Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із\~заявою, в якій просив: визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , встановити над нею опіку, призначити заявника її опікуном. Заявник зазначив, що він - [PERSON] є рідним сином [PERSON] .. Батько заявника [PERSON] (чоловік [PERSON] ) помер [INFO] . Причиною звернення заявника [PERSON] до суду з даною заявою про визнання його матері [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуном заявника, є наступне. [PERSON] [INFO] є пенсіонеркою за віком та останні п`ять років, пережитим стресом після початку війни в Україні, здоров`я матері заявника [PERSON] , а саме її психічний стан значно погіршився, спостерігаються психічні розлади, та наступні прояви: контакту малодоступна, не розуміє питань, не концентрує уваги, здебільшого мовчить, має порушення короткочасної та довгочасної пам`яті, дезорієнтована на вулиці, не впізнає знайомих місць та людей, не згадує де вона живе, не завжди згадує імен знайомих та родичів, не пам`ятає звичайні для здорової людини речі, у виконанні повсякденних справ є складнощі, не здатна сама оплати рахунки, не завжди впізнає знайомих людей, безсоння, часто має зміни настрою та підвищену тривожність, плаче. Через погіршення психічного стану, матір заявника [PERSON] направлено на стаціонарне лікування та з 19.11.2024 по 28.11.2024 року вона проходила лікування у психоневрологічному відділенні психосоматичних розладів КНП «Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги» Виконавчого органу Київської міської Ради (КМДА), де спеціалістами встановлено діагноз - БОб.ЗЗ Депресивний розлад органічного генезу; БО 1.3 Змішана кіркова та підкіркова судинна деменція, що підтверджується: Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3215 психоневрологічного відділення психосоматичних розладів від 28.11.2024 р. КНП «Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги» Виконавчого органу Київської міської Ради (КМДА). Зазначений стан здоров`я матері заявника [PERSON] , яка потребує постійного стороннього догляду, підтверджується медичною документацією. Отже, наявні достатні дані про психічний розлад здоров`я матері заявника, яка не розуміє значення своїх дій і не здатна керувати своїми діями, залежний від сторонньої допомоги, постійно потребує допомоги сина та у забезпеченні життєдіяльності в цілому (в побутовому житті, прийому ліків), отже потребує систематичного контролю за станом її здоров`я та лікування, відповідно потребує постійного стороннього догляду. На сьогодні, заявник один здійснює за матір`ю постійний догляд і є єдиним родичом та єдиною особою, яка нею опікується, та має добрі стосунки. За наявності незадовільного стану здоров`я матері, її психічного стану, заявник єдиний з членів сім`ї хто має можливість забезпечити їй нормальні умови для життєдіяльність. Також, у зв`язку із не можливостю [PERSON] за психічним станом здоров`я, самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки в цивільних правовідносинах, забезпечення його прав та інтересів, об`єктивною необхідністю створення необхідних побутових умов, забезпечення доглядом та лікуванням, заявник вважає за необхідне визнання в судовому порядку недієздатності його матері [PERSON] , встановлення над нею опіки та призначення її опікуном. Посилаючись на викладене, заявник просив суд: визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити [PERSON] її опікуном. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримала. У судовому засіданні представник заінтересованої особи - [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовільнити. У судовому засіданні представник особи, відносно якої розглядається справа про визнання її недієздатною [PERSON] проти задоволення заяви не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] \~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серія\~ [NUMBER] \~від 16.11.1978\~року. Батько заявника [PERSON] (чоловік [PERSON] ) помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 09.02.2011 року виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Стан здоров`я\~ [PERSON] ,\~потребує постійного\~лікування та\~стороннього догляду,\~що підтверджується\~медичною документацією,\~а саме:\~випискою із\~медичної карти\~стаціонарного хворого\~№3215\~психоневрологічного відділення\~психосоматичних розладів\~від 28.11.2024\~року КНП\~«Медичний центр\~реабілітації та\~паліативної допомоги»\~Виконавчого органу\~Київської міської\~Ради (КМДА);\~висновком про наявність\~когнітивних порушень\~у громадян\~похилого віку,\~у наслідок\~яких вони\~потребують надання\~соціальної послуги\~з догляду\~на непрофесійній\~основі КНП\~«Медичний центр\~реабілітації та\~паліативної допомоги»\~Виконавчого органу\~Київської міської\~Ради (КМДА),\~рекомендовано паліативний\~догляд дома;\~випискою із\~медичної карти\~стаціонарного хворого\~№004500/2021\~від 09.04.2021 р.\~КНП «Броварська\~БКЛ» Неврологічне\~відділення;\~протоколом МРТ від 13.09.2024 року. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №227-ц від 22 квітня 2025 року [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад судинну атеросклеротичну деменцію, (F-01.800 за МКХ-10) та за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі №6-384цс16 зроблено висновок, що «за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним, та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений». Розгляд справ про визнання фізичної особи недієздатною здійснюється судом у порядку окремого провадження, визначеному цивільним процесуальним законом. Згідно із частиною першою статті 295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги за місцезнаходженням цього закладу. Заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (частина перша статті 296 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За змістом ст. 55 ЦК України опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно із приписами ст. 62 ЦК України опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна. Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних стосунках з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливостей особи виконувати обов`язки опікуна. Згідно з ч. 5 ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів. На підставі ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Судом встановлено, що заявник [PERSON] має стабільний дохід, не має судимостей, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, за станом здоров`я може бути опікуном, що підтверджено необхідними документами. Оцінюючи досліджені докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved