Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивачка звернулася\~до суду\~з позовом,\~в якому\~зазначає,\~що вони\~від зареєстрованого\~шлюбу із\~відповідачем мають\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який потребує\~постійного догляду.\~Із урахуванням\~заяви про\~збільшення позовних\~вимог зазначилв\~наступне.\~Судовим наказом\~від 03.10.2022\~року по\~справі №\~182/2524/22\~Нікопольським міськрайонним\~судом Дніпропетровської\~області з\~ [PERSON] \~стягуються аліменти\~на утримання\~дитини у\~розмірі 1/4\~від усіх\~видів заробітку,\~але не\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку щомісяця,\~починаючи з\~22.06.2022р.\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття.\~Син постійно\~потребує серйозної\~медичної допомоги,\~через встановлені\~діагнози:\~гідронефроз лівої\~нирки,\~кіста правої\~нирки,\~порушення активності\~з дефіцитом\~уваги,\~загальний недорозвиток\~мовлення 1\~-й\~рівень,\~моторна алалія,\~соматогенні,\~атонічний дерматит,\~інфекційний мононуклеоз,\~правобічна коса\~пахова грижа,\~синехін,\~хронічна діарея,\~систематичні захворювання\~бронхів,\~синдром гіперзбудженни,\~затримка психо-мовленевого\~розвитку 2-го\~рівня,\~ангіопатія сітківки. Нею вже було витрачено 28011,99 грн., тому вона вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити на її користь половину зазначених витрат, а саме: 14005,97 грн. Додаткові витрати на лікування та препарати, які призначені для дитини та потрібні кожного місяця складають 19838,35 грн. Також просила стягнути із відповідача одноразові передбачувані додаткові витрати на дитину: аналізи у приватних лабораторіях, реабілітація у ЦФР «Крок за кроком», обстеження зору і т.д. Ухвалою судді від 18.11.2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження\~з викликом сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. 17.12.2024 року відповідачем подано до суду відзиві, в якому останній зазначив, що позовні вимоги визнає частково з огляду на таке. Понесені додаткові витрати на лікування протягом 2023-2024 року відповідно до таблиці розрахунку відповідач визнає, і не заперечує позов в цій частині стягнення з нього на користь позивача додаткових витрат на лікування сина одноразово. Вимога позивачки про стягнення додаткових витрат починаючи з 2023 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття є необґрунтованою і зухвалою, оскільки переконаний, що дитина не є невиліковно хворою, його стан здоров`я покращується, і лікарі не встановлюють невиліковних діагнозів. Він є військовослужбовцем, з нього і так стягуються аліменти на утримання сина, а тому стягнення додаткових витрат на постійній основі залишать його самого зовсім без засобів існування. Тому в цій частині просив відмовити. А також зазначив, що є учасником бойових дій, а тому судові витрати з нього не стягуються. 09.01.2025 року позивачкою подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач цілком усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, згода відповідача компенсувати частину вже понесених витрат на лікування дитини, не може звільнити його від обов`язку брати участь у передбачуваних додаткових витратах, що викликані особливими обставинами. 16.01.2025 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про доходи [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) за період з 22.06.2022 по 01.01.2025 року. 07.04.2025 року [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила Стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] додаткові виплати на лікування сина [PERSON] , [INFO] , одноразово в розмірі 14005,97 грн.; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , періодичні додаткові витрати у розмірі 19938,35 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO] , починаючи з 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття; Стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] додаткові витрати у розмірі 210632,00 грн. одноразово; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць; стягнути із [PERSON] судовий збір на корить держави, та витрати на правову допомогу на її користь. 28.04.2025 року на адресу суду надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому зазначив, що понесені додаткові витратити на лікування протягом 2023-2024 року відповідно до таблиці розрахунку визнає, і не заперечує позов в цій частині стягнення з нього на користь позивача додаткових витрат на лікування сина одноразово у розмірі 14005,97 грн. Вимога позивачки про стягнення додаткових, витрат починаючи з 2023 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, є необґрунтованою і зухвалою. А тому в іншій частині позовних вимог просив відмовити. І залишити без задоволення вимогу про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки така належним чином не підтверджена та необґрунтована. 28.04.2025 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області витребувано у Державної податкової служби України інформацію про доходи громадянина України [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 01.01.2022 року по день надання відповіді. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Вислухавши позивачку у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами письмові докази, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Судовим наказом від 03.10.2022 року по справі № 182/2524/22 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22.06.2022р. і до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою ВПО. Батьки позивачки померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть. Позивачкою до\~позовної заяви\~додано виписки\~із медичної\~карти стаціонарного\~хворого,\~консультативні висновки\~про те,\~що дитина\~потребує постійної\~медичної допомоги,\~через встановлені\~діагнози:\~гідронефроз лівої\~нирки,\~кіста правої\~нирки,\~порушення активності\~з дефіцитом\~уваги,\~загальний недорозвиток\~мовлення 1\~-й\~рівень,\~моторна алалія,\~соматогенні,\~атонічний дерматит,\~інфекційний мононуклеоз,\~правобічна коса\~пахова грижа,\~синехін,\~хронічна діарея,\~систематичні захворювання\~бронхів,\~синдром гіперзбудженни,\~затримка психо-мовленевого\~розвитку 2-го\~рівня,\~ангіопатія сітківки, розлад аутистичного спектру. Дитина дійсно має певні захворювання, що підтверджено дослідженою судом медичною документацією. Окрім цього, значимим доказом, який спростовує аргументи відповідача про те, що позивачка штучно створює «хвору» дитину, є посвідчення серії [NUMBER] про інвалідність дитини [PERSON] , 2021 р. н. Дохід, який отримує позивачка, як мати дитини інваліда дорівнює 2934 грн. 20 коп. щомісячно. Як зазначила позивачка, вона, дотримуючись рекомендацій лікарів, оплачує медичні препарати та консультації лікарів, які необхідні для підтримки стану здоров`я дитини. Дитина потребує постійної медичної допомоги та нагляду у Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охмадит» МОЗ України, внаслідок чого позивачка вже вимушена нести додаткові витати на лікування та реабілітацію, проте через брак коштів позбавлена можливості на їх своєчасне та повне забезпечення. Позивачка [PERSON] вже понесла додаткові витрати на дитину у сумі 28011,99 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17. Оскільки\~тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Додаткові витрати мають нести батьки у рівних частках. Судом детально досліджені надані позивачем фінансові документи (чеки, накладні), якими обґрунтована сума додаткових витрат. Визначаючи кожну суму суд вважає, що зазначена позивачкою сума 28011,99 грн. є доведеною як додаткові витрати, пов`язаних із лікуванням дитини. Оскільки батьки мають рівний обов`язок в утриманні, лікуванні, догляді дитини, то враховуючи і той факт, що відповідачем визнано позов у цій частині, суд вважає, що з останнього підлягає стягненню половина доведеної суми - 14005,97 грн. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] що до місячних (постійних) додаткових витрат на дитину у розмірі 19938,35 грн., починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивачка на обґрунтування позову надала до суду докази, які вказують на те, що у наслідок захворювання малолітнього сина\~\~ [PERSON] , [INFO] , визнано дитиною з інвалідністю. У зв`язку із захворюванням малолітній [PERSON] регулярно проходить курс лікування та реабілітації на платній основі. На підтвердження здійснення таких витрат позивачем надано суду ряд чеків щодо оплати медичних послуг та препаратів. Відтак, позивачкою доведено, що син сторін у справі потребує лікування та витрати на лікування та реабілітацію є регулярними та вартісними. При цьому, відповідач щодо вказаної позовної вимоги заперечив, посилаючись на те, що його середній дохід складає 24000,00 грн., з нього і так стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, а додаткові витрати у розмірі 19938,35 грн. поставляють його у скрутне матеріальне становище. Як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованих та виплачених доходів за період з січня 2022 року по березень 2025 року, середній дохід [PERSON] за 2024 рік складав 36442,15 грн. Таким чином, приймаючи до уваги встановлені судом особливі обставини, зокрема, хворобу неповнолітньої дитини, та обов`язок батька брати участь у додаткових витратах на лікування дитини, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, зокрема у твердій грошовій сумі у розмірі 9000,00 грн. щомісячно. При цьому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання малолітнього сина починаючи з дня звернення до суду і протягом трьох років, тобто з 15.11.2024 року і до 15.11.2027 року. Суд вважає, що додаткові витрати за аналогією з аліментами повинні стягуватися із дня звернення до суду, відповідно до ч. 2 ст.191 СК України, оскільки додаткові витрати, як і аліменти, спрямовані на забезпечення потреб дитини, і їх необхідність виникає в особи матері дитини в момент її звернення до суду. Оскільки стягнення додаткових витрат до повноліття дитини, якій зараз виповнилося 4 роки, тобто на майбутнє на 14 років вперед у конкретно визначеному розмірі в твердій грошовій сумі, є занадто довгим періодом, який має високий ризик суттєвих змін в житті сторін. В майбутньому позивачка не позбавлена права звернутися до суду із аналогічним позовом. Визначаючи такий розмір, суд враховує, що позивачка не може працевлаштуватися через необхідність постійного догляду за сином. Єдиним її доходом є соціальна виплата по інвалідності дитини та аліменти на його користь. Особи, які б могли надати допомогу позивачці, навіть у вигляді догляду за дитиною, в житті [PERSON] відсутні, що доводиться свідоцтвом про смерть батьків. Окрім цього, слід врахувати, що позивачка є тимчасово переміщеною особою і не має в м. Українка міцних соціальних зав`язків, які б могли створити для неї підтримуюче середовище, надати допомогу по догляду за дитиною. Позивачка також зазначила, що натепер влаштування малолітнього [PERSON] до дитячого садку неможливо через його нездатність контролювати випорожнення кишківника. Відповідач не може спростувати ці факти, його заперечення фактично звелися до звинувачення позивачки у «надуманості» хвороби дитини. В суду немає підстав не довіряти поясненням позивачки та наданим на підтвердження її пояснень документам. Вказаний розмір додаткових витрат у розмірі 9000 грн., навіть із врахуванням аліментних зобов`язань, не є таким, що перевищує 50 % відрахувань із заробітної плати [PERSON] . Позовну вимогу [PERSON] про одноразове стягнення з [PERSON] додаткових витрат на дитину у розмірі 210632,00 грн. суд вважає за необхідне залишити без задоволення з огляду на таке. Мотивуючи вказану позовну вимогу, позивачка зазначає, що одноразові передбачувані додаткові витрати на дитину обумовлені станом здоров`я дитини, його потребами в лікуванні. Давіду життєво необхідно здати аналізи у «МЛ «ДІЛА» і «G.LAB», реабілітація у ЦФР «Крок за кроком»; пройти обстеження зору у офтальмологічній клініці «Візіум», що підтверджується медичними документами та рахунком вартості реабілітації за офіційними цінами закладів та лабораторій. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, установлених цим кодексом. Щодо здачі аналізів «МЛ «ДІЛА» і «G.LAB» суд вважає, що їх проведення можливо забезпечити стягненням із відповідача додаткових витрат в розмірі 9000 грн. щомісячно, доцільність яких суд вже раніше обґрунтував. Також суду не надано доказів погодження з відповідачем зазначених позивачкою закладів для проходження дитиною реабілітації чи діагностики зору. Враховуючи, що вартість послуг є суттєвою, суд не може ігнорувати розмір доходів відповідача, який в середньому складає 36\~000 грн., і покласти на сторону неспівмірні витрати. Суд зауважує, що згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вищезазначеного, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для одноразового стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 210632,00 грн., у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Твердження відповідача про те, що він учасник бойових дій і з нього не стягуються судові витрати не заслуговують на увагу, оскільки чинним Законом України «Про судовий збір», зокрема, п. 13 ч.1 ст. 5 вказаного закону передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, тобто їх прав саме як учасників бойових дій чи постраждалих осіб. У даній справі вимоги позивачки не стосуються прав відповідача як учасника АТО або учасника бойових дій.\~ За таких обставин позивачка у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141,\~142 ЦПК України\~\~1211,20 грн. грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial