Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

У березні\~2025\~року представник\~позивача звернувся\~до Шевченківського\~районного суду\~м.\~Чернівці через\~систему "Електронний\~суд"\~з позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 29.05.2024-100001940 від 29.05.2024 року у розмірі 23 784 (двадцять три тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування таких позовних вимог у позові зазначено наступне. 29.05.2024 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] було укладено кредитний договір №29.05.2024-100001940 шляхом електронного підписання останньою пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки на отримання кредиту, а, отже, акцептовано умови Договору. Відповідно до Договору від 29.05.2024 року та квитанції про перерахунок коштів позивачем надано позичальниці кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 98 днів, а [PERSON] 29.05.2024 року отримано кредитні кошти у зазначеному розмірі. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує і кредит у визначений договором не повернула, у зв`язку із чим станом на день подачі позову у неї утворилася заборгованість у розмірі 23 784, 00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 8 000,00 грн., за процентами - 10 584, 00 грн, комісія - 1 200, 00 грн. та неустойка - 4 000, 00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою суду від 17 березня 2025\~року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03.06.2025 року відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить не нараховувати проценти за користування нею кредитом та штрафні санкції на підставі п.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» . У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовом подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] , у судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. За таких обставин, суд вважає, за можливе розглядати справу у відсутність сторін. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 29.05.2024 року [PERSON] звернулася до ТОВ «Споживчий центр» з метою отримання кредиту та шляхом підписання заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення договору (оферти), підписала кредитний договір №29.05.2024-100001940 від 29.05.2024 року.( а.с.9 - 14 зв.) Відповідно до зазначеного кредитного договору, кредит надається на наступних умовах: сума кредиту: 8 000 грн. 00 коп., строк, на який надається Кредит 98 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 03/09/2024 року. Фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 1200, 00 грн. Електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" (п. 2.1. Пропозиції). За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. (п. 3.1. Пропозиції). \~ \~ \~ \~Сторони встановлюють, що Проценти нараховуються з дня надання Кредиту (включаючи безпосередньо день надання Кредиту) включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються Кредитодавцем щоденно. Комісія нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. У разі дострокового повного повернення Кредиту позичальник у день цього повернення сплачує Проценти за період фактичного користування Кредитом (включаючи безпосередньо день надання Кредиту). У разі дострокового часткового повернення Кредиту у день повернення позичальник сплачує Проценти за період фактичного користування всією сумою Кредиту, а на залишок суми Кредиту нараховуються Проценти у загальному порядку, передбаченому договором. При достроковому погашенні Кредиту Комісія, пов?язана з наданням Кредиту (або її несплачена частина) повинна бути сплачена Позичальником у день дострокового погашення Кредиту. (п. 4.4. Пропозиції). Також в матеріалах справи міститься підтвердження укладеного кредитного договору №29.05.2024-100001940 від 29.05.2024\~ року, згідно якого пропозицією про укладення кредитного договору (оферти), заявки від 29.05.2024\~ року, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцент) підтверджено укладання електронного кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] а також додаток до анкети позичальника, згідно якого позичальниця [PERSON] надала свої контактні дані та підписала її електронним підписом, з використанням одноразового ідентифікатора Е552 . Відповідно до квитанції системи LigPay видача коштів [PERSON] , за кредитним договором №29.05.2024-100001940 від 29.05.2024\~ року здійснювалася за допомогою системи LigPay платіж: ІD платежу 2468675493; дата 29.05.2024\~ року; картка 516874*88; призначення платежу видача за договором №29.05.2024-100001940; сума 8000,00 грн. Розмір заборгованості по тілу кредиту відповідачкою не заперечується, отже нею визнається. Як вбачається з копії військового квитка серії [NUMBER] від 12.09.2024 року [PERSON] з 12.09.2024\~року на підставі Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року призвана у Збройні Сили України. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №29.05.2024-100001940 від 29.05.2024 року заборгованість [PERSON] складається з: 8 000,00 грн основного боргу, 10 584, 00 грн. процентів, 1\~200, 00 грн. комісія, 4000, 00 грн. неустойка, що разом становить 23\~784, 00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 29\~травня 2024\~року по\~03\~вересня 2024\~року (а.с. 7). Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII\~Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації внесено зміни до\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань» під час проведення мобілізації дію підпункту 3 пункту 4 цього\~Закону\~поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Оскільки відповідачкою не надано доказів того, що у спірний період нарахування процентів вона користувалася пільгами, передбаченими пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, за період з дати укладення кредитного договору 29 травня 2024 року до 03 вересня 2024 року ( кінцева дата нарахування процентів), а також доказів того, що вона була військовослужбовцем, яка проходила військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, а за час проходження військової служби за контрактом, в період з 29 травня 2024 року до 03 вересня 2024 року брала безпосередню участь у здійсненні відповідних заходів, визначених законодавством, нею не доведено наявність, у вказаний період пільги щодо не нарахування процентів за кредитним договором №29.05.2024-100001940 від 29.05.2024\~ року. У зв`язку із викладеним посилання відповідачки на положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей »як на підставу для відмови у стягненні із нього відсотків за користування сумою позики у строк позики є помилковими, а тому відхиляються судом як необгрунтовані та безпідставні. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Щодо вимоги про стягнення неустойки в сумі 4000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст.\~549,551 ЦК України, за якими неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У зв`язку з оголошенням воєнного стану на території України та погіршенням економічного становища України, значна кількість позичальників не взмозі платити по кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з цим Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2120-IXП «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 рокуза№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час. Беручи до уваги наведене, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) за кредитним договором не несе відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, з нього не може бути стягнуто нараховану пеню за укладеним договором, тобто у період воєнного стану. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки неустойки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними, а тому в частині задоволення позову про стягнення неустойки в сумі 4000,00 грн слід відмовити. Щодо стягнення 1200,00 гривень комісії, яка передбачена умовами договору, то слід зазначити наступне. Відповідно до п.4 ч.1\~ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч.2\~ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 01.04.2024 року у справі №496/3134/19. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. Комісія за надання кредиту передбачена як умовами кредитного договору (п.8), так і Графіком платежів, які були підписані відповідачкою, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії. Отже, як вбачається з умов даного кредитного договору, встановлення комісії ТОВ «Споживчий центр» за надання кредиту є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачкою кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до частини першої\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу Україниз відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2015,00 грн., виходячи з розрахунку: 19\~784, 00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн.(судовий збір)/23784,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог). На підставі викладеного, ст.ст. 1, 3, 207, 525, 526, 530, 629, 1048,\~1049,\~1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial