Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

24.12.2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою. Свої вимоги мотивують тим, що кожному із співвласників квартири за адресою: [ADDRESS] належить 1/6 цієї квартири. Разом позивачі є власниками 2/3 частин квартири. Відповідачам, у свою чергу, належить разом 1/3 частина. Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 27.09.2022 року, квартира складається із: 1-ша кімната 11,9 кв.м., 2-га кімната 9,5 кв.м., 3-тя кімната 16,5 кв.м., кухня 8,8 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., ванна кімната 2,5 кв.м., коридор 10 кв.м.. Загальна плаща 69,4 кв.м., Житлова площа 37,9 кв.м. У користуванні квартирою між позивачами та відповідачами виникають спори. А саме в частині сплати комунальних послуг. Відповідачі відмовляються сплачувати послуги. У зв`язку із цим вони змушені звернутися до суду та просять виділити їм у користування дві житлові кімнати площею 16,5 кв.м. та 9,5 кв.м. та 1/2 лоджії. Відповідачам просять виділити житлову кімнату площею 11,9 кв.м, та 1/2 частину лоджії. В загальному користуванні залишити кухню, вбиральну, ванну кімнату та коридор. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, надіслали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не надіслали. Суд ухвалив за можливе проводити судовий розгляд справи без участі сторін з винесенням заочного рішення у справі. Дослідивши матеріали матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/6 частині кожний (а.с. 15). [PERSON] помер [INFO] , заповівши свою частку квартири [PERSON] (а.с. 18). Згідно технічного паспорта на квартиру квартира складається з: 1- коридор 10,3 м.кв., 2- кімната 11,9 м.кв., 3 кімната 9,5 м.кв., 4 комора 1,2 м.кв., 5 ванна 2,5 м.кв., 6 вбиральня 1,2 м.кв., 7 кухня 8,8 м.кв., 8 кімната 16,5 м.кв. (а.с. 16-17). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] отримала прізвище [PERSON] після укладання шлюбу 11.07.2015 року (а.с. 12). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Статтею 358ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном,що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі,яка відповідає його частці праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Правовий висновок про застосування ч. 3ст. 358 ЦК України під час розгляду справ про спори між співвласниками про визначення порядку користування житлом зробив Верховний Суд України в постанові від 17 лютого 2016 року по справі № 6-1500цс15. У випадку коли добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками неможливо, такий порядок встановлює суд. При цьому слід враховувати, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна, співвласникам належить ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення у обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним із співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму, і порядок встановлення користування спільним майном. На підставі вищевикладеного позовні вимоги слід задовольнити та встановити співвласникам порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, з відповідачів, в силу ст. 141 ЦПК України, слід стягнути у солідарному порядку судовий збір на користь позивачів, який сплачений ними при подачі позову до суду у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved