Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

05.06.2025 до Подільського районного суду міста Полтави надійшла [PERSON] ,\~заінтересована особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису. Заявник просить видати обмежувальний припис [PERSON] на\~строк 6\~(шість)\~місяців із\~заборонами щодо:\~перебування в\~місці проживання\~(перебування)\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~наближення ближче\~ніж на\~100\~м до\~місця проживання\~(перебування)\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ за\~адресою:\~ [ADDRESS] ;\~наближення ближче\~ніж на\~100\~м до\~місця перебування\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ та\~переслідування її;\~особисто і\~через третіх\~осіб розшукувати\~ [PERSON] , [INFO] ,\~ якщо\~вона за\~власним бажанням\~перебуває у\~місці невідомому\~ [PERSON] , [INFO] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонні розмови із [PERSON] , [INFO] , або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що страждає від домашнього насильства з боку свого колишнього чоловіка [PERSON] , який чинить щодо неї психологічне та фізичне насильство. [PERSON] періодично вчиняє сварки, вчиняє психологічне та фізичне насильство стосовно неї, погрожує фізичною розправою, застосовує ненормативну лексику та фізичне насильство відносно неї. Конфлікти, які виникають, супроводжуються словесними образами, вживанням ненормативної лексики, погрозами з боку кривдника, штовханням, нанесенням ушкоджень, на її тілі залишаються синці. Вона зазнає постійного психологічного тиску та насильства з боку [PERSON] , що полягає у погрозах, словесних образах, нецензурному висловлюванні на її адресу, фізичною розправою, що принижує її честь та гідність та несе загрозу її життю. Доведена до відчаю постійними образами, зверталася до Полтавського відділу поліції, працівниками якого було видано ТЗП та неодноразово були складені протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за домашнє насильство. Також [PERSON] був неодноразово визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відповідно до постанов Подільського районного суду м. Полтава по справах № 553/2218/23, № 553/2384/23, 553/343/25, 553/2004/25. З огляду на зазначені обставини щодо наявності психологічного насильства, що чинить [PERSON] відносно неї, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, вважає, що як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 05.06.2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено здійснювати за правилами окремого провадження. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала з підстав викладених у заяві та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно зловживає алкогольними напоями, після вживання яких вчиняє сварки із колишньою дружиною [PERSON] . Вказав, що має намір звернутися за медичною допомогою для подолання залежності до вживання алкогольних напоїв та піти служити до лав ЗСУ. Не заперечував проти видачі обмежувального припису строком на 2 місяці, а в судових дебатах зазначив, що не заперечує проти задоволення заяви в повному обсязі та видачі обмежувального припису терміном на 6 місяців. Суд, вислухавши заявника та заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 28 липня 2023 та Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, складено відповідний актовий запис № 23. 25.07.2023 старшим інспектором СПДН Полтавського РУП, складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 348020 стосовно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства, а саме вчиняв насильство фізичного та психологічного характеру стосовно своєї дружини [PERSON] , погрожував, лаявся неценщзурною лайкою. Застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком на 5 діб. 30.07.2023 поліцейським взводу № 1 роти № 1 БУПП в Полтавській області ДПП, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 376231 від 30.07.2023 стосовно [PERSON] , відповідно до якого 30.07.2023 близько 09:00 год. в [ADDRESS] гр. [PERSON] не виконав заходи термінового заборонного припису, стосовно якого він винесений АА 348020 від 25.07.2023 на 5 діб з 14:00 год. по 30.07.2023 до 14:00 год. за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини гр. [PERSON] із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, забороною на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також, 21.08.2023 старшим інспектором СПДН Полтавського РУП, складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 348095 стосовно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства 21.08.2023 близько 19:19 год. за адресою: [ADDRESS] вчиняв домашнє насильство психологічного характеру стосовно колишньої дружини [PERSON] , а саме: погрожував, ображав, висловлювався нецензурною лайкою. Застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком на 10 діб. За вчинення даного правопорушення постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.09.2023 в справі № 553/2218/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп. Разом з тим, постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 20.09.2023 в справі № 553/2384/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що мало місце 25.08.2023 о 12 год. 51 хв. за адресою: [ADDRESS] , вчиненого відносно своєї колишньої дружини [PERSON] у формі психологічного насильства, що полягало у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп. Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 25.03.2025 в справі № 553/343/25, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що мало місце 19.01.2025 о 15 год. 35 хв. за місцем свого проживання: [ADDRESS] , вчиненого відносно своєї колишньої дружини [PERSON] у формі психологічного насильства, що полягало у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. Крім того, 07.05.2025 інспектором взводу № 1 роти № 3 БПП в Полтавській області ДПП, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 323930 від 07.05.2025 стосовно [PERSON] , відповідно до якого 07.05.2025 о 16:30 год. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вчинив фізичне насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , а саме: погрожував фізичною розправою, хватав за руки, штовхав, лаявся нецензурною лайкою, чим було завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. По даному факту інспектором взводу № 1 роти № 3 БПП в Полтавській області ДПП також складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 431254 стосовно [PERSON] , [INFO] . Застосовано заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком на 10 діб. 09.05.2025 поліцейським взводу № 1 роти № 1 БУПП в Полтавській області ДПП, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 323899 від 09.05.2025 стосовно [PERSON] , відповідно до якого 09.05.2025 близько 15:20 год. в м. Полтава, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] гр. не виконав заходи термінового заборонного припису, стосовно якого він винесений АА 14312546 від 07.05.2026 будучи особою стосовно якої він винесений, а саме в частині перебування в місці проживання та в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] . Гр. [PERSON] є особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 02.06.2025 в справі № 553/2004/25, [PERSON] визнано винним у вчиненні вище вказаних адміністративних правопорушень, що мали місце 07.05.2025 та 09.05.2025 передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. 00 коп. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч.1 ст.350-3 ЦПК України). Згідно з п.п.3, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За приписами п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 673/1607/19 (провадження № 61-1432св20) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». У постанові від 09.03.2023 у справі №711/3693/22 Верховний Суд зазначив, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків. Вирішуючи питання про застосування обмежувального припису відповідно до Закону, пріоритет надається безпеці постраждалої особи, а не праву власника особі, яка вчинила домашнє насильство. Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону. Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (East/West Alliance Limited v. Ukraine, № 19336/04, § 166-168, від 23 січня 2014 року). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними; якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій проживають [PERSON] та [PERSON] є неприватизованою, що не може бути перепоною у видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , пріоритет має бути надано безпеці постраждалої особи. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, Мудрик проти Республіки Молдова, скарга № 74839/10), неодноразово вказував, що домашнє насильство та певна бездіяльність держави відносно кривдника може свідчити про порушення вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та акцентує, що заборона перебувати у місці проживання з постраждалою особою матиме позитивний вплив й на самого кривдника. За результатами розгляду заяви, суд дійшов висновку, що існує обґрунтований ризик продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними, у зв`язку з чим заяви [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved