Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у березні 2025 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, з урахуванням уточнених позовних вимог від 17.04.2025 (а.с. 85-90), просить суд визнати незаконною відмову КП «Святошинське лісопаркове господарство» та органу приватизації Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації у приватизації позивачем квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зобов`язати відповідачів провести всі дії по приватизації вказаної квартири, стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій проживає з родиною впродовж тривалого періоду часу. Вказана квартира належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплена на праві господарського відання за КП «Святошинське лісопаркове господарство», до числа службових квартир нерухоме майно не включено. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2023 позивача визнано наймачем квартири [ADDRESS] . Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявою щодо приватизації вказаної квартири, проте позивачу було відмовлено. Підставою для відмови, зазначеного в листі від 06.02.2025 слугувало те, що власником комунального майна не приймалося розпорядження про передачу квартири до сфери управління Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації або створення органу приватизації на підприємстві, а тому відповідач не може вчиняти всі необхідні дії щодо приватизації майна. Вказану відмову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, відповідачем порушено право позивача на приватизацію житла у встановленому законом порядку. 25.03.2025 представник КП «Святошинське лісопаркове господарство» подав відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що Комунальне підприємство не є органом приватизації, а є лише балансоутримувачем будинку, в якому мешкає позивач. Спірна квартира на праві господарського відання закріплена за КП «Святошинське лісопаркове господарство». Органом приватизації є Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, а не КП «Святошинське лісопаркове господарство», позовні вимоги пред`явлено до неналежного відповідача. Власником майна не приймалось рішення щодо передачі майна до сфери управління відповідача, а тому відсутні повноваження щодо розгляду та прийняття рішення з приводу приватизації житла за позивачем (а.с. 55-58). 04.04.2025 позивач подав відповідь на відзив, зазначає, що квартира, у якій він проживає знаходиться у господарському віданні відповідача, а тому саме КП «Святошинське лісопаркове господарство» має вчинити необхідні дії, пов`язані з приватизацію квартири. Інші квартири у будинку за адресою: [ADDRESS] , які перебували в господарському віданні відповідача були приватизовані органом приватизації, створеним самим підприємством. КП «Святошинське лісопаркове господарство» може делегувати повноваження по приватизації квартири органу приватизації Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. 28.10.2024 позивач звертався до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію квартири, проте отримав відмову, оскільки житловий будинок по [ADDRESS] не віднесений до сфери управління Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, а закраплений на праві господарського відання за відповідачем. Таким чином, прийняття відповідного рішення щодо приватизації квартири належить виключно до компетенції відповідача. Позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 62). 02.05.2025 представник Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації подав відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що спірна квартира закріплена на праві господарського відання за КП «Святошинське лісопаркове господарство». Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація може здійснювати управління тими об`єктами, які передані до сфери її управління. КП «Святошинське лісопаркове господарство», спірна квартира до сфери управління держадміністрації не передані, а тому відповідач не є уповноваженим органом з питань приватизації житлового фонду, який перебуває у повному господарському віданні підприємства. Позивач просить визнати незаконною відмову органу приватизації держадміністрації у приватизації ним квартири, проте не зазначає в чому полягає незаконність відмови та не обґрунтовує порушення його прав Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією. Також зазначає, що у спірній квартирі проживає [PERSON] , а тому рішення у справі може вплинути на її права та обов`язки, проте дана особа не є учасником справи (а.с. 130-136). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2025, визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с 43-44). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 45-46). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2025 до участі у справі в якості співвідповідача Святошинську районну у м. Києві державну адміністрацію, Київську міську раду (а.с. 79-80). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 154). Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач КП «Святошинське лісопаркове господарство» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація в судове засідання не з`явилось, повідомлялось належним чином, просили проводити розгляд справи без їхньої участі (а.с. 136). Відповідач Київська міська рада в судове засідання не з`явилась, повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 12, частин 1, 6 стаття 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2023 [PERSON] визнано наймачем житлового приміщення - квартири [ADDRESS] (а.с. 107-114). Відповідно до відомостей паспортних даних, позивач з 15.06.1984 є зареєстрованим в [ADDRESS] (а.с. 95). Квартира [ADDRESS] закріплена на праві господарського відання за КП «Святошинське лісопаркове господарство» (а.с. 97-102). 01.03.2000 між КП «Святошинське лісопаркове господарство» та [PERSON] укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] (а.с. 104-105). Листом КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 15.04.2024 №077/239-484 позивачу відмовлено у підписанні документів для звернення до органу приватизації Святошинського району міста Києва. Відмова мотивована тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №759/4302/23 позивачу було відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо зобов?язання видати належним чином оформлену заяву на приватизацію квартири, а тому підстави для засвідчення підписів наймача та членів сім?ї на заяві до органу приватизації Святошинського району міста Києва відсутні (а.с. 118). 30.10.2024 позивач звернувся до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою та пакетом документів про приватизацію квартири. Листом від 21.11.2024 №32/49 Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація відмовила позивачу у приватизації квартири, оскільки житловий будинок [ADDRESS] не віднесений до сфери управління держадміністрації, закріплений на праві господарського відання за КП «Святошинське лісопаркове господарство» (а.с. 121). На повторне звернення до КП «Святошинське лісопаркове господарство» про вчинення усіх необхідних дій щодо приватизації житла, позивач отримав лист №077/16-216 від 06.02.2025 про відмову, оскільки власником комунального майна рішення про передачу квартири до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації або створення органу приватизації на підприємстві не приймалось (а.с. 125-126). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Частиною 3 ст. 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальше використання і утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. За змістом ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. Згідно з п. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків - пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду у постанові від 12.03.2020 у справі №483/731/19 (провадження №61-1845св20) Верховний Суд застосував такий спосіб захисту у справі про приватизацію квартири державного житлового фонду, як визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру державного житлового фонду з покладанням обов`язку на останнього оформити право власності на приміщення. При цьому у цій справі було зроблено правовий висновок, що не є належним способом захисту визнання права власності на квартиру. Тобто, суд не може визнати право власності, він може лише визнати безпідставною відмову і зобов`язати орган оформити цю приватизацію. Згідно постанови Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №202/3820/19 (провадження №61-836св21) вимоги про зобов`язання державного департаменту житлового господарства міської ради як органу приватизації державного житлового фонду провести приватизацію квартири є обґрунтованими. Тобто, був обраний спосіб захисту - зобов`язати провести приватизацію квартири. Про ефективність та належність визначеного позивачем способу захисту порушеного права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду шляхом зобов`язання вчинити дії щодо приватизації свідчать висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №183/2859/16 (провадження №61-10997св18), від 19.06.2019 у справі №338/347/16-ц (провадження №61-24054св18), від 30.09.2020 у справі №754/6918/18 (провадження №61-13774св19) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №200/18858/16-ц (провадження №14-165цс18). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі №200/18858/16-ц (провадження №14-165цс18), було визнано неправомірною відмову департаменту житлового господарства міської ради у приватизації і зобов`язано департамент провести приватизацію квартири. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 №121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» районним в місті Києві державним адміністраціям доручено реалізовувати окремі повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), надані виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування з іншими актами законодавства, зокрема, приватизацію державного житлового фонду. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» затверджено перелік підприємств організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій. Перелік підприємств, організацій та установ, майно яких передано до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації визначений додатком 8 до даного розпорядження. Також, вищевказаним розпорядженням встановлено, що районні в місті Києві державні адміністрації, здійснюючи управління об?єктами, переданими до сфери їх управління, серед іншого, здійснюють приватизацію об?єктів житлового фонду у встановленому порядку. Тобто, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація може здійснювати управління лише тими об?єктами, які передані до сфери її управління. Судом встановлено, що до сфери управління держадміністрації КП «Святошинське лісопаркове господарство» та житловий будинок [ADDRESS] , не передавались. Відповідно до наказу Головного управління з питань майна виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28.03.2002 № 27 «Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади м. Києва» будинок 30-А на вулиці Святошинській закріплений на праві господарського відання за КП «Святошинське лісопаркове господарство». КП «Святошинське лісопаркове господарство» не зверталось до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації щодо делегування прав на здійснення приватизації спірної квартири, закріпленої за ним на праві господарського відання. Тобто, вирішення питання приватизації житла - квартири [ADDRESS] уповноважено виключно КП «Святошинське лісопаркове господарство», у господарському відання якого перебуває даний будинок. Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, Київська міська рада права та інтереси позивача не порушували. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає частковому задоволенню. V. Розподіл судових витрат враховуючи вимоги до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial