Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Львівської територіальної громади в особі Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевич Вікторія про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: [INFO] померла двоюрідна сестра позивача [PERSON] - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельні ділянки та житловий будинок, що розташовані на території Львівської ОТГ, в с. Гряда. 01.09.2017 року [PERSON] склала на позивача [PERSON] Заповіт на все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день її смерті і на що по закону матиме право. Позивач [PERSON] не заявляла відмови про прийняття спадщини. Інших спадкоємців ані по закону, ані по заповіту немає. Спадкодавець була одинокою особою, одружена ніколи не була та дітей не мала. Спадкодавець проживала та була зареєстрована в будинку [ADDRESS] до дня смерті. Позивач [PERSON] , зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , тобто на день відкриття спадщини фактично не була зареєстрована за адресою спадкодавця. Спадкодавець тяжко хворіла перед смертю, позивач [PERSON] з допомогою свого чоловіка разом займались похоронами. Після смерті спадкодавця, позивач [PERSON] захворіла, почала звертатись до лікарів. Через усі ті обставини також не правильно на законодавчому рівні врахувала строки звернення в нотаріальну контору для оформлення спадщини, а вже після спливу строку було пізно. У період з 09.02.2024 року по 20.02.2024 року позивач [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні у Відокремленому підрозділі «5-а Лікарня» Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги». Позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Дана заява нотаріусом прийнята. 21.02.2024 року зареєстрована спадкова справа за №95/2024 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак, державний нотаріус повідомила позивача [PERSON] про те, що нею пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Вважає, що причини пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини є поважними та незначними. Просить позовні вимоги задовольнити. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: 28.06.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області завідувача Спільник Зоряни про проведення розгляду справи без участі представника третьої особи. 29.07.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла копія спадкової справи №95/2024 р. від 21.02.2023 року. 16.09.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Васечко Юрія Андрійовича про заміну сторони. 16.09.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Васечко Юрія Андрійовича про долучення доказів. 16.09.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] , у якій вона просила розгляд справи проводити без її участі, не заперечила щодо ухвалення заочного судового рішення. 22.01.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Васечко Юрія Андрійовича про уточнення позовних вимог. 22.05.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника Львівської міської ради Партики Наталії Станіславівни, у якій вона просила проводити розгляд справи без участі представника відповідача, прийняти законне та обґрунтоване рішення, судовий збір залишити за позивачем. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, витребувано копію спадкової справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.09.2024 року замінено первісного відповідача. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 22.05.2025 року: - позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі. - представник відповідача Львівської територіальної громади в особі Львівської міської ради не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без участі представника відповідача. - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевич Вікторія не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подано клопотання про проведення розгляду справи без участі третьої особи. У судовому засіданні 22.05.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Васечко Юрій Андрійович підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що: Відповідно до копії заповіту від 01.09.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №08, [PERSON] заповіла все своє майно на користь [PERSON] . 21.02.2024 року [PERSON] звернулася в Третю Львівську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно з копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 21.02.2024 року заведено спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі №72037608, номер у нотаріуса №95/2024, спадкодавець [PERSON] . Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Станкевич Вікторії від 21.02.2024 року №345/02-14, [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини. Повідомлено про можливість звернення до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до копії довідки Амбулаторії сімейної медицини №7 Відокремленого підрозділу «Лікарня Князя Лева» КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» від 20.02.2024 року, [PERSON] знаходилася на амбулаторному лікуванні з 09.02.2024 року по 20.02.2024 року. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті , встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів та передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини, позивач разом із спадкодавцем не проживали, а тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки позивач у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подала, вона у силу приписів вказаного положення ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла її. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з абзацом 6 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Фактично, пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (висновок Верховного Суду у постанові від 01 червня 2022 року у справі №148/1805/20). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 (провадження №61-38298св18), від 17.03.2021 року у справі №638/17145/17 (провадження №61-17764св20). Необхідно наголосити, що в залежності від конкретних обставин справи суди можуть визнавати ті чи інші причини пропуску строку як поважними, так і такими, що не перешкоджали особі звернутися із відповідною заявою в межах визначеного законом строку. Визначальним у такому випадку є саме критерій наявності об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця. У правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 06.09.2017 року у справі №6-496цс17, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Отже, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 11.06.2018 року у справі №479/713/17, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Проте, такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які, на думку Верховного Суду, не можуть бути визнані судом поважними, - при розгляді даної справи, такі причини судом не встановлені. Оцінюючи поважність вказаних позивачем причин пропуску строку для прийняття спадщини, а саме: перебування позивача на амбулаторному лікуванні, суд вважає вказані причини такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави вважати поважною причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини і вважає за необхідне встановити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені представником позивача у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. На підставі викладеного та

Outcome: approved