Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

06.05.2025 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 12.11.2004 р. по 15.10.2024 р. Від даного шлюбу є двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що 02.12.2022 року суддею Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновською О.В. було винесено судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.11.2022 і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] старша донька [PERSON] , вже досягла віку повноліття, однак продовжувала навчатися у Відокремленому структурному підрозділі «Оптико-механічний фаховий коледж Київського Національного університету імені Тараса Шевченка» на денній формі навчання та на платній основі. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2024 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку починаючи з 23.11.2023 по 30.06.2025 до закінчення навчання. У 2024 році донька [PERSON] розпочала навчання в Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана на факультеті маркетингу на денній формі навчання та на платній основі - вартість навчання 20 900,00 грн. за семестр, тобто 41 800,00 грн на рік. Упродовж 2024 - 2025 навчального року донька одночасно закінчує навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Оптико-механічний фаховий коледж Київського Національного університету імені Тараса Шевченка» та навчається у Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана на факультеті маркетингу. На підставі зазначеного просила стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 08.05.2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.36). Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с. 37,38) 29.05.2025 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що він хворіє, сплачує аліменти на меншу дочку та на утриманні має матір 73 роки (39-40). 04.06.2025 р. до суду від позивача надійша відповідь на відзив, в якому позивач на вимогах позову наполягала з підстав зазначених в позові (а.с.55-60). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення та відмову від позовних вимог з наступних підстав. Встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з з 12.11.2004 по 15.10.2024 р. (а.с.12). Від даного шлюбу мають серед інших дітей, доньку [PERSON] , [INFO] на утримання якої позивач просить стягнути аліменти (а.с.13). 02.12.2022 року суддею Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновською О.В. було винесено судовий наказ про стягнення з Відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.11.2022 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. [INFO] старша донька, [PERSON] , вже досягла віку повноліття, однак продовжувала навчатися у Відокремленому структурному підрозділі «Оптико-механічний фаховий коледж Київського Національного університету імені Тараса Шевченка» на денній формі навчання та на платній основі (а.с.19-23, 25). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2024 року з Відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку починаючи з 23.11.2023 по 30.06.2025 до закінчення навчання (а.с.14-16). Крім того, дочка [PERSON] навчається у Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана на факультеті маркетингу (а.с.26-27). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Проте, поза увагою позивача залишилось те, що на момент пред`явлення даного позову, та на момент ухвалення даного рішення суду, аліменти на утримання дочки [PERSON] , яка продовжує навчання стягуються за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.01.2024 р. і будуть стягуватись до 30.06.2025 р. включно. Таким чином встановлено, що позов пред`явлено передчасно, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed