Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

У травні 2023 року позивач Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення плати за безоблікове водокористування у розмірі 18032,76 грн. та понесені судові витрати. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 23.07.2019 ПАТ «АК «Київводоканал» проведено обстеження водопостачання та водовідведення об`єкта (нежитлове приміщення) господарювання фізичної особи [PERSON] , який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За результатами перевірки було виявлено самовільне водокористування, що зафіксовано у відповідному акті обстеження №213876. Оскільки відповідач самовільно користувався послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, то його водокористування вважається безобліковим. Самовільне водокористування та наявність незареєстрованого засобу обліку було зафіксовано 23.07.2019, тому безобліковим вважається водокористування з 24.06.2019 по 23.07.2019. За вказаний період відповідачу нараховано вартість наданих послуг у розмірі 18032,76 грн. Направлене позивачем попередження від 29.10.2019 №11317/8/8/02-19, з вимогою здійснити плату за без облікове водокористування у розмірі 186032,76 грн. із відповідним розрахунком від 22.10.2019 №55/9/19, яке було залишено відповідачем без реагування. Крім того, позивачем було направлено вимогу від 10.08.2022 №4108/12/8/02-22 здійснити плату за без облікове водокористування у розмірі 186032,76 грн., яку було також залишено відповідачем без реагування. На момент подачі позову заборгованість не погашена, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку. 29.05.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Кушнір С.І. Ухвалою суду від 01.06.2023 позовну заяву було залишено без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків. 23.06.2023 від позивача надійшла заява про усунення зазначених в ухвалі суду від 01.06.2023 недоліків. Ухвалою суду 28.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 20.07.2023 від представника відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності. 11.08.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у відзиві відповідач не визнав позову, заперечуючи проти задоволення позову, вказав, на строк позовної давності. Крім того, вказував на те, що ним не було отримано ні попередження, ні вимоги, які були надіслані позивачем. Також звернув увагу суду на те, що позивач надав суду копію договору на надання послуг з водопостачання № 12678/5-09СА, який був укладений 12.08.2019, а кошти які просить стягнути позивач відносяться до періоду 24.06.2019 по 23.07.2019, тобто до укладення договору. 21.08.2023 надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що починаючи з 12.03.2020 до 30.06.2023 тривав карантин, встановлений постановами Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України короно вірусу COVID-19. А тому в силу положень Закону №540-ІХ та встановлення і продовження карантину продовжені й строки позовної давності. Така правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 13.09.2022 року у справі №910/16029/21, від 22.09.2022 року у справі №920/724/21, від 07.09.2022 у справі №679/1136/21. Щодо без облікового водокористування зазначив, що відповідно до договору купівлі - продажу від 26.11.2009 [PERSON] є влансиком нежилих приміщень з [ADDRESS]. Відповідач самовільно користувався послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, що було зафіксовано в акті обстеження. Також в акті обстеженн було встановлено відповідачу строк до 06.08.2019 звернутись в договірний відділ ПрАТ «АК «Київводоканал» для укладення договору на послуги з водопостачання та водовідведення. Від підписання акту відповідач відмовився, про що було складено акт про відмову від підпису акту обстеження від 23.07.2019 №213876. У подальшому, відповідач звернувся з заявою на укладення договору на послуги з водопостачання та водовідведення, яка була зареєстрована у позивача 02.08.2019 №2862/08/07-19, що свідчить про виконання вимоги, яка була зазначена у акті від 23.07.2019. Таким чином, позивач вважає, що факт звернення з заявою на укладення договору та укладення договору свідчить про визнання відповідачем обов`язку укладення договірних відносин, тобто про виконання відповідачем вимоги, яка була зазначена у вище вказаному акті, що також підтверджує факт безоблікового водокористування. 18.08.2023 надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, в яких сторона позивача просила врахувати надані заперечення при розгляді справи. 03.10.2023 від представника відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив), які він просив врахувати при винесенні рішення. 05.04.2024 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Усатову І.А. Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне. 12.08.2019 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» та фізичною особою [PERSON] укладено договір №12678/5-09СА на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, відповідно до умов якого ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язалось надавати відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач зобов`язався здійснювати своєчасну оплату наданих йому позивачем послуг. Відповідно до акту обстеження водоспоживання та водовідведення об`єкту від 23.07.2019 №213876, в санвузлі за адресою: [ADDRESS] , виявлено самовільне водокористування. Відповідно до акту №213876 від 23.07.2019 фізична особа [PERSON] відмовився від підписання акту обстеження об`єкта водопостачання та водовідведення. Відповідно до розрахунку позивача від 22.10.2019 № 55/9/19 за період з 24.06.2019 по 23.07.2019 ФО [PERSON] за приміщення [ADDRESS] нараховано заборгованість за безоблікове, самовільне водокористування в розмірі 18032,76 грн. Так, договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використання внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використання внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Законом України від 03.12.2020 №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та змінено моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг і запроваджено поняття індивідуального договору про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: - споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; - індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; - колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги. Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 05.07.1995 № 30 затверджено Правила технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України (далі - Правила № 30). Відповідно до п. 2.1.6 Правил № 30 до функцій виробника входять, серед іншого, технічний контроль і нагляд за раціональним використанням води споживачам, облік кількості води, що споживається і скидається в каналізацію; Відповідно до п. 10.4.5 Правил № 30 у разі виявлення самовільного приєднання споживача до системи водопостачання, а також самовільних робіт на водопровідному вводі складається відповідний акт. При цьому плата за воду стягується згідно з вимогами Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, затверджено Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі - Правила № 190). Відповідно до п. 2.1 Правил № 190 Договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 3.2 Правил № 190 визначено, що водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. В той же час, пунктом 4.3 Прави № 190 заборонено будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів). Пунктом 3.3 Правил № 190 визначено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Також пунктом 3.4 зазначених правил встановлено розрахунковий період при безобліковому водокористуванні, який встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води та водовідведення за своїм функціональним призначенням належать до житлово-комунальних послуг. Згідно п. 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Вищенаведене також кореспондується із вимогами Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 №690. Отже, особа, яка є споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зобов`язана сплачувати надані їй такі послуги вчасно. Відповідно до договору купівлі - продажу від 26.11.2009 [PERSON] є влансиком нежилих приміщень з [ADDRESS]. Як вбачається з долучених позивачем до позовної заяви доказів, у відповідача за адресою: [ADDRESS], наявне самовільне приєднання до діючої системи централізованого водопостачання та водовідведення, яке заборонено чинним на момент виникнення спірних відносин законодавством. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що він не споживав воду за наявним у нього безобліковим підключенням до системи централізованого водопостачання. Доводи ж відповідача про те, що до цих правовідносин не застосовуються Правила № 190, спростовуються викладеними вище нормами. Крім того, суд звертає увагу на тому, що позовні вимоги, пред`явлені до [PERSON] , саме як до фізичної особи, а не до суб`єкта господарської діяльності. Разом з тим, суд звертає увагу на тому, що індивідуальний договір позивачем був укладений саме з фізичною особою [PERSON] . Таким чином, позивачем правомірно нараховано за період 24.06.2019 по 23.07.2019 заборгованість за безоблікове, самовільне водокористування в розмірі 18032,76 грн. за адресою: [ADDRESS]. Як було встановлено судом, [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг. Доказів протилежного суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлено позов до [PERSON] і він обґрунтовано вимагає оплати відповідачем заборгованості у розмірі 18032,76 грн. Що стосується строку позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, Законом України від 30.03.2020 № 540-1X «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 згідно 13 яким: « Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено карантин на усій території України з 12.03.2020. Дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, від 17.06.2020 № 500, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 16.06.2021 № 611 і т.д. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2021 № 855 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» до 01.10.2021 на території України подовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Таким чином, починаючи з 12.03.2020 і до 30.06.2023 тривав карантин, встановлений постановами Кабінету Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19. Отже, в силу положень Закону № 340-IX та встановлення і продовження карантину продовжені й строки позовної давності. Так, якщо строк позовної давності (3 роки) у частині дебіторської/кредиторської заборгованості повинен був минути в період карантину, то він продовжується, тобто встановлена статтею 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю у три роки - продовжена до закінчення дії карантину. Така ж правова позиція, викладена в Постанові Верховного суду від 13 вересня 2022 року у справі № 910/16029/21, Постанові Верховного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 920/724/21, Постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21. У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року N? 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб?єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Після переривання перебіг позовної давності починається заново, отже позовні вимоги про стягнення плати за безоблікове водокристування заявлені в межах строків позовної давності. За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved