Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

26.03.2025 до суду надійшов позов ТОВ «Укр кредит фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 12.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №13030-5444, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, де визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов договору 12.01.2024 відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 5000,00 грн. строком на 300 днів, тобто з поверненням кредиту не пізніш 06.11.2024 з базовим періодом 30 днів під 2,0 % в день (3000,00 грн) та під стандартну процентну ставку 2,50 % в день протягом строку дії договору . В строк встановлений договором позичальник умови Договору належним чином не виконала, кошти кредиту не повернула і проценти за користування ним не сплатила, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 01.05.2025 за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відкрито провадження у справі з проведенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 10-45 годину 06.03.2025. Сторони чи їх представники до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі прои ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.84) Ухвалу про відкриття провадження у справі та повістку - повідомлення направлено відповідачу за адресою реєстрації: [ADDRESS] . Проте 09.05.2025 їй не вдалося вручити поштове відправлення, та 13.05.2025 воно було повернуто відправнику, згідно відомостей "Одержувач відсутній за вказаною адресою" У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки . Отже, вважається, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи. Верховний Суд у постановах від 13.11.2020 у справі№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08.12.2021 у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Згідно ч. 5 ст.259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 12.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 13030-5444, в якому сторони погодили суму кредиту 5000,00 грн, строком на 300 днів зі сплатою відсотків, також визначили базовий період щодо сплати відсотків 30 днів, де застосовується знижена відсоткова ставка 2,00 % в день, та стандартну відсоткову ставку 2,50 % в день в разі несплати в базовий період та протягом строку кредитування(а.с.17-31). Договір підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором (номер пароля С5095): Також відповідач, окрім згаданого договору підписала одноразовим ідентифікатором (номер пароля С5095): - правила відкриття кредитної лінії, де вказано, що кредит видається на 300 календарних днів (п. 3.1 Правил) (а.с.32-46); - паспорт споживчого кредиту, де вказано суму кредиту 5000,00 грн, строк кредитування - 300 календарних днів, базовий період - 30 календарних днів, стандартна ставка 2,50 % в день, знижена ставка - 2,5 % в день (а.с.48-50); - таблицю обчислення загальної вартості кредиту (а.с.51). Тобто сторони погодили, що кредит в сумі 5000,00 грн. має бути видано 12.01.2024, та в разі його повернення до 10.02.2024 [PERSON] має сплатити відсотки за користування кредитом в сумі 3000,00 грн, що разом з кредитом складе 8000,00 грн (п.2.3 Договору) (а.с.17). Отримання відповідачем кредитних коштів 12.01.2024 в сумі 5000,00 грн підтверджено: - листом ПриватБанку до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про те, що 12.01.2024 за номером договору № 1330-5444 перераховано 5000,00 грн на картку № [NUMBER] (а.с. 53-57); -довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування 5000,00 суми кредиту за договором №1330-5444 від 12.01.2024 (а.с. 58). Згідно розрахунку заборгованості станом на 27.02.2025 заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про відкриття кредитної лінії № 1330-5444 від 12.01.2024 становить 41 750,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 5000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 36\~750,00 грн. Проте представник позивача просить стягнути заборгованість за кредитним договором лише в сумі 25000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 5000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 20000,00 грн. Отже судом встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини з приводу кредитування, що регулюються нормами\~ЦК України Розглянувши справу в межах позовних вимог суд прийшов наступного. За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. 12.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 13030-5444, в якому сторони погодили суму кредиту 5000,00 грн, строком на 300 днів зі сплатою відсотків, також визначили базовий період щодо сплати відсотків 30 днів, де застосовується знижена відсоткова ставка 2,00 % в день, та стандартну відсоткову ставку 2,50 % в день в разі несплати в базовий період (а.с.17-31). Також відповідач, окрім згаданого договору підписала одноразовим ідентифікатором (номер пароля С5095): - правила відкриття кредитної лінії, де вказано, що кредит видається на 300 календарних днів (п. 3.1 Правил) (а.с.32-46); - паспорт споживчого кредиту, де вказано суму кредиту 5000,00 грн, строк кредитування - 300 календарних днів, базовий період - 30 календарних днів, стандартна ставка 2,50 % в день, знижена ставка - 2,5 % в день (а.с.48-50); - таблицю обчислення загальної вартості кредиту (а.с.51). Тобто сторони погодили, що кредит в сумі 5000,00 грн. має бути видано 12.01.2024, та в разі його повернення до 10.02.2024 [PERSON] має сплатити відсотки за користування кредитом в сумі 3000,00 грн, що разом з кредитом складе 8000,00 грн (п.2.3 Договору) (а.с.17). \~ \~ \~ \~Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без\~здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (постанова Верховного Суду від 09.09.2020 (справа №732/670/19), від 12.01.2021 (справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа №280/4456/20), від 09.02.2023 (справа №640/7029/19). Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, вважає, що договір про Договір про відкриття кредитної лінії № 13030-5444 від 12.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отримання відповідачем кредитних коштів 12.01.2024 в сумі 5000,00 грн підтверджено: - листом ПриватБанку до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про те, що 12.01.2024 за номером договору № 1330-5444 перераховано 5000,00 грн на картку № [NUMBER] (а.с. 53-57); -довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування 5000,00 суми кредиту за договором №1330-5444 від 12.01.2024 (а.с. 58). Натомість доказів погашення заборгованості за кредитним договором Позичальником матеріали справи не містять. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на виконання умов договору нараховувало відсотки так з 12.01.2024 по 10.02.2024 тобто протягом 30 днів відсотки нараховані за ставкою 2,00% в день (5000,00 грн х 2,00% х 30 днів= 3000,00 грн) , а з 11.02.2024 по 06.11.2024 відсотки нараховані за ставкою 2,50% в день (5000,00 грн х 2,50% х 270 днів= 33750,00 грн) , що відповідає умовам договору (п.4.10,4.12) та сукупно становить 36750,00 грн .У позові представник позивача вказує, що кредитодавець прийняв рішення про можливість застосування до [PERSON] програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання у сумі 16\~750,00 грн., та просить стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 25000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 5000,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 20000,00 грн. Оскільки представник позивача ч просить суд стягнути заборгованість із застосуванням до відповідача програми лояльності, що безумовно є правом позивача і\~суд не може виходити за межі позовних вимог, оскільки розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Отже, за результатами розгляду справи, суд приймає рішення про задоволення позову в повному обсязі. Також суд встановив, що відповідач змінив прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " тому резолютивна частина рішення з урахуванням цих відомостей. Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, що були сплачені при зверненні до суду за платіжною інструкцією №66172 від 19.03.2025.

Outcome: approved