Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі- ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за №08.09.2024-100002444 від 09 вересня 2024 року в розмірі 13950,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 вересня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір №08.09.2024-100002444, шляхом підписання відповідачем електронним цифровим підписом Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки на отримання кредиту. Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у сумі 4500,00 грн, строком на 140 днів, до 26 січня 2025 року зі сплатою процентів у розмірі 1% за кожен день користування кредитом, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у розмірі 20% від суми кредиту, що становить 900,00 грн у строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредит у розмірі 4500,00 грн шляхом перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-6260. Водночас, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 26 січня 2025 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 13950,00 грн, з яких: 4500,00 грн-заборгованість за тілом кредиту, 6300,00 грн-заборгованість за процентами нарахована за період дії кредитного договору, 900,00 грн-заборгованість за комісією, а також позивачем нарахована неустойка відповідно до умов п. 9.1 договору у розмірі 2250,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 21 жовтня 2024 року не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Ухвалою суду від 03 червня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи\~та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін\~без фіксації судового процесу технічними засобами. \~ \~ \~ \~Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 09 вересня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] шляхом акцептування відповідачем пропозиції ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору(оферти) та Заявки кредитного договору був укладений в електронній формі кредитний договір №08.09.2024-100002444, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е684. Згідно умов п.3.1 кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію(ї), якщо Комісія(ї) встановлена(і) договором. Пунктами 3.3-3.3.8 договору визначено, що дата надання кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом та графік платежів встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Згідно п.4.1 кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача: 5168-74ХХ-ХХХХ-6260. Пунктом 4.4 договору визначено, що Проценти нараховуються з дня надання кредиту(включаючи безпосередньо день надання Кредиту) включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються Кредитодавцем щоденно. Комісія(ї) (у випадку її встановлення договором) нараховується у порядку, встановленому договором. Відповідно до п.7.6 договору у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником будь-яких грошових зобов`язань за Договором Кредитодавець залишає за собою право нараховування неустойки, розмір якої встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Відповідно до п.п.10.1, 10.3 кредитного договору, цей договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції(акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. Позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору в порядку, передбаченому законодавством. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п.1-11 Заявки кредитного договору №08.09.2024-100002444 дата надання/видачі кредиту-09/09/2024; сума кредиту-4500,00 грн; строк, на який надається кредит-140 днів з дати його надання; дата повернення(виплати) кредиту-26.01.2025; процентна ставка-фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія, пов`язана з наданням кредиту-20% від суми кредиту та дорівнює 900,00 грн; денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту:0,87%(5502,34/4500)/140х100%;проценти (економічна сутність-плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту на кількість днів користування Кредитом/залишком кредиту та на проценту ставку, яка застосовується у відповідному періоді. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов п.п.14,15 договору ОРРПС(орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 7909,99%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 10002,34 грн. Загальні витрати за кредитом 5502,34 грн. Неустойка 45,00 грн, що нараховується за кожень день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. У даній Заявці зазначено реквізити банківської картки відповідача 5168-74ХХ-ХХХХ-6260. Підписанням цього договору [PERSON] підтвердив, що отримав інформацію, зазначену у частинах 1,5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» та примірник цього договору. У день укладення кредитного договору, відповідачем було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Додаток до кредитного договору-інформаційне повідомлення позичальника, в якому зазначено номер мобільного телефону позичальника та дані контактних осіб. Відповідно до повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №88-0304 від 03 квітня 2025 року зазначене товариство надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ(свідоцтво серія ФК №342 від 02 жовтня 2012 року та отримало Ліцензію Національного банку України №3 від 11 листопада 2013 року. Між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01 квітня 2024 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 09 вересня 2024 року на суму 4500,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua-504142964, призначення платежу-видача за договором кредиту №08.09.2024-100002444. Як вбачається із наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №08.09.2024-100002444 від 09 вересня 2024 року, заборгованість [PERSON] за вказаним договором складає 13950,00 грн, з яких: 4500,00 грн- основний борг; 6300,00 грн- проценти, нараховані за період з 09 вересня 2024 року по 26 січня 2025 року; 900,00 грн-комісія; 2250,00 грн-неустойка. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права. Частини 1, 2\~ст.509 ЦК України\~визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.641\~ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно ч.ч.1,2\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.ч.1,3\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 лютого 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». У силу ч.1\~ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно п.5 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Окрім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.2\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.12 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що 09 вересня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] із дотриманням вимог діючого законодавства укладено електронний кредитний договір №08.09.2024-100002444 відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 4500,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на вказану ним банківську картку на строк 140 днів-до 26 січня 2025 року. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договом виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 13950,00 грн з яких: 4500,00 грн основний борг, 6300,00 грн-заборгованість за процентами, нарахована за період з 09 вересня 2024 року по 26 січня 2025 року, тобто в межах строку дії кредитного договору із розрахунку фіксованої процентної ставки у розмірі 1% в день, 900,00 грн-комісія та 2250,00 грн-неустойка. Враховуючи те, що станом на 26 січня 2025 року сплив визначений кредитним договором №08.09.2024-100002444 строк кредитування, позивач вправі вимагати від позичальника повернення суми кредиту та процентів за його користування. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1\~ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1\~ст.80 ЦПК України). Статтею 89\~ЦПК\~України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №08.09.2024-100002444 від 09 вересня 2024 року суду не надав, як і доказів того, що на платіжні картки, які є у його користуванні і на які ТОВ «Споживчий центр» могло здійснити перерахування коштів у сумі 4500,00 грн на виконання умов вищевказаного договору, кошти не надходили, а тому такий розрахунок береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем, а саме: заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами. Що стосується стягнення заборгованості за комісією, то суд зазначає наступне. Умовами п.7 Заявки передбачено сплату комісії у розмірі 20% від суми кредиту, яка дорівнює 900,00 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту та пов`язана з наданням кредиту. Так, у\~рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд України\~вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. \~ \~ \~ \~Таким чином, Законом України\~«Про споживче\~кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак вказаний Закон розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,2, ст.11 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.5 ст.12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. \~ \~ \~ \~Із урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі №755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі №168/349/20 та інших. Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що укладений між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитний договір №08.09.2024-100002444 не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору та доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія. Із урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що положення договору №08.09.2024-100002444 від 09 вересня 2024 року в частині нарахування позивачем разової комісії при видачі кредиту є нікчемними. У зв`язку із цим, відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованої банком заборгованості за комісією у розмірі 900,00 грн, а тому у цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають. Щодо стягнення неустойки суд зазначає наступне. Позивач також ставить вимогу про стягнення з відповідача неустойки в сумі 2250,00 грн, обґрунтовуючи її порушенням останнім своїх зобов`язань та встановленням такого виду забезпечення виконання зобов`язання умовами кредитного договору. Пунктом 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента\~України «Про\~введення воєнного\~стану в\~Україні» №64/2022\~від 24\~лютого 2022 року, затвердженим\~Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася Указами Президента України і триває дотепер. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 дія п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~розповсюджується на кредитний договір. З огляду на вказані обставини позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позивача) неустойки за порушення зобов`язання. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі№910/10901/23. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з [PERSON] неустойки в розмірі 2250,00 грн слід відмовити. \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №08.09.2024-100002444 від 09 вересня 2024 року у розмірі 10800,00 грн, з яких: 4500,00 грн- заборгованість за тілом кредиту та 6300,00 грн- заборгованість за процентами. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч.1\~ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень згідно платіжної інструкції №СЦ00010953 від 10 квітня 2025 року. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 77,4% від заявленої суми, то з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1874,93 грн(2422,40 грн х 77,4%). На підставі наведеного,

Outcome: partial