Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи - приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопель Сергій Олександрович, Міністерство оборони України та Міністерство соціальної політики України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування на утриманні. В обгрунування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вона разом з [PERSON] з серпня 2015 року до його смерті проживали як дружина та чоловік. При цьому, шлюб вони не зареєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Весною 2016 року [PERSON] вступив у лави ЗСУ і пішов захищати Україну за контрактом та при мобілізації і реєстрації особової справи він вказав її як свою дружину. Згідно з повідомленням № 4394 від 03.03.2023 року військової частини [NUMBER] , водій - стрілець 1 відділення взводу снайперів військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] , 1984 року народження, загинув в н.п. Бахмут Донецької області, внаслідок артилерійського обстрілу. Відповідно до довідки про причини смерті № 1989 від 05.03.2023 року, причиною смерті [PERSON] є ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламками. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 02.03.2023 року, актовий запис № 425, [PERSON] помер. До дня його смерті вони проживали за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві власності. Вказані обставини підтверджуються довідкою від 14.10.2024 року, виданою головою ОСББ Кристал-195/1 Курган І.Д. та актом про фактичне проживання особи від 14.10.2024 року, виданого головою ОСББ Кристал-195/1 Курган І.Д. Окрім цього, вони періодично проживали в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що належить матері померлого [PERSON] на праві власності. Вказані обставини також підтверджуються довідкою від 14.08.2024 року та довідкою від 25.03.2023 року, виданою головою квартального комітету № 28 Гаврилюк Ю.П. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони мали спільний побут, вели спільне господарство та мали спільні витрати, мали спільний сімейний бюджет, вважали себе повноцінним подружжям, піклувались один про одного, мали взаємні права та обов`язки. За час проживання однією сім`єю, займались облаштуванням житла, в якому проживали, купували речі домашнього вжитку, спільно утримували домоволодіння та здійснювали його ремонт, фактично виконували права та обов`язки подружжя. Крім того, майже всі свята проводили в колі рідних та друзів. Померлий спілкувався з її батьками та родичами, а вона спілкувалась з його батьками. Коли [PERSON] помер, то всі витрати на поховання здійснила вона разом з його матір`ю. Після смерті [PERSON] а відкрилася спадщина, тому у встановлений законом шестимісячний строк позивачка звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля Сергія для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після його смерті. Однак, 20.03.2024 року вона отримала відмову за № 257/02-31 у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт родинних та інших відносин або факт проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, на підставі викладеного, змушена звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким, встановити факт її проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] в період з серпня 2015 року по [INFO] (не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини) та встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , який загинув [INFO] . Позивачка в судове засідання не прибула, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.35). Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Конверт, який був направлений за адресою її місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.87). Представник третьої особи - Міністерства оборони України - Зінченко С.О. зазначив, що він підтримує свої пояснення, надані до суду, в яких посилався на те, що Міністерство оборони України не було стороною зазначених в заяві цивільних (сімейних) правовідносин, тому надати докази щодо підтвердження або спростування викладених обставин не має можливості. Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі залишення спадкодавцем заповіту на користь цивільної дружини або чоловіка, означає, що він може самостійно реалізував свою волю з приводу всього майна (як повністю, так і в частині) і права (а разом з ними і певні обов`язки) переходять у власність цивільної дружини або чоловіка. Згідно з частиною другою статті 21 Сімейного кодексу України, проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без шлюбу не являє собою підставу для виникнення у цих суб`єктів прав, а також обов`язків подружжя. Це означає, що прирівнювати цивільного чоловіка або дружину до спадкоємців першої черги (діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки) неможливо, тому вони можуть прийняти спадщину відповідно до пункту першого статті 1264 ЦК України як спадкоємці 4-тої черги (проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини). Але, при цьому, в статті 74 СК України встановлено, що, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. За відсутності відповідного договору та при наявності спільного майна цивільного подружжя, вказане питання вирішується в судовому порядку шляхом звернення до суду з позовною заявою, у якій необхідно не лише встановлювати факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, а також з вимогою про визнання майна як спільної сумісної власності подружжя. Так, Міністерство оборони України, відповідно до ст.ст.16, 16-1 - 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», призначає одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Згідно з ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога, у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Згідно ст.16-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції на день загибелі [PERSON] ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). За змістом п.1, 6 ст.16-3 Закону України № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Тобто, до зазначеного кола осіб цивільна дружина не входить. При цьому, позивач не зазначає, чи є у неї спір з даного питання з матір`ю загиблого військовослужбовця [PERSON] та дітьми загиблого [PERSON] , які вже прийняли спадщину. Згідно з абз.1, 2 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", сім`ям загиблих військовослужбовців виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-12 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану затверджений наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30.01.2023 року № 176/39232. Відповідно до п.1.3. Порядку № 45, сім`ям загиблих військовослужбовців, відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Відповідно до розділу IV Порядку № 45, члени сім`ї звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2 Порядку № 45. Відповідно до п.4.4. Порядку № 45, документи щодо отримання та виплати одноразової грошової допомоги опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України, відповідно до їх повноважень, і передаються на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яка утворена в Міноборони відповідно до Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 року № 564, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.11.2016 року за № 1497/29627. Комісія Міноборони приймає рішення, пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Крім того, відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Особи, які проживають однією сім`єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов`язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів України та моральним засадам суспільства. Крім того, відповідно ч.2 ст.21 Сімейного кодексу України, проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Не тільки спільне проживання є підставою для визнання членом сім`ї але й, окрім іншого, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі, тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (правова позиція, викладена в Постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19). Аналогічна позиція викладена у Постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 17.04.2019 у справі № 456/1258/17 від 02.04.2020 у справі № 357/13948/16-а, від 12.11.2020 у справі № 822/630/17. Сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (правова позиція, викладена в Постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18). Спільна присутність на святах та пересилання коштів не можуть свідчити про те, що між сторонами склались усталені відносини, які притаманні подружжю (правова позиція, викладена в Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18). Сам собою факт періодичного спільного відпочинку не є достатньою підставою для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (правова позиція, викладена в Постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18); від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18); від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18). Наявність лише документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця, не є доказом перебування з ним у фактичних шлюбних відносинах (правова позиція, викладена в Постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18). Крім того, як зазначалось раніше, утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію, у разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Відповідно до вищезазначеного закону, утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальник, відповідно до Закону № 2262-XII. Частиною 1 статті 30 Закону № 2262-XII визначено, що право на пенсію, в разі втрати годувальника, мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Частиною 1 статті 30 Закону № 2262-XII також визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому, братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків. Таким чином, системне тлумачення положень статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на дату загибелі військовослужбовця) та положень статей 30, 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги як утриманці загиблого військовослужбовця мають його члени сім`ї за одночасного існування двох умов: вони є непрацездатними та вони перебували на його утриманні, при цьому, повинні мати право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Позивач є повнолітньою особою, не є особою з інвалідністю (докази протилежного не надано). Тобто Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували належність позивача до категорії непрацездатних осіб, які мають право отримання пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а, отже, не доведено факт перебування на утриманні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved