Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просить шлюб, укладений 23 вересня 1995 року між нею та відповідачем [PERSON] , актовий запис №58, розірвати. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилається на те, що 23 вересня 1995 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Варвинського району. Від шлюбних відносин спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що їх подружнє життя виявилося невдалим. З 2018 року сторони проживають окремо. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На думку позивача, головною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність між ним та відповідачкою взаєморозуміння і довіри. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. Змога розірвати шлюб у добровільному, позасудовому порядку відсутня. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 30 травня 2025 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду, у судове засідання не з`явилася. 30 квітня 2025 року звернулася до суду із заявою про здійснення розгляду справи за її відсутності, пред`явлені нею вимоги підтримала та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем [PERSON] (а.с. 20). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про цьому про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 30 квітня 2025 року звернувся до суду із письмовою заявою щодо здійснення розгляду справи без його участі, пред`явлені до нього позовні вимоги визнав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні (а.с. 21). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23 вересня 1995 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Варвинського району, актовий запис №58, що доводиться свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Від шлюбних відносин у сторін неповнолітні діти відсутні. Аналізуючи доводи позову та додані письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя не склалось, з підстав різниці їх характерів, а також відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. Протягом останніх декількох років відносини між ними фактично припинені. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, примирення неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити прізвище [PERSON] , оскільки вона не виявила бажання його змінювати. Як вбачається із матеріалів справи, позивачкою було сплачено судовий збір у сумі 1\~211,20 грн (а.с. 1, 2), який на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути на її користь із відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved