Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Представник ТОВ «ФК Європейська Агенція з повернення боргів» звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 21.08.2023 року було укладено кредитний договір № 5597688, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом\~\~використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які остання мала повернути, проте свої зобов`язання не виконала. 26.12.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 26122023, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача. Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 5597688 від 21.08.2023 р., яка становить 25\~133,76 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7 200 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 17\~933,76 грн.. 05.09.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 103237015, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом\~\~використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які остання мала повернути, проте свої зобов`язання не виконала. 29.01.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 29012024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача. Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 103237015 від 05.09.2023 р., яка становить 11 985 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3 000 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 8\~415,00 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 570 грн.. 04.09.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03864-09/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом\~використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які остання мала повернути, проте свої зобов`язання не виконала. 21.03.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 21032024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача. Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 03864-09/2023 від 04.09.2023 р., яка становить 5\~915,18 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5\~882,14 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 33,04 грн.. Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 43\~033,94 грн., а також судові витрати. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 14.11.2024 року відповідач подала заперечення проти позову, в яких вказала, що встановлені розміри денної відсоткової ставки у кредитних договорах суперечить приписам ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», положення договорів про стягнення із позичальника неустойки є недійсними, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 03.02.2025 року задоволено клопотання представника позивача та відповідача про витребування доказів. 20.02.2025 року від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали від 03.02.2025 року. 28.02.2025 року на виконання вимог ухвали від 03.02.2025 року від АТ «Універсал Банк» надійшла виписка з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] . 31.03.2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, які за своїм змістом є аналогічними запереченням проти позову від 14.11.2024 року. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 15.05.2025 року клопотання відповідача про витребування доказів залишено без розгляду. 02.06.2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, у яких вона вказала, що встановлені денні відсоткові ставки у кредитних договорах суперечать положенням Закону України «Про споживче кредитування», де зазначено, що максимальна денна відсоткова ставка становить 1%. Зазначає, що сума яку позивач заявляє до стягнення в більшій мірі є неустойкою. Окрім того просить суд встановити суми до повернення за кредитними договорами та дати для добровільного повернення. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позову просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з?явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності чи відкладення не надходило. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 21.08.2023 року укладено договір про споживчий кредит № 5597688 (а.с. 9-16). Згідно з п. 1.1. договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Згідно з п.п. 1.2- 1.4., сума кредиту становить 10 000 грн., строком на 105 днів з 21.08.2023 р., термін (дата) повернення кредиту 04.12.2023 р., пільговий період складає 15 днів, поточний період складає 90 днів (а.с.9 зворот). Відповідно до п. 1.5.1 комісія за надання кредиту: 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 15.00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до п. 1.5.3. Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 27 000.00 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Згідно з п. 2.1 кредитні кошти надаються позичальнику безготівково з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до п. 2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору. Згідно з п. 2.3.1 позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Договір про споживчий кредит № 5597688 від 21.08.2023 року, паспорт споживчого кредиту та графік платежів за договором про споживчий кредит № 5597688\~від 21.08.2023р., у якому міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит та заява про отримання кредиту № 5597688 було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором F93886. Відповідно до п. 6.3 договору приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід?ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому. 21.08.2023 р. ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 10 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 108206778 (а.с. 106). 26.12.2023 року між ТОВ «Мілоан»та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 26122023, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан»відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 17-18). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 26122023 від 26.12.2023 р. укладеного між ТОВ «Мілоан»та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 25\~133,76 грн. (а.с. 118). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за договором\~№ 5597688 від 21.08.2023 року непогашена заборгованість становить 25\~133,76 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7 200 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 17\~933,76 грн. (а.с.21). Вказаний розмір заборгованості також узгоджується та підтверджується із відомістю про щоденні нарахування та погашення надану ТОВ «Мілоан» (а.с. 107-108). 05.09.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103237015 (а.с. 22-29). Згідно з п. 1.1. договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Згідно з п.п. 1.2-1.4., сума кредиту становить 3 000 грн., строком на 120 днів з 05.09.2023 р., термін (дата) повернення кредиту 03.01.2024 р., пільговий період складає 30 днів, поточний період складає 90 днів (а.с.22 зворот). Відповідно до п. 1.5.1 комісія за надання кредиту: 570,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 800.00 грн., які нараховуються за ставкою 2 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до п. 1.5.3. Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8 100.00 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Згідно з п. 2.1 кредитні кошти надаються позичальнику безготівково з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до п. 2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору. Згідно з п. 2.3.1 позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Договір про споживчий кредит № 103237015 від 05.09.2023\~року,\~паспорт споживчого\~кредиту та\~графік платежів\~за договором\~про споживчий\~кредит №\~103237015 від 05.09.2023 р., у якому міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит та заява про отримання кредиту № 103237015 було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Z12920. Відповідно до п. 6.3 договору приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід?ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому. 05.09.2023 р. ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 3 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 71869279 (а.с. 109). 29.01.2024 року між ТОВ «Мілоан»та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 29012024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан»відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 30-31). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 р. укладеного між ТОВ «Мілоан»та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 11\~985,00 грн. (а.с. 122-123). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за договором\~№ 103237015 від 05.09.2023 року непогашена заборгованість становить 11\~985,00 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3 000 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 8 415,00 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 570 грн. (а.с.34). Вказаний розмір заборгованості також узгоджується та підтверджується із відомістю про щоденні нарахування та погашення надану ТОВ «Мілоан» (а.с. 110-112). 04.09.2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 03864-09/2023 (а.с. 41-44). Згідно з п. 1.1. договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 1\~500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2. кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 04.09.2023. Дата погашення кредиту 28.08.2024. Згідно з п. 1.4.1. процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування,вказаного в п.1.2. договору. Відповідно до п. 1.5. клієнт зобов?язується сплачувати проценти кожні 25 днів. Згідно з п. 1.6. кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441-11хх-хххх-8018 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Відповідно до п. 3.3. нарахування процентів за цим Договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п.1.2. Договору, починаючи з дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Договір про надання фінансового кредиту № 03864-09/2023 від 04.09.2023 року, паспорт споживчого кредиту та графік платежів за договором про надання фінансового кредиту № 03864-09/2023 від 04.09.2023 р., у якому міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором W0437. 25.01.2024 року відповідач звернулася до ТОВ «Аванс Кредит» із заявкою на реструктуризацію заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 03864-09/2023 від 04.09.2023 (а.с. 46). 25.01.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту № 03864-09/2023 від 04.09.2023, відповідно до умов якого сторони домовилися викласти пункт 1.1., 1.2., 1.4.1, 1.5 у новій редакції. Відповідно до п. 1.1., 1.2., 1.4.1. товариство надає клієнту кредит у розмірі 6\~862,52 грн. строком на 233 днів, процентна ставка становить 0,01% в день (3,65 % річних). 04.09.2023 р. ТОВ «Аванс Кредит» надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 1 500 грн., що підтверджується довідкою виданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с. 113). 21.03.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 21032024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 47-49). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 21032024 від 21.03.2024 р. укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 5\~915,18 грн. (а.с. 127). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 03864-09/2023 від 04.09.2023 року непогашена заборгованість становить 5\~915,18 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 882,14 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 33,04 грн. (а.с.52 зворот). Вказаний розмір заборгованості також узгоджується та підтверджується із розрахунком заборгованості наданим ТОВ «Аванс Кредит» (а.с. 113-114). Правовою підставою заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення. Так, згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Таким чином, судом встановлено, що з відповідачем дійсно були укладені вищевказані договори з ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Аванс Кредит» про надання кредитних коштів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною норою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з правовою позицією, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Матеріали справи містять виписку про рух коштів по банківській карті № [NUMBER] , яка належить [PERSON] за період з 21.08.2023 р. по 10.09.2023 р., яка є первинним документом у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», та підтверджує факт надходження грошових коштів у розмірі 10 000 грн. за договором № 5597688 від 21.08.2023 р. та 1\~500 грн. за договором № 03864-09/2023 від 04.09.2023 р.. У той\~же час\~виписка про\~рух коштів\~не містить\~відомостей про\~надходження грошових\~коштів у\~розмірі 3\~000\~грн.