Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

АТ «Юнекс Банк» 31.03.2025 року звернулось до суду з вищезазначеним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 30.07.2024 року в розмірі 15707, 67 грн., з яких: суми заборгованості за кредитом -6367, 26 грн.; суми заборгованості за процентами- 9340, 41 грн. Позов мотивований тим, що 30.07.2024 року між відповідачем та АТ «Юнекс Банк» укладено кредитний договір №81.7591.0724.1 на умовах, що зазначені в ньому та відповідно до публічної пропозиції «Правила (договірні умови» надання споживчих кредитів АТ «Юнекс Банк», що оприлюдненні на офіційному сайті банку за електронную адресою www/unexbank.ua. [PERSON] підписав кредитний договір №81.7591.0724.1 від 30.07.2024 року цифровим власноручним підписом шляхом створення власноручного підпису на елекронному пристрої із сенсорним екраном. Відповідно до вкзааного договору, банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 9900, 00 грн. із кінцевим терміном повернення кредиту до 30.01.2025 року. Також догвоором, а саме п. 1.10 встановлено разово комісію в розмірі 900, 00 грн. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання в повній мірі не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість станом на 24.02.2025 року у розмірі 15707, 67 грн. з яких: сума зоборгованості за кредитом складає 6367, 26 грн.; сума заборгованості за процентами складає 9340, 41 грн., яку банк просить суд стягнути з відповідача. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.04.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 09.05.2025 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що відповідач визнає позов в частини стягнення з нього залишку несплаченої суми боргу за кредитним догвором №81.7591.0724.1 від 30.07.2024 року в розмірі 1402, 57 грн., з огляду на те, що [PERSON] за період з липня 2024 року по жовтень 2024 року сплатив на користь позивача грошові кошти у розмірі 8497, 43 грн., а отже і не сплачений залишок по тілку кредиту становить 1402, 57 грн. В задоволенні решти позовних вимог сторона відповідача просить відмовити, оскільки станом на дату кладення договору відповідач є військовослужбовцем, а отже штиафні санкції, пеня, а також проценти за користування кредитом йому не мають нараховуватись відповідно до норм законодавтсва. 19.05.2025 року представником позивача [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, в якому остання вказує, що посилання відповідача на неправомірне нарахування відсотків у зв`язку з тим, що він є військовослужбовцем є необгрунтованим та недоведеним, оскільки служба у Дердавній службі соціального зв`язку та захисту інформації України не є військовою службою, а виключно державною, а тому просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 15707, 67 грн. Представник відповідача [PERSON] 23.05.2025 року нададо до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких остання заперечує проти задоволення вимог у розмірі 15707, 67 грн. та визнає позов у розмірі 1402, 57 грн., оскільки статус військовослужбовця підтверджений довідкою від 02.05.2025 року №12. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 30.07.2024 року між АТ «Юнекс Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №81.7591.0724.1 на умовах, що зазначені в ньому та відповідно до публічної пропозиції «ПРАВИЛА (ДОГОВІРНІ УМОВИ) НАДАННЯ СПОЖИВЧИХ КРЕДИТІВ АТ «ЮНЕКС БАНК», що оприлюднені на Офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua . Відповідно до пунктів 1.1, 1.4 Кредитного договору зі змінами та доповненнями Банк надав Позичальнику грошові кошти в сумі 9 900,00 грн., із кінцевим терміном повернення кредиту до 30 січня 2025 року. У відповідності до п.1.10 кредитного договору, встановлено разово комісію в розмірі 900,00 грн., яку додано до загальної суми видачі кредиту. Таким чином, загальний розмір отриманих коштів позичальником в сумі (Сума Кредиту) 9 900,00 грн. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжною інструкцією №10056 від 30.07.2024 року. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором станом на 24.02.2025 року становить 15707, 67 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом -6367, 26 грн.; сума заборгованості за процентами- 9340, 41 грн. Згідно виписки по особовому рахунку вбачаєхться, що відповідачем за період з липня 2024 року по жовтень 2024 року спалчено на користь позивача кошти в загальній сумі 8497, 43 грн. Відповідно до довідки Департаменту кадрової роботи та управління персоналом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 02.05.2025 року №212, відповідач [PERSON] є майором та з 10.02.2016 року проходить військову службу за контрактом осіб офіцерського складу в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Також вкзана інформація підтверджується Витягом з послужного списку майора [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто в повній мірі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1402, 57 грн. з врахуванням сплати відповідачем заборгованості за період з липня 2024 року по жовтень 2024 року в загальній сумі 8497, 43 грн. (9900, 00 грн. - 8497, 43 грн. +1402, 57 грн.). Щодо позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом суд зазначає наступне. Згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період» у постанові від 25.04.2018 року у справі № 205/1993/17-ц, в якій зазначено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав, особливий період не скасовано, і триває по теперішній час. Відповідно до довідки Департаменту кадрової роботи та управління персоналом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 02.05.2025 року №212, відповідач [PERSON] є майором та з 10.02.2016 року проходить військову службу за контрактом осіб офіцерського складу в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Тому відповідач [PERSON] як військовослужбовець, який перебуває на військовій службі, в силу положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не має сплачувати проценти за невиконання зобов`язань за користування кредитом з початку і до закінчення особливого періоду, який діє і по теперішній час. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості за процентами в розмірі 9340, 41 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial