Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 березня 2020 року [PERSON] в особистому кабінеті на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" подав заявку на отримання кредиту № 1565119. ТОВ "Мілоан" направило відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит № 1565119 від 05 березня 2020 року. На підставі укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн, шляхом перерахування вказаних коштів на його картковий рахунок. Проте, відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. Згідно з умовами договору факторингу № 03/10 від 09 жовтня 2020 року було відступлено право вимоги за кредитним договором № 1565119 від 05 березня 2020 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс". 24 січня 2022 року між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ "ФК "Пінг-Понг" укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до якого та додатку №1 до договору факторингу, ТОВ "ФК "Пінг-Понг" набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 1565119 від 05 березня 2020 року. Згідно з додатком № 1 до договору факторингу, сума заборгованості відповідача перед ТОВ "ФК "Пінг-Понг" становить 26960 грн, з яких: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, 18000 грн заборгованість за відсотками, 960 грн заборгованість за комісією. Оскільки відповідач у добровільному порядку наявну у нього заборгованість за вказаним кредитним договором не погашає, просив стягнути з нього на свою користь заборгованість в розмірі 26960 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. За ухвалою судді від 14 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 29 квітня 2025 року, у встановлені судом строки відзив на позов не подав. \~ \~ \~ \~ Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 березня 2020 року між ТОВ "Мілоан" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1565119, який був підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8000 грн на таких умовах: строк кредиту 30 днів з 05 березня 2020 року до 04 квітня 2020 року. Сукупна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми тіла кредиту), складає 6960 грн в грошовому виразі та 1058.00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п. 1.5.1-1.5.2 договору. Сукупна вартість кредиту розрахована, виходячи з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в цьому договорі. Комісія за надання кредиту: 960 грн, яка нараховується за ставкою 12% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 6000 грн, які нараховуються за ставкою 2.50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти надають позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок його платіжної картки. Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4 договору, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п. 1.5.2 договору процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку встановлену в п. 1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена в п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з п. 1.6 договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів, товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства. Незважаючи на інші умови договору, сторони домовились, що, якщо позичальник всупереч умовам договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою в п. 1.6 договору, в період прострочення позичальником нараховуються за вибором позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої в п. 1.6 договору. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової згоди позичальника. Відповідно до п. 2.3.1 договору, позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 правил, у тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частину заборгованості по кредиту (а.с. 20-23, 13, 36). 09 жовтня 2020 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Діджи фінанс" було укладено договір факторингу № 03/10, за умовами якого ТОВ "Діджи фінанс" набуло права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстру боржників, в тому числі і до відповідача [PERSON] в розмірі 26960 грн, з яких: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, 18000 грн заборгованість за відсотками, 960 грн заборгованість за комісією (а.с. 24-30, 11). Відповідно до договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року, укладеного між ТОВ "ФК "Пінг-Понг" та ТОВ "Діджи фінанс", ТОВ "ФК "Пінг-Понг" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1565119 від 05 березня 2020 року в розмірі 26960 грн, з яких: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, 18000 грн заборгованість за відсотками, 960 грн заборгованість за комісією (а.с. 31-35, 10, 40-45). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України "Про електронну комерцію" встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію". Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Враховуючи викладене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, жодних заперечень щодо позову відповідач суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі 26960 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути\~на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422 грн 40 копійок. В частині відшкодування витрат по наданню правничої допомоги суд зважає на таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи викладене, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн на відшкодування його витрат по наданню правничої допомоги, розмір яких суд визначає з урахуванням співмірності витрат складності справи (справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін), загального часу адвоката, витраченого на підготовку позовної заяви та супроводження справи в суді, ціни позову.

Outcome: approved