Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом, в якому (позові) просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 16.06.2017 року в розмірі 49 485 грн. 32 коп., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 16.06.2017 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої: мета кредиту: для особистих потреб; ліміт кредитної лінії в розмірі 200 000 грн.; процентна ставка 26% річних; тип процентної ставки: фіксована; обов`язковий мінімальний платіж в розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. При цьому, АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», тим самим відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Зазначив, що АТ «АЛЬФА-БАНК» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно та в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, в свою чергу, відповідач не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 20 вересня 2021 року загальний розмір заборгованості становить 49 485 грн. 32 коп. \~ \~ \~ \~Також зазначив, що 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА -БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 16.06.2017 року, укладеним між АТ «АЛЬФА -БАНК» та відповідачем, таким чином ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за зазначеним кредитним договором від 16.06.2017 року. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене вище, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЕЛІТ ФІНАНС» за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 16.06.2017 року в розмірі 49\~485 грн. 32 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду судового збору в розмірі 3\~028 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 9200 грн. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від \~11 листопада 2024 року прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи. При цьому, у зв`язку з набранням 25 квітня 2025 року чинності Законом України від 26.02.2025 № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, зокрема, змінено найменування Ленінського районного суду міста Кіровограда на Подільський районний суд міста Кропивницького. Представник позивача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» - адвокат Євдотьєв А.О. (діє на підставі довіреності від 18.03.2025 року) в судове засідання подав заяву, сформовану в системі «Електронний суд» 12.05.2025 року, зареєстровану судом 12.05.2025 року за вх. № 13922 про розгляд справи без участі представника позивача та підтримання позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] про день та місце судового розгляду справи судом повідомлявся як в порядку ч.ч.5, 6 ст. 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме: [ADDRESS] , так і в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, та з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. \~ \~ \~ \~Крім того, клопотань про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи до суду також не надходили, а так само не надходило від відповідача будь-яких заяв, клопотань, заперечень, відзиву на позов, на підставі чого справа розглянута судом за наявними у ній доказами. Зваживши доводи,\~викладені в\~позові на\~обґрунтування позовних\~вимог,\~оцінивши докази\~по справі\~в їх\~сукупності,\~з`ясувавши\~підстави та\~предмет позову,\~характер спірних\~правовідносин,\~прав та\~інтересів,\~за захистом\~яких звернувся\~позивач,\~виходячи з\~положень ст.12\~та ст.13\~ЦПК України,\~за якими\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін,\~які мають\~рівні права\~щодо подання\~доказів та\~доведення перед\~судом їх\~переконливості,\~при цьому\~суд розглядає\~цивільні справи\~в межах\~заявлених позовних\~вимог та\~на підставі\~доказів сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, та є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 16 червня 2017 року, [PERSON] , як Клієнт, запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та Банком. Відповідно до п.2 Угоди Клієнт запропонував Банку відкрити йому рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випустити міжнародну платіжну карту МС DEBIT WORLD строком дії три роки з моменту її випуску. Пунктом 3 Угоди визначені умови надання кредитної лінії, за якими: ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 200\~000 грн.; сума кредиту, що є доступною на момент укладення Угоди складає 21,\~300 грн.; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій зняття коштів готівкою встановлена в розмірі 26% річних. Тип процентної ставки фіксована. Згідно з п.п.3.3 Угоди обов`язковий мінімальний платіж становить 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Крім того, Сторони погодили, що всі відносини між Клієнтом та Банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, врегульовуються Договором. Діюча редакція Договору розміщена за електронною адресою www.alfabank.com.ua. Крім того, підпис відповідача у зазначеній Угоді свідчить про отримання ним всієї необхідної інформації про умови кредитування та про те, що акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії отримав 16 червня 2017 року. Доказів визнання недійним вищевказаного договору або його окремої частини матеріали справи не містять. Факт встановлення кредитного ліміту в розмірі 21,300 грн. та отримання кредитних коштів, а так само користування кредитними коштами, відповідачем підтверджено випискою по рахунку за кредитною карткою «WORLD Debit mastercard» за період з 16.06.2017 року по 21.09.2021 року, сформованого Банком, як Первісним кредитором. Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 вересня 2021 року між АТ «АЛЬФА -БАНК», як Клієнтом, та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», як Фактором, укладено договір факторингу № 3, за умовами якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору (п.2.1 Договору). Відповідно до п.2.2 Договору право вимоги, що відступається згідно даного Договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з п. 2.3 Договору факторингу право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором ціни права вимоги відповідно до п.4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати Фактором ціни права вимоги відповідно до п.4.2 цього Договору Сторони підписують Акт приймання передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до цього Договору. Відповідно до п.2.3.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язаний в день здійснення оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п.4.2 цього Договору додатково підготувати і передати Фактору в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві (флеш-карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) Реєстр Боржників за формою, встановленою в Додатку №1-2 (Реєстр Боржників має містити поля відповідно до переліку згідно Додатку №1 до цього Договору, з усіма заповненими даними про Боржників). Відповідно до п.4.1 Договору факторингу права вимоги за цим Договором становлять 250\~414 585,15 грн. Фактор зобов`язаний передати в розпорядження Клієнту грошові кошти та сплатити Клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 12\~844 800 грн., шляхом перерахування на рахунок Клієнта, відкритого в АТ «Альфа-Банк», в дату підписання договору (п.4.2 Договору). \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу №3 від 20 вересня 2021 року (Реєстр договорів, право вимоги за якими відступаються, та боржники за такими договорами), ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №CCNG-630661872 від 16.06.2017 року в розмірі 49 485,32 грн., з якої: 43 649, 49 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 5\~835,35 грн. - сума заборгованості за процентами на дату укладення Договору факторингу, що підтверджується також розрахунком заборгованості, наданим позивачем станом на 20.09.2021 року. При цьому, заборгованість за зазначеним договором та правильність її розрахунків відповідачем не спростована. З огляду на зазначене, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній як до відступлення належних за договором прав вимоги, так і після, - не здійснив платежів для погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, абз.2 частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України) Відповідно до вимог ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Також суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Суд вважає, що відповідач не довів суду належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених зазначеним вище кредитним договором, презумпція правомірності якого не спростована. З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності на предмет їх належності та достовірності, враховуючи також, що майнове право позивача порушене відповідачем, а тому підлягає захисту, на підставі чого суд вважає, що позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача суми боргу за угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630661872 від 16 червня 2017 року в загальному розмірі 49\~485 грн. 32 коп., з якої: прострочене тіло кредиту в розмірі 43\~649 грн. 49 коп., та заборгованість за відсотками в розмірі 5\~835,83 грн. Щодо розподілу між сторонами судових витрат по справі судом зазначається наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розгляду справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на свою користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 200 грн. 00 коп., з приводу чого суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 4-6\~статті 137 ЦПК України\~також визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведені вище положення процесуального закону дають підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації, при цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved