Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах якого діє представник позивача: Земляна Олена Миколаївна до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» протягом тривалого часу в опалюваний період надає відповідачам [PERSON] , [PERSON] , теплову енергію у квартиру, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі використовували надані послуги та не відмовлялися від цих послуг. На ім`я відповідального наймача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що відповідає вищевказаній квартирі та відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію, будинок де розташована квартира [ADDRESS] обладнаний лічильником. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право спільної часткової власності на квартиру належить [PERSON] розмір частки 1/9, та [PERSON] розмір частки 8/9. Станом на дату подачі позовної заяви, до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не надходило жодних звернень споживачів по квартирі, щодо не проведення стягнення за теплову енергію за наданими документами відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206. Загальна сума вимог позивача становить 54488,94 грн., яка складається з: заборгованості за теплову енергію за період з 01 жовтня 2018 року по 31 липня 2024 року у сумі - 51513,32 грн.; заборгованості за абонентське обслуговування за період 01 жовтня 2018 року по 31 липня 2024 року 915,56 грн.; 3 % річних за період 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 421,83 грн.; інфляційні витрати за період 01 січня 2021 року до 23 лютого 2022 року у сумі 1548,32 грн. Позивач, при поданні позовної заяви поніс витрати пов`язані зі сплатою судового збору 2422,40 грн.; поштові витрати 45,00 грн.; а також отримання витягу з Державного реєстру речових прав 45, 00 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за теплову енергію за період з 01 жовтня 2018 року по 31 липня 2024 року у сумі - 51513,32 грн.; заборгованість за абонентське обслуговування за період 01 жовтня 2018 року по 31 липня 2024 року 915,56 грн.; 3 % річних за період 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 421,83 грн.; інфляційні витрати за період 01 січня 2021 року до 23 лютого 2022 року у сумі 1548,32 грн.; поштові витрати 45,00 грн.; витрати з отримання витягу з Державного реєстру речових прав 45, 00 грн., а також, витрати зі сплати судового збору 2422,40 грн. Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 10 жовтня 2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області шляхом їх передачі до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з 21 жовтня 2024 року. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року з метою правильного визначення підсудності справи, встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідачів для належного повідомлення їх про судові засідання, було витребувано інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщеної особи, інформацію щодо їх місця перебування. Згідно з відповіддю Міністерства соціальної політики України за вих. № 8283/0/290-25/13 від 02 квітня 2025 року та зареєстровано в суді 02 квітня 2025 року встановлено, що згідно відомостей, внесених до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, станом на 31 березня 2025 року [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, крім того, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відомості щодо [PERSON] відсутні. Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року відкрите провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судові засідання призначені на 13 травня 2025 року о 08 год. 30 хв. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року №4273-IX, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, з 30 квітня 2025 року змінено найменування Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на Шевченківський районний суд міста Дніпра. Представник позивача 04 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» та зареєстровано в програмі документообігу суду «Д-3» 05 травня 2025 року за вх. №17587 подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судові засідання 13 травня 2025 року о 08 год. 20 хв., 03 червня 2025 року о 08 год. 30 хв. не з`явилися, будучі належним чином повідомлені про день та час розгляду справи шляхом надсилання повістки рекомендованими поштовими відправленнями у відповідності до вимог ч. 2 ст. 131 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем їх постійного проживання (перебування), про що свідчать повернуті конверти з позначкою: «адресат відсутній за вказаною адресою» «за закінченням терміну зберігання», а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду міста Дніпра у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву до суду не подавали. Клопотання про відкладення розгляду справи або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції суду не подавали. \~ \~ \~ \~Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня \~ \~ \~ \~2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). \~ \~ \~ \~Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11 сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовому клопотанні, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що предметом господарської діяльності ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є зокрема, виробництво теплової енергії, надання послуг з забезпечення населення послугами теплопостачання, про що зазначено у п.4.1,п.4.2 у Статуті затвердженого головою Донецької обласної державної адміністрації № 424/5-24 від 25 червня 2024 року. На ім`я [PERSON] для оплати послуг із теплопостачання ОКП «Донецьктеплокомуненерго» відкритий особовий рахунок № [NUMBER] щодо надання послуг за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №385343121 від 03 липня 2024 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної частки 1/9 частки належить [PERSON] , та на праві приватної спільної частки 8/9 частки належить [PERSON] . Послуги позивача в період з 2018 року по 2024 рік відповідачами отримувалися, що підтверджено актами від 25 жовтня 2018 року, 28 жовтня 2019 року, 02 листопада 2020 року, від 25 жовтня 2021 року, 24 грудня 2022 року про підключення житлового будинку до мережі (системи) центрального опалення (теплопостачання) (у зв`язку з початком опалюваного сезону) за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] повинні сплачувати надані послуги щомісячно. Однак оплата за ці послуги не здійснювалася відповідачами належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість за теплову енергію за період з 01 жовтня 2018 року по 31 липня 2024 року у сумі - 51513,32 грн.; заборгованість за абонентське обслуговування за період 01 жовтня 2018 року по 31 липня 2024 року 915,56 грн.; 3 % річних за період 01 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 421,83 грн.; інфляційні витрати за період 01 січня 2021 року до 23 лютого 2022 року у сумі 1548,32 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом на день розгляду справи, відповідачами не надано суду доказів погашення заборгованості за отримані послуги з теплопостачання, як і не спростовано доводів позивача щодо проведеного розрахунку заборгованості позивача, зазначеного у позовній заяві. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які діяли на момент початку виникнення заборгованості (далі Правила №630), Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії»(далі Правила №830) тощо. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі статтею 1\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом другим частини першої статті 5 наведеного вище Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ст.ст. 19, 19-1\~ЗУ\~«Про\~теплопостачання» від\~02\~червня\~2005\~року\~№2633-IV (далі Закон №2633-ІV) споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію. Пунктом 18 Правил №630 визначено порядок обліку та оплати послуг. Так, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з частиною 1 статті 12\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 7\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19\~Закону\~України\~«Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 у справі №334/2789/15-ц визначене, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Отже, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Оскільки відомостей про те, що від відповідачів позивачеві подавалися будь-які заперечення та пропозиції щодо договірних відносин, судом не встановлено, слід вважати, що у спірний період між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку та положень ст. 11 ЦК України, що обумовило виникнення у відповідачів зобов`язання з оплати послуг з постачання теплової енергії на користь позивача. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ст. 160 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, з урахуванням наведених правових норм і встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку, що відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід вважати солідарними боржниками, оскільки вони отримують послуги з теплопостачання, із відповідною заявою відповідачі до позивача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» про припинення користування послугами з теплопостачання не зверталися, або із заявою про тимчасову відсутність одного з членів сім`ї за вказаною адресою, тобто доказів на спростування зазначеного, відповідачами не надано. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з 1 травня 2019 року у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем гранічного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Враховуючи вищевикладене, а також те, що за адресою: [ADDRESS] , дійсно надаються комунальні послуги у вигляді теплопостачання, якими фактично користуються відповідачі та у зв`язку із своєчасною несплатою за надані послуги утворилась заборгованість, відповідачі свої зобов`язання зі сплати комунальних послуг не виконали, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку і це відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а тому, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до п. 4 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Оскільки позивачем при подачі позовної заяви були понесені витрати пов`язані з розглядом справи, які складаються з: поштових витрат, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції 45,00 грн., про що свідчить фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 11 вересня 2024 року на загальну суму 315 грн. та загальною кількістю відправлених пакетів документів 7 штук (315,00 грн. : 7 = 45,29 грн.). Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно по 22,50 грн. з кожного, та витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачам документів у справі по 22,50 грн. з кожного. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплачену суму судового збору в рівних частках в сумі по 1211,20 грн. з кожного.

Outcome: approved