Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~04.04.2025 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи на те, що 05 жовтня 2019 року між сторонами був зареєстрований шлюб Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області.У шлюбі з відповідачем [INFO] народилася дочка- [PERSON] . Відповідач матеріально дочку не підтримує. Дочка проживає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги не надає. Просить суд стягнути аліменти в твердій грошовій сумі 2500 гривень на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. У відзиві на позов від 24.04.2025 року [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказав що не працює, має інвалідність I групи, є особою яка потребує стороннього догляду, щомісячний дохід складає 2980 грн. Як зазначено в п3 ч.6 ст.19 ЦПК України справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру є малозначними справами. Як зазначено в п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються зокрема малозначні справи. За приписами п.1 ч.4 ст.274 ЦПКУкраїни для можливості розгляду в порядку спрощеного позовного провадження зроблено виняток із сімейних спорів, таких як спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Отже з урахуванням наведених приписів суд розглянув справу як малозначну, в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ст.81 ЦПК України -\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про таке. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 жовтня 2019 року між сторонами був зареєстрований шлюб що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.10..2019 року Серія [NUMBER] , актовий запис № 419. У шлюбі з відповідачем [INFO] народилась дочка- [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 420. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , не підтримує її матеріально. Дочка проживає з позивачем, змушена самостійно дбати як про духовний і фізичний розвиток, так і матеріальне забезпечення дитини. Відповідач посилається на обставину що він не працює, має інвалідність I групи, що підтверджується довідкою до акта медико- соціальною експертною комісією Серії 12 ААГ №869509 не має доходів а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Згідно довідки про доходи № 3402 4042 5174 2473 від 22.04.2025 року сума пенсії за період з 01.06.2024 по 28.02.2025 складає 26 820,00 гривень що становить 2980,00 гривень за місяць. Проживає і прописаний в батьківській квартирі, іншого майна не має, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд доходить висновку, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Суд наголошує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивачки в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідачем суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що дохід дитини набагато перевищує дохід відповідача і забезпечує повністю потреби доньки. Тому, враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітньої дитини, доходу відповідача з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дітей повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, вік дитини, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , в мінімальному гарантованому розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до 6 років), що становить в твердій грошовій сумі по 1281,50 грн. щомісяця, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, прочинаючи з 04 квітня 2025 року і до досягнення дитини повноліття. Аналогічного висновку дійшов КЦС ВС від 27.05.2020 справа №712/4702/19. Визначений розмір аліментів не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Сторони не позбавлені можливості, у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що сторони звільнені від сплати судового збору, судовіі витрати компенсувати за рахунок держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial