Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у жовтні 2024 року позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, просить суд стягнути з відповідача суму в розмірі 284345 грн. 00 коп. шкоди, завданої майну в результаті залиття квартири, понесені витрати на оплату вартості проведення оцінки майна в розмірі 12680 грн. 00 коп. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Вночі 07.07.2024 о 02 год. 54 хв. сталося залиття квартири позивача, яке тривало до 12 год. 00 хв. Комісією у складі голови правління кооперативу, членів правління складено акт №9 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення, причиною якого став розірваний шланг подачі води на санвузол у кімнаті туалету квартири [ADDRESS] , що знаходилась поверхом вище. У результаті залиття, усі кімнати квартири позивача постраждали, вода стікала по стінах, електричних комунікаціях, пошкоджено побутову техніку, меблі, підлогу. Відповідно до звіту, складеного ПП «Аріадна», вартість матеріальних збитків пошкодженого майна, внаслідок затоплення становить 284345 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача. Також позивачем понесено витрати за проведення оцінки майна в розмірі 12680 грн. 00 коп. 29.11.2024 відповідач подала відзив на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Зазначає, що позивачем не надано доказів того, хто є власником квартири [ADDRESS] . Наданий позивачем акт є неналежним доказом у справі, оскільки відсутнє посилання на знищене майно, його кількісний склад, технічні характеристики, ідентифікуючі ознаки. Акт представниками власників квартири не підписаний, містить лише підпис голови правління ЖБК «Обчислювач-14» та членів правління, присутність свідків під час огляду, складання звіту забезпечено не було. Квартира [ADDRESS] фахівцями не обстежувалась, факт несправності сантехнічного обладнання у квартирі не встановлений, відповідний акт не складався, інші докази відсутні. Також відсутні докази на підтвердження реальності понесення позивачем збитків у заявленому до відшкодування розмірі 284345 грн. 00 коп. Долучений до матеріалів справи звіт не містить відомості про попередження (обізнаність) ПП «Аріадна» про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а тому звіт є недопустимим доказом. Також у звіті не зазначено доказів неправомірних дій відповідача у залитті квартири, питання технічної причини пошкоджень не досліджувалось. Вимоги про стягнення витрат на оплату вартості проведення оцінки майна є необґрунтованими, безпідставними, оскільки платником оплати за виконання звіту є інша особа, не позивач (а.с. 181-186). 09.12.2025 позивач подала відповідь на відзив, зазначає, що з доводами, наведеними у відзиві не погоджується. Відповідач є користувачем квартири [ADDRESS] , в якій стався прорив шлангу у санвузлі. Відповідач не здійснювала попереднього ремонту, догляду за станом приміщення, а тому саме [PERSON] є особою, відповідальною за наслідки та є належним відповідачем. Наданий до суду акт містить необхідну та достатню інформацію для підтвердження факту залиття та завдання шкоди відповідачем майну позивача, зокрема містить дату, місце залиття, склад комісії, їх дані, відомості власника квартир, яку залито, адресу квартири, номер, поверх, з якої відбулось залиття, відомості про власника, з якої відбулось залиття квартири, причини залиття, опис завданих пошкоджень загального стану, висновок комісії щодо причин залиття. Позивачем долучено електронні докази до справи - відеозапис, здійснений в день залиття, наявні свідки, які можуть підтвердити факт залиття. Наданий звіт підтверджує обсяг та розмір завданих збитків, є належним та допустимим доказом. Позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 197-200). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2024, визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с 86-87). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2024 позовну заяву залишено без руху (а.с. 88-89). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 172-173). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2024 вирішено перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи у порядку загального позовного провадження (а.с. 193-194). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2025 по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с. 230-231). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.05.2025 поновлено провадження по справі (а.с. 239). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2025 підготовче провадження закрито (а.с. 247). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив. Відповідач, представник відповідача проти позовних вимог заперечували з підстав їх необґрунтованості та безпідставності, вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву підтримали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, що відбулось 06.06.2025 пояснила, що вона є донькою, сусідкою позивача. Залиття у квартирі позивача відбувається не вперше, проте з позовними вимогами до суду не звертались, оскільки були незначні пошкодження. Кошти за оплату звіту про визначення вартості матеріальних збитків, здійснила вона, але за кошти позивача, так як матір не знає, як користуватись електронними переказами. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, що відбулось 06.06.2025 пояснила, що вона є донькою, сусідкою позивача. Дійсно, залиття у квартирі позивача відбувається не вперше, проте з позовними вимогами до суду не звертались, оскільки були незначні пошкодження. Кошти за оплату звіту про визначення вартості матеріальних збитків здійснила [PERSON] за кошти позивача, так як матір не знає, як користуватись електронними переказами. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, що відбулось 06.06.2025 пояснив, що він є сусідом позивача, проживає у квартирі [ADDRESS] . Його квартира також постраждала внаслідок залиття, що відбулось 07.07.2024, незважаючи на те, що він проживає на першому поверсі, при цьому, залиття відбулось з квартири відповідача, яка проживає на четвертому поверсі. Найбільше постраждала квартира позивача, вода текла у санвузлі по стояку, стінах, електричних комунікаціях. Також, він на прохання голови правління перекривав стояки в будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, що відбулось 06.06.2025 пояснила, що вона є головою правління ЖБК. 07.07.2024 о 02 год. 00 хв. їй надійшов дзвінок, що відбулось затоплення по [ADDRESS] , о 05 год. 00 хв. на її прохання мешканець квартири [ADDRESS] перекрив воду по стоякам. У квартирі, з якої відбулось затоплення, крани не перекривали. Квартира була зачинена. Пізніше син відповідача відчинив двері квартири, в якій вже було багато води на підлозі. Склали акт, в якому було зазначили, що причиною залиття став розірваний шланг подачі води на санвузол в кімнаті туалету. З актом пропонували ознайомитись, проте власниці квартири не було, а син знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Також було перевірено квартиру поверхом вище, проте у квартирі було сухо. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 12, частин 1, 6 стаття 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 9). 07.07.2024 комісія у складі голови правління Тарковської Н.В., членів правління Одинець Л.К., Морозов І.А. склали акт №9 про наслідки залива житлового/нежитлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] , на предмет залиття. Актом встановлено, що квартира [ADDRESS] розташована на [INFO] 1992 року забудови, квартира складається з трьох кімнат. На час обстеження комісія встановила, що під час залиття у квартирі [ADDRESS] всі три кімнати, кухня, туалет, ванна залиті (стеля, стіни). З усіх електричних комунікацій (вимикачі, розетки, люстри) лилася вода. На кухні витяжка, електроплита залиті водою. В кімнатах постраждали меблі (шафи, дивани, ліжка). У результаті обстеження вище розташованої квартири [ADDRESS] виявлено, що в туалеті розірваний шланг подачі води, що стало причиною залиття квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . На момент прориву у квартирі нікого не було, вентилі подачі води на квартиру перекриті не були (а.с. 10). Відповідно до звіту, складеного СПД ПП «Аріадна» від 24.07.2024, вартість матеріального збитку, що нанесений власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення квартири [ADDRESS] , складає на дату оцінки 284345 грн. 00 коп. (а.с. 19-80). Відповідно до свідоцтва про право власності від 12.07.2005, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 226). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Виходячи зі змісту положень ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. За змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За приписами ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14 та Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №759/4781/16-ц, від 11.09.2019 у справі №203/2378/14-ц та від 28.08.2019 у справі № 638/20603/16. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 № 927/11207, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил від 25.08.2005 № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік ); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Слід зазначити, що відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди і саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Також відповідачем не спростований вказаний у звіті розмір завданих залиттям збитків. При цьому слід зазначити, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, яким також визначено обсяг завданої матеріальної шкоди. Посилання відповідача на те, що акт складений з порушенням вимог, установлених для них, а також за її відсутності, суд відхиляє з огляду на наступне. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, є акт про залиття або аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). За змістом вказаного додатку в цьому акті має бути зазначено короткий опис того, що сталося (залиття, аварія тощо), причини події, а також висновки і рекомендації комісії, зокрема, в частині того, що необхідно зробити власнику для відшкодування збитків. Інших вимог до акта Правила не встановлюють. Оскільки акти комісії ЖБК «Обчислювач-14» від 07.07.2024 має повний опис залиття та пошкоджень, які ним заподіяні, чітко вказують причину залиття (розірваний шланг подачі води на унітаз у квартирі [ADDRESS] ), то наявні підстави для висновку, що позивач підтвердила факт заподіяння майнової шкоди саме відповідачем, яка є власником квартири. Та обставина, що відповідачем не підписано акт про залиття, не свідчить про його невідповідність вимогам Правил, а також не спростовує обставини, встановлені у цих документах. Відповідачем жодних доказів на спростування своє вини надано не було, у зв`язку з чим не спростовано презумпції вини заподіювача шкоди. Посилання відповідача про те, що звіт не містить застереження про обізнаність експерта з кримінальною відповідальністю за дачу завідомо неправдивого висновку, у зв`язку з чим є недопустимим доказом, суд відхиляє, оскільки відповідні документи оцінені судом як письмові докази в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами, а не як висновки судового експерта, до яких встановлені вимоги, на дотриманні яких наполягає відповідач. Також суд звертає увагу, що даним звітом досліджувалось питання щодо розміру матеріальних збитків, завданих позивачу в результаті затоплення квартири, а не питання причин пошкоджень чи причетності відповідача до залиття. Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача збитків, спричинених залиттям квартири, на загальну суму 284345 грн 00 коп. V. Розподіл судових витрат відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати, пов`язані з проведення експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Позивач зазначає, що нею понесені витрати на оплату вартості проведення оцінки майна в розмірі 12680 грн. 00 коп. На підтвердження понесених витрат позивач надала квитанцію №W140202677 від 23.07.2024 на суму 6340 грн. 00 коп., №W141463640 від 02.08.2024 на суму 6340 грн. 00 коп. Платником у даних квитанціях зазначена [PERSON] (а.с. 17-18). При цьому, з позовом до суду звернулась [PERSON] , докази понесених позивачем витрат оплату вартості проведення оцінки майна, суду надано не було, [PERSON] не є стороною у справі, а тому такі витрати не підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2970 грн. 25 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial