовної заяви [PERSON] було сплачено за кредитним договором №11474000001 15 000 грн та за кредитним договором №11474000000 90\~820 грн, на підтвердження чого представником відповідача надані платіжні інструкції та квитанції. Враховуючи суму надану за кредитним договором №11474000001, проценти визначені в договорі, та фактично сплачену суму, фактичний залишок по кредиту становить 102 846 грн. Враховуючи суму надану за кредитним договором №11474000000, проценти визначені в договорі, та фактично сплачену суму, фактичний залишок по кредиту становить 305 884 грн. Отже, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , а остання порушила порядок та строки виконання зобов`язань за кредитним договором та не повернула заборгованість за кредитом. За викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 408\~730 грн знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України»). Відповідно до\~частини 1\~статті 141\~ЦПК України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта\~статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою\~статті 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 01.05.2025, є дата складення повного судового рішення 05.06.2025.

Outcome: partial