Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з останньої на його користь аліменти на його утримання у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову. Позов обгрунтовано тим, що у період з 26.09.2009 по 06.04.2024 сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2024. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що під час перебування у шлюбі він працював на посаді директора у транспортній компанії, а також займався підприємницькою діяльністю, у зв`язку з чим їхня сім`я проживала переважно за рахунок його доходів. У період коли відповідач двічі перебувала у відпустці по догляду за дітьми, [PERSON] самостійно утримував сім`ю. Для того, щоб забезпечити сім`ю він працював майже без вихідних з ранку до вечора, а іноді і вночі. Постійні стреси на роботі та періодичні сварки з відповідачем призвели до погіршення його здоров`я. У 2017 році він переніс геморагічний інсульт з подальшим розвитком великого ішемічного ураження мозку, правосторонній грубий геміпарез. Довгий час він знаходився в коматозному стані, проходив стаціонарне, а потім амбулаторне лікування. У 2022 році йому встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням строком до 17.08.2023, а з 08.08.2023 безстроково. Зазначає, що наслідки інсульту він відчуває і досі: часті головні болі, болі в правій половині тіла, запаморочення, хитання при ходьбі, зниження пам`яті, повільне мислення, швидка втомлюваність, нестабільний артеріальний тиск, блювання, зниження зору та слуху. Траплялися випадки різкого ще більшого погіршення стану його здоров`я, внаслідок чого його госпіталізовано до лікарні, де він проходив стаціонаре лікування. Згодом у нього виникли і психіатричні проблеми. У 2022 році йому встановлено діагноз виражений психорганічний синдром. У зв`язку із поганим станом здоров`я він був вимушений припинити підприємницьку діяльність та наразі не має жодних доходів, крім пенсії по інвалідності. Водночас, відповідач працює та отримує достатньо високу заробітну плату, а також є самозайнятою особою та отримує доходи від надання в оренду нерухомого майна. Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2014 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.05.2014 по 24.01.2029. Також, 03.04.2025 Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20.02.2024 по 27.12.2033. Указує, що на теперішній час через стан здоров`я та відсутність, окрім пенсії по інвалідності, доходів, він об`єктивно не має змоги сплачувати аліменти на дітей. Більше того, він сам потребує матеріальної допомоги. Суми пенсії у розмірі 2\~361 грн, яку він отримує, недостатньо для забезпечення його базових потреб у лікуванні та харчуванні. Лише витрати на його лікування у декілька разів перевищують розмір його пенсії, проте, у зв`язку із необхідністю сплати аліменти на дітей, навіть свою пенсію по інвалідності він не може витратити на свої потреби, тому потребує аліментів від колишньої дружини. У письмових поясненнях відповідач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Чирка О. О., просила у задоволенні позову відмовити, указувала, що твердження, наведені у позовній заяві не відповідають реальним обставинам. Як на відсутність у позивача права на утримання посилалася на ч. 5 ст. 75 Сімейного кодексу України, яка визначає, що права на утримання не має той з подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, адже відносно позивача відкрито кримінальне провадження № 42024160000000034 за ст. 126-1 КК України (домашнє насильство) та видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою [PERSON] . Крім того зазначає, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин вона з доньками проживає окремо від позивача. Позивач дітей не утримує, аліменти на них не сплачує, у зв`язку з чим з 30.05.2014 по 30.10.2024 у нього утворилась заборгованість у розмірі 452\~598,36 грн зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , а тому відповідач вимушена самостійно утримувати себе та двох доньок. Крім того зазначає, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 1.9939 га, яку він виставляв на продаж за 200\~000 доларів США та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Також з метою створення штучних умов начебто відсутності доходу позивач закрив ФОП та впродовж 2024 року продав 6 транспортних засобів, що свідчить про те, що його матеріальний стан на момент подання його позову значно покращився, а тому він має матеріальну можливість сплатити заборгованість по аліментах та не має жодних підстав для звільнення від сплати будь-якої заборгованості. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Чирка О. О. просила у задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] з 26 вересня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.03.2024. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2014 задоволено позов [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 30.05.2014 і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На підставі судового наказу, виданого Приморським районним судом м. Одеси 03.04.2024 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.02.2024 і досягнення дитиною повноліття. На примусове виконання вищевказаних судових рішень відкрито виконавчі провадження. Відповідно до розрахунку державного виконавця від 01.01.2025 заборгованість позивача зі сплати аліментів на старшу доньку за період з 30.05.2014 по 31.12.2024 становить 435\~088, 21 грн. У липні 2022 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності до 01.09.2023, а з 01.09.2023 безстроково. Як слідує з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 24.09.2024 [PERSON] за період з І кварталу 2024 року по 3 квартал 2024 року доходи не отримував. Відповідно до довідки про доходи № 9202 24422 2277 0299 від 24.09.2024 загальний розмір пенсії [PERSON] за період з 01.01.2024 по 30.09.2024 склав 20\~713,00 грн. Статтею 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Відповідно до ч. 5 ст. 75 СК України права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до Цивільного кодексу України (ч. 6 ст. 75 СК України). Статтею 76 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування в зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу, якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу чи протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як слідує з матеріалів справи, у липні 2022 року, тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] встановлено другу групу інвалідності до 01.09.2023, а з 01.09.2023 безстроково. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Разом з тим, як вже зазначалося вище, відповідно до ч. 5 ст. 75 СК України права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах. Негідна поведінка у шлюбних відносинах може мати різні прояви, проте суд вважає, що таку поведінку слід оцінювати на відповідність праву та моральним засадам. Як слідує з витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, 16.02.2024 зареєстровано кримінальне провадження за № 42024160000000034 за ст. 126-1 КК України за заявою [PERSON] щодо скоєння відносно неї домашнього насильства її чоловіком [PERSON] 27.02.2024 ст. ДОП СПВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, відповідно до якого [PERSON] заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] . Терміновий заборонний припис винесено строком на 5 діб. Наведене вище свідчить про негідну поведінку позивача у шлюбних відносинах, що має наслідком позбавлення його права на утримання від колишньої дружини відповідно до положень ч. 5 ст. 75 СК України. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, позов [PERSON] задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed