Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

09 січня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач вказує, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 19 червня 2024 року укладено кредитний договір № 19.06.2024-100000874. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 15 000 грн, строком на 124 днів з дати його надання. Позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 19.06.2024-100000874 від 19.06.2024 у сумі 37982,78 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13325 грн., по процентам в розмірі 14457,78 грн., додаткової комісії у розмірі 2700 грн та неустойки у розмірі 7500 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. 03.03.2025 Чорнухинським районним судом Полтавської області у справі №549/12/25 ухвалено заочне рішення, яким позов ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у сумі 37982,78 грн задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» 37982,78 грн заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 19.06.2024 №19.06.2024-100000874 та 2422,00 грн витрат на сплату судового збору. 28 березня 2025 року відповідач [PERSON] через свого представника Грицика Д.С. звернувся до Чорнухинського районного суду Полтавської області з заявою про скасування заочного рішення, яка обгрунтована тим, що суд помилково визнав належне повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи. [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] та враховуючи те, що відповідач з 24.02.2022 проходить військову службу, він не міг отримати судову повістку та з`явитися в судове засідання 03.03.2025 для надання пояснень та доказів для підтвердження своїх заперечень на позовну заяву та подати відзив на позовну заяву. Відповідач з розрахунком заборгованості по кредитному договору №19.06.2024-100000874 від 19.06.2024 не погоджується, та вважає, що підлягають стягненню тіло кредиту в розмірі 5000 грн. у зв`язку з тим, що відповідач повернув ТОВ «Споживчий центр» 10000 грн і відповідно проценти у розмірі 14 457,78 грн та неустойка у розмірі 7500 грн нараховані безпідставно. Крім того, відповідач зазначає, що судом помилково було стягнуто судовий збір у розмірі 2422,40 грн, відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій та за п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій- у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав та відповідно до цієї норми звільняється від сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області. 14 квітня 2025 року ухвалою суду заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Грицика Д.С. задоволено, скасовано заочне рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 03.03.2025 у справі № 549/12/25 за позовом ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.04.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Грицик Д.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що [PERSON] заперечує щодо позовних вимог по справі 549/12/25 та вважає їх безпідставними, оскільки [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , що підтверджується довідкою №132 від 15.02.2025 та військовим квитком згідно записів якого [PERSON] є мобілізованим з 24.02.2022 по теперішній час, не звільнений з військової служби. 19 червня 2024 року відповідач уклав з ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір №19.06.2024-100000874. Відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 15000 грн строком на 124 днів. Також, 19 червня 2024 року відповідач повернув ТОВ «Споживчий центр» кредитні кошти у розмірі 10000 грн через електронну платіжну систему SERVICE IPAY.UA, що підтверджується банківською випискою. Разом з тим, позивач в своїй заяві дану оплату не врахував та в позовній заяві просив стягнути тіло кредиту 13325 грн. Відповідач не погоджується з розміром нарахованої заборгованості, та визнає тіло кредиту у сумі 5000 грн та зазначає, що позивачем в порушення ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпідставно нараховано проценти в розмірі 14457,78 грн та 7500 грн неустойки. 07.05.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором. 20.05.2025 від ТОВ «Споживчий центр» надійшли додаткові пояснення, у яких зазначає, що дії відповідача із часткової сплати боргу у сумі 10000 грн є підтвердженням визнання наявності боргу. Із заявою про зменшення розміру заборгованості відповідач до ТОВ «Споживчий центр» не звертався, необхідного переліку документів, на підтвердження що [PERSON] є військовослужбовцем не надав. ТОВ «Споживчий центр» зазначає, що правових підстав для застосування пільги до відповідача не мав. 21.05.2025 від ТОВ «Споживчий центр» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог у якій вказано, що сторона позивача бажає зменшити розмір позовних вимог за наступним розрахунком: 13325 грн - тіло кредиту, 2700 грн додаткова комісія, а загалом 16025 грн. У зв`язку з порушенням строків на подання заяви про зменшення позовних вимог представником позивача у судовому засіданні було заявлено клопотання про визнання причини пропуску строків поважною. Ухвалою суду від 26.05.2025 було визнано поважними причини пропуску пдання заяви про зменшення позовних вимог, заяву представника ТОВ «Споживчий центр» про зменшення позовних вимог було прийнято та ухвалено у подальшому справу розглядати з урахуванням зменшених позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про зменшення позовних вимог, та просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість в сумі 16025 грн та судові витрати покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Грицик Д.С. в судовому засіданні частково визнав тіло кредиту в розмірі 5000 грн. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що 19 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 19.06.2024-100000874, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит строком на 124 дні у розмірі 15000 грн. Відповідно до п.7 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору № 19.06.2024-100000874 «Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.» Відповідно до п.8 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору № 19.06.2024-100000874 «Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.» Відповідно до п.9 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору № 19.06.2024-100000874 «Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 1.47% = (27300/15000)/124 ? 100%.» В матеріалах справи міститься підтвердження квитанцією про видачу коштів відповідачу 19.06.2024 року в розмірі 15000 грн. Укладаючи кредитний договір, сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема, суму кредиту, відсоткову ставку, комісію та строк кредитування. За вимогами ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією заявки на укладення кредитного договору від 19 червня 2024 року та паспортом споживчого кредиту, які містять електронний підпис відповідача. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 19.06.2024 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) від ТОВ «Споживчий центр» щодо укладення Договору № 19.06.2024-100000874 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС одноразового ідентифікатора «[NUMBER]» (направленого позичальнику на номер телефону [NUMBER] , який було вказано останнім в заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, позивач вказує, що станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 37982,78 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13325 грн., по процентам в розмірі 14457,78 грн. додаткової комісії у розмірі 2700 грн та неустойки у розмірі 7500 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». 21.05.2025 від ТОВ «Споживчий центр» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Сторона позивача бажає зменшити розмір позовних вимог за наступним розрахунком: 13325 грн - тіло кредиту, 2700 грн додаткова комісія, а загалом 16025 грн. Позивач додав картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яка є належним та допустимим доказом та прийнята судом, оскільки без її прийняття суд позбавлений можливості надати оцінку доводам сторін щодо визначення суми тіла кредиту тоді як позивач визначає тіло кредиту 13325,00 грн., а відповідач не визнає всю вказану суму тіла кредиту. Відповідно до змісту даного розрахунку вбачається, що 19.06.2024 відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 15000 грн. З картки субконто вбачається, що за період з 19 червня 2024 року по 05 травня 2025 року, відповідач 19 червня 2024 року сплатив на користь ТОВ «Споживчий центр» 10000 грн. У п.11 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору №19.06.2024-100000874 (кредитної лінії) зазначено: «Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі- "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 1350 грн. Комісія за надання нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів». П. 12 «Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - "Комісія за обслуговування", "Комісія") - 1350 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів.» Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Комісія нарахована позивачем є узгодженою сторонами під час підписання договору № 19.06.2024-100000874, відповідно до якого комісія, пов`язана з наданням кредиту в розмірі 1350 грн нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Разом з тим, відповідно до умов договору кредитором нараховується комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1350 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Споживчий Центр» комісія в розмірі 2700 грн. Враховуючи заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, ТОВ «Споживчий центр» зменшено розмір позовних вимог за наступним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 19.06.2024-100000874 :13325 грн - тіло кредиту, 2700 грн - додатково комісія, а загалом 16025 грн. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту детального розрахунку заборгованості (карта субконто контрагенти, договори 19.06.2024 - 05.05.2025), вбачається, що 19.06.2024 відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 15000 грн. Відповідно до картки субконто 19 червня 2024 року відповідач сплатив на користь ТОВ «Споживчий центр» 10000 грн. Разом з тим відповідно до розрахунку заборгованості 19.06.2024 було нараховано відсотки у розмірі 225 грн. та комісію в розмірі 1350 грн, що відповідає п.11 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору №19.06.2024-100000874 (кредитної лінії) зазначено: «Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі- "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 1350 грн. Комісія за надання нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів». Також, на підтвердження повернення кредитних коштів представник відповідача надав суду копію виписку по картці/рахунку [NUMBER] за період 19.06.2024, у якій зазначається, що відповідач сплатив на рахунок ТОВ «Споживчий центр» грошові кошти у сумі 10000 грн. Суд дійшов висновку, що сплачені кошти відповідачем 19.06.2025 у сумі 10000 грн було зараховано в рахунок погашення тіла кредиту, комісії в розмірі 1350 грн. та процентів в розмірі 250 грн. Таким чином, станом на 19.06.2024 з врахуванням проведеної позивачем проплати 10000 грн. несплачене тіло кредиту за договором №19.06.2024-100000874 залишилося у розмірі 6575, 00 грн., що також відображено у картці субконто. В подальшому, на виконання п.7 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору № 19.06.2024-100000874, яким передбачено, що «Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів позивачем було нараховано 225 грн. за кожен день користування кредитом. У карті субконто контрагенти, договори, яка була надана позивачем вбачається, що заявлена позивачем сума 13325,00 грн, яку просить стягнути з відповідача визначена станом на 19.07.2024. Також, зі змісту вказаної карти субконто контрагенти, договори, яка була надана позивачем вбачається, що заявлена відповідачем до стягнення сума 13325,00 грн. складається з тіла кредиту, яке було несплачено станом на 20.06.2024 та становить 6575,00 грн. та 6750 грн. відсотків за користування кредитом за процентною ставкою «Стандарт» визначеної у п.7 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору № 19.06.2024-100000874 у розмірі 1,5% за один день (225 грн.*30 днів). Наведені обставини свідчать, що фактично несплачене позивачем тіло кредиту становить 6575,00 грн. Як у позовній заяві, так і у заяві про зменшення позовних вимог позивачем було визначено тіло кредиту у розмірі 13325,00 грн., однак це не знайшло свого підтвердження при розгляді справи в суді та було спростовано поданою позивачем картою субконто контрагенти, договори, тобто позивачем не було доведено заявлений розмір заборгованості тіла кредиту у розмірі 13325,00 грн. Суд не надає оцінку правомірності нарахованих відповідачу відсотків за кредитом у сумі 6750 грн., оскільки предметом даного судового позову з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог визначено позовні вимоги про стягнення кредитних коштів у сумі 16025,00 грн., які складаються з 13325,00 грн. - тіла кредиту та 2700,00 грн. - додаткової комісії. Що стосується вимоги щодо стягнення комісії в розмірі 2700 грн, то вона підлягає частковому задоволенню. Суд враховує сплачені кошти відповідачем 19.06.2025 у сумі 10000 грн, з яких 1350 грн було зараховано на сплату комісії, що нарахована відповідно до п. 11 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору № 19.06.2024-100000874, що відображено у карті субконто контрагенти, договори, яка була надана позивачем. Відповідно комісія, що підлягає стягненню з відповідача відповідно до п. 12 відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору № 19.06.2024-100000874 становить 1350 грн. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги ТОВ "Споживчий центр" частково. Вирішуюси питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Що стосується посилання представника відповідача на наявність у відповідача пільг зі сплати судового збору, суд зазначає наступне. При розгляді заяви про перегляд заочного рішення суд виходив з того, що відповідач подану заяву обгрунтовував порушенням відповідачем п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та його прав, як учасника бойових дій, тому у даному випадку суд вважав наявність у відповідача пільг щодо сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Суд звертає увагу, що п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняє від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема, статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто, встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 зазначено, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.12, 22 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Незмінність судової практики щодо застосування п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» підтверджується, зокрема, ухвалами Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі №569/5837/24, від 26 вересня 2024 року у справі №242/96/22, від 16 жовтня 2024 року у справі №755/1619/17. Отже, враховуючи заявлені вимоги, які полягають у стягненні з відповідача неповернутих позивачу кредитних коштів, у суду відсутні підстави вважати, що справа пов`язана із порушенням прав [PERSON] , як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту відповідача як учасника бойових дій, позаяк даний спір пов`язаний із захистом прав та інтересів позивача щодо повернення наданих у кредит коштів, тому пільги, визначені п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на [PERSON] не поширюються. Розподіл судових витрат суд здійснює в порядку, визначеному статтями 133, 137, 141 ЦПК України, з врахуванням частки задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача [PERSON] , на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» 421,87 грн витрат зі сплати судового збору.

Outcome: partial