Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви 26.12.2023 АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 3-6). В обґрунтування позову зазначено, що 11.10.2018 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 11.10.2018. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 70 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за укладеним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.10.2018 станом на 02.11.2023 у [PERSON] перед банком утворилась заборгованість у розмірі 86 816, 41 грн., яка складається з: 86 816, 41 - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). На даний час відповідач не виконує свої зобов`язання, не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.10.2018 у розмірі 86 816, 41 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Заяви учасників процесу по суті справи. Відповідач правом надання відзиву відповідно до ст. 178 ЦПК України не скористався. Рух справи. Ухвалою судді Наумової О.С. від 11.03.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 48). Ухвалою суду від 13.02.2025 у відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України витребувані докази по справі (а.с. 93-94). Представник позивача Мєшнік К.І. (діє на підставі довіреності № 502-ЮД1 від 28.212.2022, а.с. 37) у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 11.06.2025 від представника відповідача адвоката Борщенко В.В. (діє на підставі ордеру серії ВН № 1397453 від 10.08.2024) черговий раз надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні. Дослідивши дану заяву, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав. За змістом статті 2 ЦПК України, одним із завдань цивільного судочинства є своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, а одним з основних принципів розумність строків розгляду справи судом. Також основою засадою цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зауважує, що право на доступ до правосуддя є одним із фундаментальних прав особи, передбачених нормами міжнародного права. Розумні строки розгляду справи є одним із невід`ємних складових такого права на доступ до правосуддя. З моменту відкриття провадження у справі ані відповідач, ані його представник жодного разу не з`являлися в судові засідання. При цьому за клопотаннями представника відповідача розгляд справи неодноразово відкладався, однак відзиву на позовну заяву чи будь-яких доказів в обґрунтування заперечень проти позовних вимог до суду не надходило. Також представник відповідача мала змогу взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте даним правом не скористалась. Призначення судового засідання в іншій справі не є безумовною підставою для відкладення розгляду цієї справи також із тих підстав, що представник відповідача не надала жодних пояснень на предмет того, які саме причини спонукали її надати перевагу участі в іншому судовому засіданні з урахуванням тих обставин, що розгляд даної цивільної справи за її ж клопотаннями відкладався неодноразово. Також представник відповідача при поданні свого попереднього клопотання про відкладення розгляду справи не інформувала суд про час та дати запланованих нею судових засідань. При цьому, згідно пункту 8 Правил адвокатської етики, що затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року від 09.06.2017 (зі змінами), у межах дотримання принципу законності адвокат зобов`язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнта. А в силу пункту 17 цих Правил приймаючи доручення про надання професійної правничої (правової) допомоги, адвокат повинен зважити на свої можливості щодо його виконання. Отже, виходячи із наведених норм Правил адвокатської етики, адвокат, прийнявши доручення клієнта, безумовно підтвердив можливість його виконання з урахуванням поточного навантаження щодо участі в інших судових процесах, стану здоров`я та інших особистих обставин адвоката. Організація робочого процесу виконання доручень адвокатом повинна здійснюватися із таким розрахунком, аби не допускалися порушення прав інших учасників судових проваджень та не відбувалося необґрунтованого затягування судочинства. Суд зазначає, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення без відкладення, а відповідач та його представник не довели існування дійсних обставин, які б зумовили необхідність відкладення розгляду справи. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно із ч. 3 цієї статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. З огляду на викладене, суд вважає, що з боку сторони представника відповідача вбачається затягування розгляду справи. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 11.10.2018 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 11.10.2018. (а.с. 14). У вказаній анкеті-заяві вказано, що [PERSON] просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами він ознайомлений, отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Відповідно до пункту 6 анкети-заяви [PERSON] просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом (номер ключа), що буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також відповідач погодився, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях і підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису. Дана анкета-заява містить особисті підписи представника Банку та [PERSON] . Також, матеріали справи містять Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», чинна редакція затверджена Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021р. та набула чинності з 27.11.2021р. (а.с. 15-27). Згідно Розділу 1 «Терміни та визначення» Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг що продуктів monobank, мобільний додаток - сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи Master Card/Visa та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Пунктами 5.3, 5.8.1 п. 5 Розділу І Умов Клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами Банку через Мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. Підпунктами 2.1, 2.4, 2.5 пункту 2 розділу II Умов визначено, що для надання послуг Банк видає Клієнту Картку (далі - Картка, або Платіжна картка). Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання Картки. Платіжна карта передається Клієнту не активованою. Платіжна картка активується Банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації Клієнта при проведенні операцій з використанням Картки при активації Картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису Клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя Платіжної картки. Згідно виписки за рахунком [PERSON] , за період з 11.10.2018 по 02.11.2023 вбачаються операції за карткою, зокрема, зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, тощо (99-128). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020р. у справі № 732/670/19, від 23.03.2020р. у справі № 404/502/18, від 07.10.2020р. № 127/33824/19, від 16.12.2020р. у справі № 561/77/19, від 12.01.2021р. у справі № 524/5556/19. З долученого паспорта споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 30-32) вбачається, що вказаний паспорт є продовженням витягів Чорної картки monobank від 27.11.2021. В графі підпис споживача зазначено, що споживач отримує паспорт споживчого кредиту в мобільний додаток та підписує його у електронному вигляді до підписання договору. Із даних цього паспорту вбачається, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2023. Виходячи з положень статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», паспорт є формою інформації, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит для можливості ознайомлення з умовами кредитування. При цьому клієнту банку може бути запропоновано декілька паспортів споживчого кредиту, які він зобов`язаний підписати. Підписання паспорту споживчого кредиту не є підставою уважати його дані частиною умов кредитного договору. Підписання паспорту споживчого кредиту має значення лише для випадків, передбачених частиною 12 статті 9 зазначеного Закону. Конкретні умови кредитного договору визначаються у наступний спосіб. Згідно із окремими положеннями статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. Згідно з положеннями статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Згідно з окремими положеннями статті 14 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до вказаних положень Закону між банком та споживачем укладається договір, який має бути підписаний сторонами. Відтак єдиним документом, який відображає узгоджену позицію між сторонами станом на дату підписання кредитного договору 11.10.2018 є анкета-заява до договору про надання банківських послуг. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 02.11.2023 складається тільки з боргу за тілом кредиту в розмірі 86 816, 41 грн. Цей розрахунок виконано виходячи з процентної ставки за користування кредитом 38, 4% на рік (у період з 23.08.2019 по 31.08.2020 процентна ставка складала 38,4%; з 01.09.2020 по 01.03.2022 процентна ставка складала 37, 2%; з 01.04.2022 по 01.07.2022 складала 19, 2 % та з 01.08.2022 по 02.11.2023 знову 37, 2 %) (а.с. 8-13). З цього розрахунку вбачається, що АТ «Універсал Банк» спрямовувало сплачені [PERSON] кошти, серед іншого, на погашення процентів за користування кредитом. Так, за період з 23.08.2019 по 02.11.2023 банком були нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом в загальному розмірі 62 674, 87 грн., які відповідачем повністю сплачено, що відображено у відповідній графі розрахунку заборгованості. Зазначаючи про наявність заборгованості за тілом кредиту, позивач самовільно включив в неї нараховані відсотки, які фактично погашені позичальником, внаслідок чого банком збільшено заборгованість за тілом кредиту на 62 674, 87 грн. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно з частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У анкеті-заяві позичальника [PERSON] не зазначені ані процентна ставка за користування кредитними коштами, ані строк повернення кредиту, ані відповідальність за порушення зобов`язань, зокрема у вигляді неустойки. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості про порушення зобов`язань та перевищення тіла кредиту розміру ліміту кредитування за рахунок надання позичальнику овердрафту для погашення його боргу за процентами, Банк посилався на Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк». Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком до суду Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank), тоді як вказані Умови і правила та Тарифи [PERSON] не підписані, зокрема електронним цифровим підписом, як це передбачено узгодженими сторонами умовами у анкеті-заяві [PERSON] до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 11.10.2018. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. За такого, суд вважає безпідставними аргументи позивача про те, що надані Банком Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» та Тарифи повинні розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, а тому з відповідачем було узгоджено у належній формі зазначені в цих документах умови кредитування. Такі висновки не суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20 відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду від 02.12.2020р. у справі № 284/157/20-ц, від 18.11.2020 у справі № 313/346/20 та від 26.12.2019 у справі № 467/555/19. При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного зазначив, що суду потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. АТ «Універсал Банк» не надало суду ні в оригіналі, ні в електронних, ні у паперових копіях Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, які були надані ним [PERSON] через мобільний додаток та які були ним підписані накладенням електронного цифрового підпису. Підписана [PERSON] анкета-заява до договору про надання банківських послуг містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання певної банківської послуги. Банк зазначав, що факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному додатку «Monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису. Між тим, аргументи позивача про те, що відповідачу було надано послуги з кредитування дистанційно та всі документи, у тому числі, Умови та правила надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту, Тарифи підписані електронним цифровим підписом відповідача та отримані ним у мобільному додатку Monobank не заслуговують на увагу з огляду на таке. Відповідно до пункту 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (в редакції на час виникнення правовідносин сторін) кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа. Пунктом 24 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що кваліфікований надавач електронних довірчих послуг - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, фізична особа - підприємець, яка надає одну або більше електронних довірчих послуг, діяльність якої відповідає вимогам цього Закону та відомості про яку внесені до Довірчого списку. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» довірчий список - перелік кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг та інформації про послуги, що ними надаються. Приписами статті 35 Закону України «Про електронні довірчі послуги» центральний засвідчувальний орган впроваджує, підтримує в актуальному стані та публікує на своєму офіційному веб-сайті Довірчий список, в якому міститься інформація про кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг разом з інформацією про кваліфіковані електронні довірчі послуги, які вони надають. Довірчий список повинен впроваджуватися, підтримуватися в актуальному стані та публікуватися в безпечному режимі з обов`язковим додаванням електронної печатки центрального засвідчуваного органу у вигляді, придатному для автоматичної обробки. Інформація, що міститься у Довірчому списку, є відкритою. Обов`язкові вимоги до Довірчого списку встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ведення Довірчого списку затверджується головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг. За інформацією з відомостей електронного реєстру чинних блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів, АТ «Універсал Банк» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг. Отже, аргументи позивача про надання відповідачу банківських послуг із застосуванням електронного цифрового підпису є неприйнятними. Твердження позивача, що Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», опубліковані на офіційному сайті Банку та публічно доступні в режимі реального часу для ознайомлення, а редакція Умов та правил, що наявні у матеріалах справи може носити показовий характер та може змінюватися позивачем є безпідставними, оскільки суперечать наведеним нормам матеріального права щодо оформлення договірних відносин сторін. АТ «Універсал Банк» не довело належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту саме шляхом використання електронного цифрового підпису, як того передбачають вимоги Закону України «Про електрону комерцію». Тож суд не може констатувати, що АТ «Універсал Банк» діяло у передбачений кредитним договором між ними спосіб, спрямувавши частину сплачених відповідачем коштів на погашення нарахованих ним процентів за користування кредитом. Відповідно суд не може констатувати, що АТ «Універсал Банк» правильно визначило розмір спірної заборгованості за кредитом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що списання АТ «Універсал Банк» коштів в рахунок погашення заборгованості за процентами не свідчить про узгодження відповідачем умов про порядок сплати та розмір процентної ставки. У позовній заяві Банк вказує на встановлення кредитного ліміту в розмірі 70 000 грн., тоді як в позовній заяві ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 86 816, 41 грн., що є суперечливим. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача коштів в розмірі 86 816, 41 грн., є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Такі висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, а тому, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Тому заборгованість за тілом кредиту становить 24 141, 54 грн. (86 816, 41 грн. - 62 674, 87 грн.), яка підлягає до стягнення з відповідача. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат. Щодо судового збору. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 27,80 % від розміру задоволених судом позовних вимог, отже, судовий збір становить 746,20 грн. (а.с. 42). На підставі викладеного,

Outcome: partial