Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

03 лютого 2025 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області через свого представника - адвоката Демарчук Н.О. звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про припинення та визнання права власності на земельні ділянки. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. У позовній\~заяві представник\~позивача просить припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером: 7322555400:02:002:1422 (площа 0.0825 га), розташовану за адресою: [ADDRESS] ; визнати за Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (код ЄДРПОУ: 14360570) право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 7322555400:02:002:1422 (площа 0.0825 га), розташовану за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати покласти на відповідача. Обґрунтовуючи позовну заяву, представник позивача зазначає, що 21.11.2007 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір №CVRSGA00000003 (далі договір іпотеки), відповідно до п. 35.3 якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надала в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] на неприватизованій земельній ділянці площею 0.09 га. У позовній заяві представник позивача стверджує, що відповідно до п. 35.4 договору іпотеки у відповідності до ст. 6 Закону України "Про іпотеку" іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку загальною площею 0.09 га. За змістом позовної заяви, 18.10.2016 ПАТ КБ "ПриватБанк" набуло право власності на нерухоме майно: житловий будинок (реєстраційний об`єкт нерухомого майна: 1060184173225), житловий будинок літ. «А» заг. пл. 45.20 кв.м., житл. пл. 34.20 кв.м., огорожа № 1, вбиральня літ. «Г», який розташований за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача у позовній заяві зазначає, що банк зареєстрував право власності на вказане нерухоме майно 18.10.2016, однак в подальшому при підготовці для продажу нерухомого майна встановлено, що згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , наявний кадастровий номер земельної ділянки 7322555400:02:002:1422, загальною площею 0.0825 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дана земельна ділянка належить на праві приватної власності іпотекодавцю [PERSON] , яка зареєструвала право власності на земельну ділянку 29.02.2016 року, у зв`язку з чим позивач не може здійснити реалізацію права власності на будинок за відсутності права власності на земельну ділянку. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12 лютого 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у даній справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за участю учасників справи на 17 березня 2025 об 11:30 год. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 травня 2025 року о 12:00 год. У судовому засіданні 01 травня 2025 року оголошено перерву до 30 травня 2025 року до 10:00 год. Представник позивача - адвокат Демарчук Н.О. у судових засіданнях в режимі відеоконференції 01 травня 2025 року та 30 травня 2025 року просила задоволити позов у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судові засідання 01 травня 2025 року та 30 травня 2025 року не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 21 листопада 2007 року Закрите акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі іпотекодержатель) та [PERSON] (далі іпотекодавець) уклали іпотечний договір № CVRSGA00000003, предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 35.3 цього договору (далі предмет іпотеки), в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця (п. 1 іпотечного договору). У п. 35.2 іпотечного договору передбачено, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором від 21-11-2007 року № CVRSGA00000003, укладеного між іпотекодержателем та позичальником по поверненню кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної лінії в сумі 11215 дол. США на строк з 21-11-2007 р. по 21-11-2017 р. включно. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . На неприватизованій земельній ділянці площею 0.09 га знаходиться: житловий будинок, саманний, житловою площею 34.20 кв.м., загальною площею 45.2 кв.м., зазначений в плані під літ. А, огорожа № 1, вбиральня під літ. Г. Згідно із п. 35.4 іпотечного договору у відповідності до ст. 6 Закону України "Про іпотеку", іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку загальною площею 0.09 га. На використання іпотекодавцем земельної ділянки або його частини обмеження (обтяження) не встановлені. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] . Іпотечний договір підписано сторонами та посвідчено 21 листопада 2007 року [PERSON] , приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з 18.10.2016 є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , додаткові відомості: житловий будинок літ. «А» заг. пл. 45.20 кв.м., житл. пл. 34.20 кв.м., огорожа № 1, вбиральня літ. «Г», (реєстраційний об`єкт нерухомого майна: 1060184173225) за іпотечним договором, серія та номер: ВВВ/587342,587345, виданий 21.11.2007, видавник: Олексюк С.В. приватний нотаріус Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області, що підтверджується інформаційною довідкою № 400720575 від 24.10.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. У вищезазначеній інформаційній довідці № 400720575 від 24.10.2024 наявна інформація про державну реєстрацію обтяжень під номером запису про обтяження 16997281, відповідно до якого наявна заборона на нерухоме майно [PERSON] за іпотечним договором, серія та номер: ВВВ/587342,587345, виданий 21.11.2007, видавник: Олексюк С.В. приватний нотаріус Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером: 7322555400:02:002:1422, площею 0.0825 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на підставі рішення Лужанської селищної ради від 19.02.2016 № 62 з 29.02.2016; витяг з ДЗК, серія та номер: НВ-7301255392015, виданий 05.12.2015 Відділом Держгеокадастру у Кіцманському районі Чернівецької області, є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 7322555400:02:002:1422, площею 0.0825 га, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою № 400718503 від 24.10.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а також інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, надану на запит від 24.10.2024. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У позові АТ КБ «ПриватБанк», як на підставу своїх позовних вимог, посилається на те, що банк набув право власності на житловий будинок за адресою: житловий будинок (реєстраційний об`єкт нерухомого майна: 1060184173225), житловий будинок літ. «А» заг. пл. 45.20 кв.м., житл. пл. 34.20 кв.м., огорожа № 1, вбиральня літ. «Г», який розташований за адресою: [ADDRESS] , тоді як земельна ділянка, на якій знаходиться вказаний будинок, належить на праві приватної власності іпотекодавцю [PERSON] . Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею). Відповідно до статті 328 ЦК України (тут і далі - в редакції, чинній на час набуття банком права власності на нерухоме майно\~18.10.2016) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положення Закону України «Про іпотеку» узгоджується із визначеним у статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК України загальним принципом, за яким визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду. Згідно зі статтею 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (тут і далі - в редакції, чинній на час набуття банком права власності на нерухоме майно\~18.10.2016) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до статті 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. У статті 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки. Встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Аналізуючи статтю 120 ЗК України та статтю 378 ЦК України, можна зробити висновок, що законодавець передбачив за певних обставин можливість припинення права власності на землю у випадку набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи. Отже, законодавець допускає припинення права власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти за попереднім власником. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі №615/150/20 (провадження №61-7971св23). У постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 07 листопада 2018 року у справі № 910/20774/17 зазначено, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України). До особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда (частина третя статті 7 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці (абзац восьмий частини першоїстатті 31 Закону України «Про оренду землі»). Після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене. Іншими словами, з моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року № 913/661/17, від 06 березня 2019 року у справі № 914/2687/17. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що при переході права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , до АТ КБ «ПриватБанк» право власності [PERSON] на земельну ділянку, на якій знаходиться вказаний житловий будинок, припинилось. Верховний Суд України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 зробив висновок, що стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного та цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 зазначеного Кодексу слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зазначено, що «особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння)». Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди superficies solo cedit (збудоване приростає до землі) має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності (див. постанову Верховного Суду від 31 травня 2018 року у справі № 29/5005/17496/2011 та постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, провадження № 12-143гс18,від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16, провадження № 14-458цс18, від 03 квітня 2019 року у справі № 921/158/18, провадження № 12-28гс19, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18, провадження № 12-140гс19). За таких обставин, суд приходить до висновку, що об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Враховуючи те, що АТ КБ «ПриватБанк» набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , то, на переконання суду, позивачем також набуто право власності на земельну ділянку під цією нерухомістю. Оскільки право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 7322555400:02:002:1422 (площа 0.0825 га), розташовану за адресою: [ADDRESS] , на даний час зареєстровано за відповідачем, суд приходить до висновку, що право власності позивача на вказану земельну ділянку є порушеним, а відтак підлягає захисту в обраний ним спосіб. У зв`язку із вищезазначеним, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4884,00 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved