Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9944578 від 26.12.2019 у розмірі 18952,61 гривень та судовий збір у сумі 2422,40 гривень. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що 26.12.2019\~ [PERSON] ,\~ознайомившись з\~умовами Публічної\~пропозиції на\~укладання договору\~про надання\~позики ТОВ\~«ФК «Профіль»,\~підписанням Заяви-приєднання\~№ 9944578\~підтвердила,\~що акцептує\~Публічну пропозицію\~ТОВ «ФК\~«Профіль»,\~внаслідок чого\~відповідач уклала\~договір про\~споживчий кредит\~№ 9944578\~з ТОВ\~«ФК «Профіль».\~За кредитним\~договором ТОВ\~«ФК «Профіль»\~надав відповідачці\~кредит у\~сумі 13577,30 гривень строком на 12 місяців зі сплатою відсотків та комісії за обслуговування позики. 21.12.2021 між ТОВ «ФК «Профіль» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 21122021, за яким первісний кредитор передав ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідача, за яким ТОВ «Діджи Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 18952,61 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредитку у розмірі 11487,04 гривень та заборгованості за відсотками 7465,57 гривень. Відповідач добровільно взятих на себе зобов`язань не виконує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказав, що позов підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. На підставі Заяви-Анкети на приєднання до договору про надання позики № 9944578 від 26.12.2019, паспорту споживчого кредиту, які були підписані [PERSON] та представником ТОВ «ФК «Профіль», між ними було укладено Договір про споживчий кредит. За умовами договору відповідач отримала кредит в розмірі 13577,30 гривень строком на 12 місяців, з відсотковою ставкою 0,0001%, які нараховуються щоденно на суму залишку заборгованості за позикою, щомісячна комісія за обслуговування позики становить 5 %, яка нараховується щомісячно від суми позики. Відповідач не надав своєчасно ТОВ «ФК «Профіль» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно умов Договору факторингу № 21122021 від 21.12.2021 року, ТОВ "ФК «Профіль" відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 9922941 від 16.10.2019 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. Згідно розрахунку заборгованості станом на 21.12.2021 року, 18952,61,05 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 11487,04 гривень; заборгованості за комісією 7465,57 гривень. У відповідності до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Виходячи з\~наведеного вище,\~до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 9944578 від 26.12.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). У ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Оскільки відповідачу надано кредитні грошові кошти шляхом перерахування суми кредиту на банківські картки, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив, у тому числі, крім заборгованості по тілу кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, а саме у розмірі 7465,57 гривень, однак, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до частини п`ятої статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Так судом встановлено, що ні кредитним договором №9922941 від 16.10.2019, ні паспортом споживчого кредиту не передбачена сплата відсотків за користування кредитними коштами у заявленій сумі чи відсоткової ставки за користування кредитними коштами, за якою була б нарахована така сума. Також, у вищевказаному наданому розрахунку заборгованості за кредитним договором №9922941 від 16.10.2019 прострочена заборгованість за відсотками складає 0,00 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що в частині вимог про стягнення заборгованості по відсоткам необхідно відмовити. Виходячи з викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 11487,04 гривень, що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу Відповідачем [PERSON] розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості та її розміру, суду не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень, представник позивача надав суду: договір про надання правничої допомоги № 42649746 від 01.04.2024 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М.; додаткову угоду № 0013108707428 від 01.04.2024 до договору про надання правничої допомоги № 42649746 від 01.04.2024 року; акт виконаних робіт, в якому зазначена послуга, яка надається, кількість годин та вартість. Згідно опису обсягу та видів виконаних робіт на професійну правничу допомогу, витрати складаються: правовий аналіз обставин спірних правовідносин 1,5 год. 2250,00 гривень, складання позовної заяви 3 год. 3000,00 гривень, формування додатків до позовної заяви 1 год. 750,00 гривень. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідач по справі не надав до суду заперечення щодо витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково, тому відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1468,20 гривень. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума кредитної заборгованості за договором № 9944578 від 26.12.2019 року в розмірі 11487,04 гривень, а також судові витрати, з яких 1468,20 гривень - сплачений позивачем судовий збір та 3636,55 гривень - витрати на правничу допомогу.

Outcome: partial