Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача 16.05.2019 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір №16.05.2019-010000870 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8 000 грн. з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%. 03.05.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №030524-12, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий Центр» передало ТОВ «Новий Колектор» належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «Новий Колектор» прийняв належні ТОВ «Споживчий Центр» права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] .. Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 14 240 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 000 грн., заборгованість за відсотками 2 240 грн., а також штраф у розмірі 4 000 грн.. Враховуючи, що заборгованість не погашена, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором (оферти) №16.05.2019-010000870 від 16.05.2019 у розмірі 14 240 грн. та понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн.. 05.06.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 17.04.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про проведення розгляду справи без участі представника позивача також вказав, що позов підтримує в повному обсязі. Заперечень проти винесення судом заочного рішення не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належними чином в порядку ст. ст. 128 131 ЦПК України,\~шляхом надсилання судових повісток на зареєстровану адресу проживання, на наявні в матеріалах справи інші засоби зв`язку. Про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. На підставі ст. ст.\~211,\~223 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 05.06.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та повідомив про оголошення повного судового рішення 06.06.2025. Фактичні обставини встановлені судом Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.05.2019 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферта) №16.05.2019-010000870, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 6795. Відповідно до п.2.1, п.2.3 пропозиції про укладення кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача. Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит у розмірі 8000 грн, з первинним строком користування - 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28% (а.с. 18, 23, 24-26). Перерахування коштів за договором підтверджується карткою субконто за період з 16.05.2019 по 10.04.2025 (а.с.10). Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконував. Таким чином, відповідно до довідки про розмірі простроченої заборгованості заборгованість відповідача за кредитним договором (оферта) №16.05.2019-010000870 від 16.05.2019 становить 14 240 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 000 грн, заборгованість за відсотками 2 240 грн., а також штраф у розмірі 4 000 грн. (а.с. 13). 03.05.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу №030524-12, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий Центр» передало ТОВ «Новий Колектор» належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «Новий Колектор» прийняв належні ТОВ «Споживчий Центр» права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] (а.с. 12, 14-17, 27-28). Відповідачу 03.05.2024 направлено повідомлення про відступлення права вимоги до договором факторингу №030524-12 від 03.05.2024 та вимогу про сплату заборгованості разом з реквізитами (а.с. 11). Враховуючи наведене вище, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника [PERSON] за кредитним договором №16.05.2019-010000870 від 16.05.2019, відповідно до укладеного договору факторингу, виступає позивач. Оцінка доводів сторін, мотиви застосування норм права та висновки суду по суті спору Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина перша статті 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Пунктом 5.4 договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором, кредитор залишає за собою право нарахування штрафу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за договором №16.05.2019-010000870 від 16.05.2019, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість за основною сумою боргу 8\~000 грн., за процентами 2\~240 грн. (8\~000 грн. х 28%), штрафу - 4 000 грн.. Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Висновок суду Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення електронного кредитного договору з відповідачем та порушення останнім взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що згоден з його умовами, вони йому зрозумілі, отже, погодився на отримання коштів у кредит саме на умовах, що визначені договором. Умови договору відповідачем не оспорювалися. Відповідач порушив умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості та нарахування штрафу. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі у сумі 14\~240 грн. (8\~000 грн. заборгованості за основним боргом + 2\~240 грн. заборгованості за процентами + 4 000 грн. штрафу). Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимогу розмірі 2 422,4 грн. Заяв про розподіл інших судових витрат не надходило. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved