Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] (далі [PERSON] ) про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що АТ КБ «ПриватБанк» уклав із відповідачем кредитний договір 18.07.2019 року, за яким відповідач отримав кредитний ліміт, який було збільшено згодом до 100000,00 гривень, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на прийняття Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, відповідно до яких кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може у будь-який момент змінити його, на що погоджується клієнт банку. Відповідно до вказаних Умов порядок нарахування та умови погашення кредиту, відсотків та відповідальність за порушення кредитного договору передбачена положеннями такого договору. Однак відповідач не виконав своїх зобов`язань, на підставі чого заборгував банку суму з повернення тіла кредиту на загальний розмір 77251,44 гривень станом на 14.02.2025 року. Враховуючи, що добровільно сплатити суму боргу відповідач не бажає, представник позивача просила суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 77251,44 гривень разом із судовими витратами на користь банку в сумі 2422,40 гривень. Розгляд позовних вимог проводиться на підставі заяви представника АТ КБ «ПриватБанк» про зменшення розміру позовних вимог від 10 березня 2025 року. Ухвалою суду від 18 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Роз`яснено сторонам щодо строків на подачу письмових заяв по суті справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги про стягнення з [PERSON] розміру заборгованості з тіла кредиту 77251,44 гривень, яка виникла у останнього перед АТ КБ «ПриватБанк», підтримав та просив стягнути вказану суму разом із сумою понесених судових витрат зі сплати судового збору. У зв`язку із неявкою відповідача до суду, проти проведення розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому порядку про дату, час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК), зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Факт укладення договору кредитування 18.07.2019 року між сторонами по справі підтверджується копією анкети-заяви позичальника від 18.07.2019 року про надання [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» кредиту у вигляді кредитного ліміту зі сплатою відсотків за використання грошових коштів, що передбачено Тарифами банку. При цьому своїм підписом відповідач підтвердив своє ознайомлення та згоду на Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку, що є разом із заявою позичальника договором кредитування, з якими зобов`язався ознайомлюватися. Видача позичальнику кредитних карток строком дії до травня 2022 року та до квітня 2024 року підтверджується інформацією банку, так само як й факт встановлення банком відповідачу кредитного ліміту в розмірі 100000,00 гривень. За розрахунком заборгованості позивача вбачається, що у відповідача [PERSON] станом на 14.02.2025 року мається заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 18.07.2019 року в загальному розмірі 77251,44 гривень, що є тілом кредиту. За ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови договору, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту є чинною, тому повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного між сторонами договору. Таким чином факт наявності заборгованості у позичальника у встановленому судом розмірі з кредиту було підтверджено в судовому засіданні умовами договору кредитування від 18.07.2019 року. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», заявлені до відповідача, підлягають задоволенню шляхом стягнення на користь банку з позичальника боргу за кредитним договором від 18.07.2019 року в загальному розмірі 77251,44 гривень. За ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача також підлягають стягненню витрати банку по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень.

Outcome: approved