\~за договором\~№ 103237015 від 05.09.2023 року, проте у матеріалах справи наявне платіжне доручення № 71869279 від 05.09.2023 року. У постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року по справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23) вказано: «...за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». Враховуючи вказану правову позицію суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними доказами факт перерахування грошових коштів у розмірі 3\~000 грн., оскільки платіжне доручення № № 71869279 від 05.09.2023 року до уваги не береться адже воно суперечить відомостям, які містяться у виписці про рух коштів, атому у цій частині слід відмовити. Положеннями ст. 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У порядку визначеному ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Положеннями ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 910/7038/17. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано суду належним чином завірені копії наступних документів: договір факторингу № 26122023 від 26.12.2023 р. укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»; акт прийому передачі реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 26122023 від 26.12.2023 р.; реєстр боржників до договору факторингу № 26122023 від 26.12.2023 р.; платіжну інструкцію в національній валюті № 20643 від 28.12.2023 р.; договір факторингу № 21032024 від 21.03.2024 р. укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»; акт прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу № 21032024 від 21.03.2024 р.; реєстр боржників до договору факторингу № 21032024 від 21.03.2024 р.; платіжна інструкція в національній валюті від 22.03.2024 р. № 21039. Таким чином позивачем належними доказами підтверджено факт переходу до нього права вимоги за договором про споживчий кредит № 5597688 від 21.08.2023 р. та договором про надання фінансового кредиту № 03864-09/2023 від 04.09.2023 р.. Щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 5597688 від 21.08.2023 р. та договором про надання фінансового кредиту № 03864-09/2023 від 04.09.2023 р. то суд зазначає наступне. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу частини 1 статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до договору про споживчий кредит № 5597688 від 21.08.2023 р. кредит надається строком на 105 днів. Відповідно до п. 2.3.1 вказаного договору [PERSON] має право продовжити строк користування грошовими коштами шляхом сплати комісії за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Як вбачається із відомості про щоденні нарахування та погашення надану ТОВ «Мілоан» відповідач не одноразово користувалася передбаченим правом, окрім того проценти за користування кредитом нараховані у строк передбачений договором та із урахуванням пролонгацій, яка у сумарній кількості становить 28 днів. Відповідно до договору про надання фінансового кредиту № 03864-09/2023 від 04.09.2023 р. та з урахуванням додаткової угоди від 25.01.2024 р. строк користування кредитом становить 233 дні. Умови вказаного договору не передбачають продовження строку користування кредитними коштами. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої ТОВ «Аванс Кредит» проценти нараховані у строки передбачені кредитним договором та додатковою угодою. Окрім того суд звертає увагу, що з моменту переходу до позивача права вимоги за цими кредитним договорами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало жодних нарахуванням. Посилання відповідача на визнання недійними положення договорів щодо неустойки суд не розглядає, оскільки у даній справі позивач не заявляє вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у вигляді неустойки, окрім того вказані нарахування позивачем і первісними кредиторами не здійснювалися. Безпідставними є доводи відповідача, що сума до стягнення заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 17\~933,76 грн. не є співмірною сумі кредиту у загальній сумі 7 200 грн., оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Крім того, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України, відповідно, такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону. Доводи відповідача про те, що при формуванні позовних вимог позивачем не було враховано, що відповідно до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, необґрунтовані з огляду на таке. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІX ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч.5 відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно з ч. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення вказаного вище закону №3498-ІX, дія пункту 5 розділу I цього Закону, а саме що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Вказаний закон вступив у дію 24.12.2023 року. Судом встановлено, що договори між [PERSON] та кредитними установами укладені до набрання чинності вказаним вище Законом, при цьому строк дії вказаних договорів не було продовжено після набрання чинності вказаним Законом. Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 5597688 від 21.08.2023 року у розмірі 25\~133,76 грн. та за договором 03864-09/2023 від 04.09.2023 р. у розмірі 5\~915,18 грн., таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 31\~048,94 грн.. \~ \~ \~ \~ Суд звертає увагу відповідача, що посилання на встановлення певного розміру стягнення заборгованості за кредитними договорами та визначення строку для добровільного погашення заборгованості входить у виключну компетенцію фінансових установ і суди не займаються питаннями реструктуризації заборгованості, а тому дані вимоги відхиляються та до уваги не беруться. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (72,1% ) в сумі 2 183 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково. На підставі приведеного вище,

Outcome: partial