Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

03.02.2025 [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2017 у справі № 522/10398/17 задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Судовим наказом Біляївського районного суду Одеської області від 02.01.2025 у справі №\~496/8008/24 на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі від усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Обидва судові акти пред`явлені до примусового виконання. Біляївським ВДВС відкрито два виконавчих провадження № 76591032 та № 76917484. На даний час позивач перебуває у лавах ЗСУ, відрахування аліментних коштів здійснюється бухгалтерією в/ч [NUMBER] на рахунок Біляївського ВДВС, яка скерує їх за призначенням. Крім того, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 20.01.2025 відкрито провадження у справі № 496/7916/24 про стягнення аліментів на користь [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною віку до 3-х років. На даний час сукупний розмір аліментів, що стягується складає понад 50 % доходу позивача, а після вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дружини, розмір стягнень буде перевищувати 70 % доходу позивача. Також позивач переніс хірургічну операцію, потребує спостереження з боку лікарів. Об`єктів рухомого та нерухомого майна у власності не має. Законом визначено, що визначення розміру аліментів у відповідній частці від заробітку здійснюється судом і визначається у єдиній частці на одну дитину у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, на двох дітей у розмірі 1/3 частини. За таких обставин, позивач просить зменшити розмір аліментів на дітей з 1/3 на 1/6 на доньку та з 1/4 на 1/6 на сина. 06.02.2025 від представника позивача надійшла заява про залишення вимоги в частині зменшення розміру аліментів до [PERSON] без розгляду, у зв`язку з непідсудністю вимог до неї Приморському районному суду м. Одеси. 17.02.2025 ухвалою суду клопотання представника позивача адвоката Бикової О.В. про залишення без розгляду вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів задоволено та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 14.03.2025 від представника позивача надійшло клопотання про об`єднання справи №\~522/1887/25 та справи № 705/1073/25 в одне провадження, оскільки обидва позови заявлені [PERSON] та стосуються одного предмета зменшення розміру аліментів на утримання дітей, у задоволенні якої протокольною ухвалою суду від 09.04.2025 відмовлено. 27.03.2025\~від представника\~відповідача надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~у якому\~він категорично\~не погоджується\~з вимогами\~Позивача. Зазначає,\~що Позивач поставив свої інтереси вище, ніж інтереси дитини [PERSON] , [INFO] , при цьому не надав належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували необхідність зменшення розміру аліментів, які були встановлені відповідно до рішення Приморського районного суду від 26.12.2017 у справі № 522/10398/17 про стягнення аліментів з [PERSON] щомісячно в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.06.2017 та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . У задоволенні позовних вимог просить відмовити. Разом із відзивом представником відповідача подано клопотання про про витребування інформації у позивача про кількість дітей у нього. 09.04.2025 від представника позивача надійшла заява про долучення доказів, а саме: копія договору оренди житлового приміщення; повний текст рішення Біляївського районного суду Одеської області від 06.03.2025 у справі № 496/7916/24; копії квитанцій про відправку даних доказів на адресу [PERSON] 09.04.2025 у судовому засіданні представник відповідача просив залишити клопотання про витребування від 27.03.2025 без розгляду, яке протокольною ухвалою задоволено та залишено без розгляду. 01.05.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копію плану лікування [PERSON] [INFO] . 01.05.2025 від представника позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача [PERSON] , у задоволенні якого протокольною ухвалою суду від 01.05.2025 відмовлено. 01.05.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставин, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. З аналізу зазначених правових норм можна зробити висновок, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. У даній справі з`ясуванню підлягає питання зміни матеріального та сімейного стану платника аліментів та погіршення або поліпшення його здоров`я з часу ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 зазначив, що враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 зазначив, що народження у платника аліментів дитини у другому шлюбі відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Висновки судів попередніх інстанцій про те, що народження другої дитини спричинило зміну матеріального стану позивача є обґрунтованими, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2017 у справі №\~522/10398/17 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.06.2017 та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Однак у [PERSON] змінились обставини, а саме судовим наказом Біляївського районного суду Одеської області від 02.01.2025 у справі № 496/8008/24 на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Також, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05.03.2025 у справі №\~496/7916/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 16.12.2024 і до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до виписки № 19207 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] 06.12.2024 проведено хірургічні операції: сентопластика; двобічна вазотомія. Отже, на час ухвалення Приморським районним судом м. Одеси рішення від 26.12.2017 у справі № 522/10398/17 на утриманні у [PERSON] перебувала лише донька [PERSON] , [INFO] , проте наразі на його утриманні перебуває ще син від другого шлюбу [PERSON] та дружина [PERSON] . Встановивши зазначені обставини та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд враховуючи положення ст.ст. 182, 183, 192 СК України, вважає, що необхідним і достатнім розміром аліментів на утримання [PERSON] [INFO] , для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/6 частина від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . При цьому суд критично оцінює наданий представником відповідача план лікування зубів [PERSON] з визначенням його вартості, оскільки ці витрати є додатковими та підлягають погодженню батьками дитини. Також суд враховує рішення Уманського районного суду Черкаської області від 15.05.2025 у справі № 705/1073/25, яким позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволено, зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу Біляївського районного суду Одеської області від 02.01.2025 у справі № 496/8008/24 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. За вказаних обставин доводи позивача щодо наявності підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання дитини є обґрунтованими, оскільки позивачем доведено належними доказами погіршення його матеріального стану, а умови утримання обох дітей мають бути однаковими. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагопристойною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Суд виходить з принципу захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мали тоді, коли утримувалась обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Outcome: approved