Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №6/2405625 від 06 листопада 2020 року в розмірі 10157, 89 грн. Свій позов мотивувало тим, що 06 листопада 2020 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі - АТ «Креді Агріколь Банк») був укладений кредитний договір №6/2405625, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби в сумі 10108,81 грн, строком з 06 листопада 2020 року до 05 листопада 2025 року (включно) зі сплатою 15% річних та комісійної винагороди в розмірі 2,30% від суми кредиту. Всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно договору, визначенні у Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя позичальника, які є невід`ємною частиною цього договору та розміщенні на офіційному сайті банку www.credit-agricole.ua. Правила застосовуються в тій частині, яка не суперечить положенням цього договору. 18\~січня 2024\~року між\~АТ «Креді\~Агріколь Банк»\~та між\~ТОВ «СОНАТІ»\~було укладено\~договір №1-2024\~про відступлення\~права вимоги,\~відповідно до\~умов якого\~АТ «Креді\~Агріколь Банк»\~відступило належне\~йому право\~вимоги до\~боржників за\~кредитними договорами,\~в тому\~числі і\~за кредитним договором №6/2405625 від 06 листопада 2020, укладеним з відповідачем. Надалі,\~22\~лютого 2024\~року між\~ТОВ «СОНАТІ»\~та ТОВ\~«САНФОРД КАПІТАЛ»\~було укладено\~договір про\~відступлення права\~вимоги №2-2024,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «СОНАТІ»\~відступило належне\~йому право\~вимоги до\~боржників за\~кредитними договорами,\~в тому\~числі і\~за кредитним договором №6/2405625 від 06 листопада 2020, укладеним з відповідачем. 21 червня 2024 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» направило на адресу відповідача письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом та 08 серпня 2024 року - вимогу про дострокове погашення заборгованості. Проте, ані протягом 31 дня з дня направлення вказаної вимоги, ані станом на день подання позову, відповідачем на рахунок позивача не було сплачено суму заборгованості за кредитним договором. Позивач вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 23 січня 2024 року становить 10157,89 грн, з яких: 4600,58 грн - строкова заборгованість за тілом кредиту, 1710,06 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 44,63 грн нараховані відсотки, 793,79 грн прострочені відсотки, 270,27 грн комісія, 2738,56 грн прострочена комісія. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №6/2405625 від 06 листопада 2020 року в розмірі 10157, 89 грн, а також судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач правом\~подання відзиву\~на позовну\~заяву не\~скористався,\~хоча,\~як слідує\~з інформації з офіційного сайту АТ «Укрпошта» за трек-номером 0610238314855, поштове відправлення (вказану ухвалу разом з матеріалами позову) вручено одержувачу [PERSON] 05 травня 2025 року. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані ст. 512, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 29 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Креді Агріколь Банк» із заявою-анкетою на зміну умов кредитного договору №5/2405625 від 18 червня 2020 року (а.с.47). 06 листопада 2020 року між [PERSON] та АТ «Креді Агріколь Банк» було укладено кредитний договір №6/2405625, за умовами якого [PERSON] отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 10108,81 грн, зі строком користування з 06 листопада 2020 року по 05 листопада 2025 року включно (а.с.70-72). Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за комплексним договором №5/2405625, укладеним між банком та позичальником 18 червня 2020 року, відповідно до якого позичальнику було видано кредит в сумі 11750,96 грн. Надання кредиту здійснюється безготівково, шляхом перерахування кредитних коштів в день видачі кредиту на рахунки заборгованості за договором, визначеного п.1.2 Договору в сумі, визначеній п.1.1 договору. Видача кредиту готівкою не передбачена (п.2.1 договору). Відповідно до п. 1.1, 1.3 договору позичальник повертає кредит банку щомісячно, в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток №1 до договору, який є його невід`ємною частиною) як день повернення кредиту. Якщо вказане в графіку платежів по кредиту календарне число відсутнє в поточному місяці або є вихідним, святковим чи неробочим днем, повернення кредиту (частини кредиту) повинне бути здійснене позичальником не пізніше останнього робочого дня, що передує цьому дню. Моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів на рахунки заборгованості за договором, визначеного п. 1.2 договору. Моментом (днем) повного повернення кредиту вважається день зарахування на рахунок погашення заборгованості банку всієї суми кредиту, процентів, комісії (якщо передбачена), пені та інших можливих платежів, передбачених договором. Нарахування процентів за користування кредитом та комісії (якщо передбачена) згідно договору здійснюється з дня перерахування кредитних коштів на рахунки заборгованості за договором, визначеного п. 1.2 договору до моменту повного погашення заборгованості за договором. Нарахування процентів здійснюється в день повернення кредиту, на фактичну суму заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів день надання кредиту включається до розрахунку, а день повернення кредиту не включається. У разі прострочення погашення чергового платежу по кредиту проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом згідно договору і за весь період прострочення до моменту погашення заборгованості по кредиту. (п.п.2.3 -2.4 договору). Згідно п.2.5 договору, день виникнення простроченої заборгованості рахується з наступного дня після дня повернення кредиту, якщо в день повернення кредиту або до цього позичальник не сплатив суму нарахованих процентів та платіж за кредитом згідно графіка платежів по кредиту. Відповідно до п. 2.7 договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги банку у такій черговості: прострочена до повернення сума кредиту; прострочені проценти за користування кредитом; нарахована сума кредиту (поточний платіж згідно графіка платежів за кредитом); нараховані проценти за користування кредитом (поточний платіж згідно графіка платежів за кредитом); комісія (якщо передбачена); неустойка (штраф, пеня). Додатком № 1 до кредитного договору №6/2405625 від 06 листопада 2020 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту). Загальна вартість кредиту становить 30645,44 грн, реальна річна процентна ставка річних - 74,38 %. Тобто, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами, комісію, строк кредитування та досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору №6/2405625 від 06 листопада 2020 року. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором №6/2405625 від 06 листопада 2020 року належним чином, що підтверджується випискою по рахунку. За наданими\~позивачем виписками\~з рахунку\~слідує,\~що [PERSON] \~частково здійснював\~погашення заборгованості\~за кредитним\~договором №6/2405625\~від 06\~листопада 2020\~року. Проте, всупереч умовам кредитного договору відповідач не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по тілу кредиту, процентам, комісії протягом тривалого часу, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №6/2405625 від 06 листопада 2020 року станом на 23 січня 2024 року становить 10157,89 грн, з яких: 4600,58 грн - строкова заборгованість за тілом кредиту, 1710,06 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 44,63 грн нараховані відсотки, 793,79 грн прострочені відсотки, 270,27 грн комісія, 2738,56 грн прострочена комісія. Відповідно до п. 3.2.11 вказаного договору банк має право у будь-який час відступити всі або частину свої прав і вигод за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною. 18 січня 2024 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «СОНАТІ» було укладено договір про відступлення права вимоги №1-2024, згідно з умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги кредитора за кредитними договорами та сплачує кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором, що підтверджується копією вказаного договору. Відповідного до п. 3.1 вищевказаного договору право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимоги за зразком наведеним в додатку №1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що містяться в додатку №4 до цього договору та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язанні з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Сторони підписали реєстр прав вимоги № 1, кошти за цим договором перераховані, що підтверджується платіжною інструкцією від 24 січня 2024 року № 720. Відповідно до реєстру прав вимог №1 до цього договору АТ «Креді Агріколь Банк» відступило право вимоги за кредитним договором №6/2405625 від 06 листопада 2020 року, укладеним з [PERSON] , на загальну суму 10157, 89 грн. 22 лютого 2024 року між ТОВ «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» було укладено договір про відступлення права вимоги №2-2024, згідно з умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги кредитора за кредитними договорами та сплачує кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором, що підтверджується копією вказаного договору. Відповідного до п. 3.1 вищевказаного договору, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимоги за зразком наведеним в додатку №1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що містяться в додатку №4 до цього договору та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. Кошти за цим договором перераховані, що підтверджується платіжними інструкціями № 6 від 04 березня 2024 року, № 7 від 06 березня 2024 року та № 9 від 07 березня 2024 року та сторони підписали реєстр прав вимоги № 1 від 04 березня 2024. Відповідно реєстру прав вимог №1 до цього договору ТОВ «СОНАТІ» відступило ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» право вимоги до відповідача за кредитним договором №6/2405625 від 06 листопада 2020 року, укладеним з [PERSON] , на загальну суму 10157,89 грн (а.с.43). Договори є правомірними, тобто таким, що породжують, змінюють або припиняють цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цих договорів матеріали справи не містять. Отже, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги щодо [PERSON] як боржника у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Матеріали справи містять копію повідомлення від 20 червня 2024 року адресованого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» боржнику [PERSON] про зміну кредитора у зв`язку з відступленням права вимоги і повідомлення про наявну заборгованість за кредитним договором, однак належних та допустимих доказів на підтвердження одержання відповідачем цього повідомлення, як і доказів неодержання відповідачем даного повідомлення з власної вини не містять. Разом з тим вказане не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення боржником виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. 07 серпня 2024 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» направило на адресу [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №6/2405625 від 06 листопада 2020 року у розмірі 10157, 89 грн. Позивач, звертаючись до суду, вказує на невиконання позичальником своїх зобов`язань та наявності заборгованості, яка згідно розрахунку станом на 23 січня 2024 року становить: 10157, 89 грн, з яких: 4600, 58 грн - строкова заборгованість за тілом кредиту, 1710, 06 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 44, 63 грн нараховані відсотки, 793, 79 грн прострочені відсотки, 270, 27 грн комісія, 2738, 56 грн прострочена комісія. Слід звернути увагу, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (п. 23 вказаної постанови). Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини 1 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів"). 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України"Про споживче кредитування" (стаття 11 Закону України"Про захист прав споживачів" у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів". З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України "Про захист прав споживачів". Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до правової позиції, викладеної у пунктах 20 - 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц, частина 10 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Положення частини десятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, втратили чинність, проте аналогічним чином обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту передбачено частиною 4 статті 16 Закону України "Про споживче кредитування". З матеріалів справи слідує, що кредитний договір, укладений між сторонами, направлений на задоволення споживчих потреб позичальника, а відтак на спірні правовідносини розповсюджується Закон України "Про споживче кредитування". Враховуючи, що кредитні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наданням кредиту на споживчі потреби, то спірні правовідносини, що стосуються дострокового повернення кредиту, врегульовані положеннями частини 4 статті 16 Закону України "Про споживче кредитування", якою визначено, що уразі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Тобто, якщо кредитор за вищевказаними наслідками бажає дострокового повернення всього кредиту, то повинен направити вимогу клієнту та повідомити його, що у випадку не погашення прострочки протягом 30 днів (60 днів за іпотекою) настане момент сплати всієї суми виданих коштів. Протягом вказаного строку позичальник може погасити вказану суму, що призведе до втрати чинності вимоги кредитора та, як наслідок, до повернення у графік платежів. Слід відмітити, що кредитний договір №6/2405625 від 06 листопада 2020 року безпосередньо містить умови щодо дострокового повернення кредиту. Так, відповідно до п.п. 3.2.5 договору у разі несплати позичальником чергового платежу по кредиту та/або процентах, комісії (якщо передбачена) за користування кредитом протягом 30-ти календарних днів та/або іншого порушення зобов`язань за договором, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів, комісії (якщо передбачена) та штрафних санкцій, а також вимога про виконання порушеного зобов`язання у строк, що не перевищує 30 календарних днів з дати направлення повідомлення, та попередження про звернення стягнення на предмет застави (якщо зобов`язання за договором були забезпечені заставою) у разі невиконання цієї вимоги. Невиконання позичальником зобов`язання по повному погашенню простроченої заборгованості протягом 1-го календарного місяця з дати направлення повідомлення, та/або розірвання договору про надання додаткових чи супутніх послуг, який є обов`язковим для укладення цього договору, і не укладення протягом 15 календарних днів нового договору про надання таких самих послуг з особою, що відповідає вимогам банку, дає право банку вимагати дострокового повернення позичальником кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені. У цьому випадку банк направляє позичальнику та його поручителям (за наявності) відповідну письмову вимогу. Якщо позичальник протягом 31 дня з моменту\~отримання ним письмової вимоги банку, зазначеної в п.п.3.2.6 договору, не виконає вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісії (якщо передбачена), штрафними санкціями тощо, Банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості (п.п.3.2.6, 3.2.7 кредитного договору). До позовної заяви банк додав копію вимоги про дострокове погашення заборгованості від 07 серпня 2024 року, за якою вимагав достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісійну винагороду протягом 31 дня з моменту отримання даної вимоги. На підтвердження направлення такої вимоги відповідачу\~\~позивач додав до позовної заяви список згрупованих відправлень від 08 серпня 2024 року та квитанцію. Однак, доказів отримання відповідачем вказаної вимоги позивачем не надано. При цьому матеріали справи не містять належних доказів, що саме вказана вимога була направлена цим поштовим відправленням. При цьому слід звернути увагу, що в справі відсутні погоджені і підписані сторонами умови кредитного договору за якими сам факт направлення такої вимоги мав би вважатись належним повідомленням боржника. Слід зауважити, що відповідно до п.8.3 договору сторони обумовили, що повідомлення вважається одержаним іншою стороною в: - день, зазначений в квитанції чи іншому документі зі штемпелем відділення поштового зв`язку, отриманому відправником повідомлення про доставку повідомлення, - день повернення відправнику надісланого ним повідомлення у зв`язку із відсутністю позичальника за адресою, зазначеною в договорі, відмовою від одержання, закінченням встановленого строку зберігання повідомлення в оператора поштового зв`язку, - день, зазначений уповноваженою особою одержувача на копії повідомлення або іншому документів у випадку доставки повідомлення особисто. Однак жодних доказів щодо цього позивачем не надано. Отже, враховуючи, що праву\~кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права\~вручення вимоги\~про дострокове виконання основного зобов`язання відповідно до вимог\~статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», то суд дійшов висновку, що в [PERSON] не виник обов`язок дострокового повернення суми грошових коштів за вказаним кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що\~направлена позивачем вимога про дострокове повернення кредитів\~була отримана відповідачем. В той же час, як вказувалося, частиною 4\~статті 16 Закону України «Про споживче кредитування»\~чітко визначено, що право кредитодавця вимагати дострокове повернення кредиту прямо залежить від факту отримання боржником від кредитодавця вимоги про таке повернення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц виснувала, що порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами. Відтак, сам по собі факт надіслання позивачем вимоги на адресу боржника, без доведення належними та допустимими доказами факту вручення вимоги боржнику, не свідчить про дотримання кредитодавцем імперативних приписів ч. 4\~ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене відсутні підстави для достроково стягнення коштів за кредитним договором №6/2405625 від 06 листопада 2020 року. Разом з тим, враховуючи те, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, а позичальник, отримавши кредитні кошти, не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення (неналежним чином сплачував періодичні платежі), суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення простроченої заборгованості, строк погашення яких настав. З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивачем не дотримано порядок дострокового повернення кредиту, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає лише прострочена заборгованість, яка відповідно до наданого розрахунку, становить: 1710,06 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту, 793,79 грн прострочені відсотки, 2738, 56 грн прострочена комісія, а всього 5242,41 грн. При цьому суд звертає увагу, що згідно з\~Законом України «Про споживче кредитування»\~банкам надано право отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Верховний Суд у\~постанові від 31 серпня 2022 року в справі №202/5330/19\~зазначив, що «до таких послуг не може бути віднесено\~щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Наразі слід зазначити, що вказана правова позиція не може бути застосована до спірних правовідносин, зважаючи, що позичальником погоджено, що обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів за кредитом та за процентами, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування клієнт, в т.ч. документальне щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Тобто, у спірних правовідносинах комісія за обслуговування кредитної заборгованості нараховувалася та стягувалася з позичальника відповідно до визначених умов та чинного законодавства. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за кредитним договором №6/2405625 від 06 листопада 2020 року в розмірі 5242,41 грн, з яких: 710,06 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту, 793,79 грн прострочені відсотки, 2738,56 грн прострочена комісія. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1249,98 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам). Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч.3 ст.141 ЦПК України. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7200,00 грн та на їх підтвердження суду надано: договір про надання правничої допомоги №1/04 від 01 квітня 2024 року з додатками, укладений з Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», реєстр боржників від 06 січня 2025 року, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №1 від 05 лютого 2025 року, ордер. Згідно умов договору гонорар за надання послуг визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг, зазначеного в додатку №2, та зазначається об`єднанням у акті приймання-передачі наданих послуг. Відповідно до акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №1 від 05 лютого 2025 року за договором №1/04 від 01 квітня 2024 року, Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» надані послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника [PERSON] 1200,00 грн, складанням та поданням позовної заяви про стягнення заборгованості до суду 6000,00 грн. Загальна вартість послуг 7200,00 гривень (а.с.41). При розподілі цього виду судових витрат, суд враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). При цьому враховує, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Оцінюючи надані стороною позивача докази, зважаючи на результати розгляду справи та ухвалене судом рішення про часткове задоволення позову суд вважає, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. При цьому, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, що справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без виклику\~осіб, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3715,87 грн витрат на правничу допомогу (пропорційно розміру задоволених вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial