Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

28 січня 2025 року Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради звернулося до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення державної соціальної допомоги дитині померлого годувальника. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, подав заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом. У судове засідання відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності не подала. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 03 червня 2025 року, враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідачки про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує слухати справу за відсутності [PERSON] , та згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. [PERSON] знаходилася на обліку у якості дитини померлого годувальника в Шевченківському районі м. Харкова. На підставі заяви відповідача від 04.10.2021 р. рішенням Управління від 05.10.2021 р., відповідачу призначено державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, яка продовжувалася згідно з розпорядженнями управління. При проведенні перевірки дотримання вимог законодавства під час продовження та виплати відповідачу державної соціальної допомоги згідно листа Харківського національного економічного університету ім. Семена Кузнеця від 27.02.2023 р. було встановлено, що відповідач закінчила навчання 30.06.2022 р. У зв?язку з вищенаведеним виплату допомоги відповідачу управлінням було припинено розпорядженням Управління від 12.05.2023р. з 30.06.2022р. у зв?язку з, закінченням навчання. Згідно інформації Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 19.05.2023 р. переплата по особовому рахунку відповідача за період з 01.07.2022 р. по 31.01.2023 р. складала 14700,00 грн. Управлінням було надіслано відповідачу листа простою кореспонденцією «Укрпошта» щодо суми переплати та необхідністю її повернення. Відповідач частково погасила переплату. Згідно інформації Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 10.12.2024 р. переплата по особовому рахунку відповідача складала 12870,00 грн. На теперішній час відповідач на зв?язок з Управлінням не виходить, залишок, переплати у розмірі 12870,00 грн. не погашає. Правові засади надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю, а також надання державної соціальної допомоги на догляд визначені Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю». Згідно ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону громадяни України, які є дітьми померлого, годувальника або досягли віку, встановленого статтею 1 цього Закону і не мають права на пенсію або є особами з інвалідністю і не мають права на пенсію по інвалідності або державну допомогу у зв?язку з інвалідністю та постійно проживають на території України мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах передбачених цим, Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2005 р. №261 (далі - Порядок). Згідно положень пунктів 5 - 12 Порядку, в редакції, яка діяла на чає спірних, правовідносин, право на соціальну допомогу мають діти померлого годувальника (у тому, числі ті, що народжені до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника), який на день смерті не мав страхового стажу, необхідного для призначення пенсії для особи з інвалідністю III групи. Для визначення права на соціальну допомогу застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений на дату звернення за допомогою, законом на відповідний рік. Соціальна допомога встановлюється виходячи з розміру прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, у такому розмірі: 100 відсотків - на одну дитину померлого годувальника; Для визначення розміру соціальної допомоги застосовується прожитковий мінімум для, осіб, які втратили працездатність (або рівень забезпечення прожиткового мінімуму - у, випадках, встановлених законом), встановлений на дату звернення за допомогою законом, на відповідний рік. У разі збільшення прожиткового мінімуму перерахунок соціальної допомоги здійснюється з дати, з якої встановлений новий розмір прожиткового мінімуму (або рівня, забезпечення прожиткового мінімуму - у випадках, встановлених законом). Соціальна допомога призначається структурними підрозділами, соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення). Для призначення соціальної допомоги подаються такі документи: заява за формою, встановленою Мінсоцполітики. Під час подання заяви пред?являється паспорт громадянина України, трудова книжка та документ, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків) або дані про реєстраційний номер, облікової картки платника податків з Державного реєстру, внесені до паспорта громадянина України або свідоцтва про народження (крім осіб, які через свої релігійні, переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); декларація про доходи та майновий стан осіб для призначення соціальної допомоги, складена за формою, встановленою Мінсоцполітики (у разі потреби); копія рішення суду про визнання особи недієздатною (для недієздатної особи); копія рішення про призначення опікуна (для недієздатної особи, якій призначено опікуна); копія документа, що підтверджує повноваження представника закладу, який виконує функції опікуна над особою (для недієздатної особи, опікуна якій не призначено); Інформація про склад сім?ї зазначається в декларації про доходи та майно особи, яка звернулася за призначенням соціальної допомоги (у разі потреби). Для призначення соціальної допомоги дітям померлого годувальника додатково подаються: копія свідоцтва про народження або паспорта громадянина України особи, якій призначається соціальна допомога, з пред?явленням оригіналу; копії документів, що засвідчують родинні відносини члена сім?ї з померлим годувальником (у разі потреби); копія свідоцтва про смерть годувальника або рішення суду про визнання його, безвісно відсутнім чи оголошення померлим з пред?явленням оригіналу; довідка загальноосвітнього навчального закладу системи загальної середньої освіти, професійно-технічного, вищого навчального закладу про те, що дитина навчається за денною формою навчання (у разі потреби). Для призначення соціальної допомоги заява подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої, нотаріально. У разі звернення за призначенням соціальної допомоги дітям померлого, годувальника органи соціального захисту населення додають до заяви відомості про відсутність у померлого годувальника на день смерті страхового стажу, необхідного йому для призначення пенсії по І групі інвалідності, одержані від органів, які призначають, пенсії. Якщо особа, якій призначається соціальна допомога, не досягла повноліття або є недієздатною, заява подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки та піклування), які виконують функції опікунів чи піклувальників над особою, за місцезнаходженням таких закладів (місцем проживання особи). Соціальна допомога призначається з дня звернення за допомогою. Соціальна допомога дитині померлого годувальника призначається з дати, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення за соціальною допомогою надійшло не пізніше ніж через 12 місяців з дня смерті годувальника. Днем звернення за призначенням соціальної допомоги вважається день прийняття, органом соціального захисту населення заяви з усіма необхідними документами. Соціальна допомога призначається: дитині померлого годувальника - до досягнення 18-річного віку. Дітям померлого годувальника, які навчаються за денною формою навчання в загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, професійно-, технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів і вступом до іншого або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), державна соціальна, допомога призначається до закінчення ними навчальних закладів, але не більш як до досягнення 23 років, а дітям-сиротам - до досягнення 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд вбачає, що позивачем підтверджений факт безпідставного отримання відповідачем державних коштів. Позивачем дотримано вимоги законодавчих актів щодо припинення відповідних виплат відповідачу, та ініціювання питання про повернення надмірно сплачених коштів, однак, відповідач кошти не повернув, у зв`язку з чим суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд встановив, що відповідач без достатньої правової підстави набув за рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 12870 грн, та всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не довів шляхом надання належних та допустимих доказів повернення позивачу зазначеною суми грошових коштів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 12870 грн на підставі ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений за подання цього позову судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved