Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить: припинити стягнення аліментів, що стягуються із неї на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно за судовим наказом №545/4821/23 Полтавського районного суду Полтавської області від 26.12.2023; звільнити її від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягнутих за судовим наказом Полтавського районного суду Полтавської області від 26.12.2023 в подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайне виконання рішення суду. Судові витрати покласти на Відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що від спільного шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 27.03.2014 року, актовий запис № 23. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з батьком, і той в свою чергу подав до суду на стягнення аліментів. 26 грудня 2023 року Полтавським районним судом Полтавської області було видано судовий наказ про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу від 26.12.2023 року по справі №545/4821/23 було встановлено стягнути з неї [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 21.12.2023 року і до досягнення повноліття. Донька проживала з батьком, але останнім часом батько перестав гідно приділяти увагу дитині, не піклувався про неї, залишав одну вдома або на чужих людей так як їздив у відрядження і донька почала часто залишатися у неї на ніч, а з жовтня 2024 року - почала на постійній основі проживати з нею, за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на повному її утриманні. Вказану квартиру Позивач орендує разом з неповнолітньою донькою, про що свідчить договір оренди квартири від 01.01.2024 року. Аделіна навчається у Комунальному закладі «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №11 Полтавської міської ради Полтавської області в 5-Б класі. Ходить на гуртки по туризму та виготовленням іграшок з тканини, бере участь у змаганнях та має нагороди. Позивач приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться її навчанням та підтримує зв`язок з класним керівником. Мати забезпечує [PERSON] належні щоденні умови для проживання, навчання та розвитку і при цьому змушена сплачувати Відповідачу аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника. З жовтня 2024 року аліменти Позивач не сплачує, так як дитина з цього часу на повному утриманні і тому Відповідач немає права на стягнення аліментів, оскільки це суперечить чинному законодавству, а також інтересам дитини. Відповідач не приймає участі в вихованні дитини та не допомагає фінансово. Водночас, стягнення з Позивача на користь Відповідача аліментів за судовим наказом за таких обставин суперечить положенням ст. 181 СК України, а нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з батьком, не відповідає цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина, а тому, прохає припинити стягнення з позивача на користь відповідача аліментів. Окрім цього, оскільки дитина перебуває на її утриманні та враховуючи те, що виконавче провадження з примусового виконання судового наказу про стягнення з Позивача аліментів триває та буде тривати до закінчення розгляду даної справи, відтак нараховуватиметься заборгованість по аліментах за весь цей період, у зв`язку з чим існує необхідність звільнення її від сплати заборгованості по аліментах. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач теж надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги не визнав та заперечував щодо їх задоволення, вказав, що донька [PERSON] проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Згідно зазначеного надав довідку №1133 від 29.05.2025 року згідно якої донька [PERSON] , [INFO] зареєстрована за тією ж адресою, що і він, а саме: [ADDRESS] , а також квитанції здійснених покупок для його доньки. На підставі письмових заяв сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому 05.11.2005 року шлюбі. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14.11.2022 року у справі №545/3983/22 шлюб між сторонами розірвано. Від спільного шлюбу з відповідачем сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.03.2014 року, актовий запис № 23. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з батьком. 26 грудня 2023 року Полтавським районним судом Полтавської області було видано судовий наказ про стягнення [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 21.12.2023 року і до досягнення повноліття. Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За умовами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За умовами ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. Так, позивачка зазначає, що з жовтня 2024 року донька [PERSON] почала на постійній основі проживати з нею за адресою: [ADDRESS] , про що надає копію договору оренди квартири у приватної особи від 01.01.2024 року в якому зазначено, що в квартирі проживатимуть [PERSON] та її донька [PERSON] . Однак позивачем не зазначено жодних підстав та не надано доказів, які б підтверджували факт того, що донька на даний час проживає з нею. Згідно витягу\~з реєстру\~територіальної громади\~Щербанівської територіальної\~громади від\~04.11.2024\~року [PERSON] ,\~ [INFO] \~знята з\~місця реєстрації\~31.07.2023\~року \~за адресою: [ADDRESS] . Проте, згідно витягу з реєстру територіальної громади Щербанівської територіальної громади від 04.11.2024 року та Довідки №1133 від 29.05.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що також є зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] . Згідно копії характеристики наданої на ученицю 5-Б класу Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №11 Полтавської міської ради Полтавської області» [PERSON] , [INFO] зазначено, що мати [PERSON] приділяє належну увагу вихованню доньки, цікавиться її навчанням, підтримує зв`язок з класним керівником та відвідує бутьківські збори, проте це не є підтвердження факту утримання позивачем доньки та їх спільне проживання. Суд не приймає надані позивачем пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] як належні та допустимі докази, оскільки вони не відповідають вимогам процесуального права. Судом встановлено, що відповідач матеріально забезпечує свою доньку, що підтверджується наданими ним квитанціями про придбання останній предметів одягу. Стороною позивача також не надано суду жодних доказів про стягнення з неї заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню на підставі судового наказу Полтавського районного суду Полтавської області від 26.12.2023 року. Враховуючи вище викладені обставини справи, оскільки донька сторін проживає разом із відповідачем, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження проживання донь з матір`ю, відтак відсутні підстави для припинення стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі частини всіх доходів щомісячно та про звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дочки, що стягуються на підставі судового наказу Полтавського районного суду Полтавської області від 26.12.2023 року та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах. Зважаючи на відмову в задоволенні вищезазначених позовних вимог, суд також відмовляє в задоволенні позовної вимоги про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем за позовну вимогу про припинення стягнення аліментів на підставі ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. Окрім цього, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed