Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

У квітні 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну, збільшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей. Заяву обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 02.06.2007 по 14.11.2018. Від вказаного шлюбу сторони мають двох літей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 29.06.2016 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з 21.03.2016 і до досягнення [PERSON] повноліття, а після - у розмірі 1 500 грн., щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. На даний час матеріальний стан відповідача значно змінився, він офіційно працевлаштований, має постійну роботу та отримує щомісячну заробітну плату та має змогу утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, позивач вимушена звернутись до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Ухвалою судді від 23.04.2025 позовну заяву призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До суду 02.06.2025 надійшли письмові заперечення відповідача на позов, в яких відповідач зазначив, що дбає про здоров`я своїх дітей, надає додатково гроші на їх потреби, придбає для дітей одяг та інші речі, купляє подарунки на їх дні народження. Крім того, зазначив, що має на утриманні третю дитину [PERSON] , [INFO] , яка теж потребує матеріальної допомоги від відповідача. На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. До суду 10.06.2025 від позивача надійшли письмові заперечення на заперечення відповідача, в яких позивач наполягала на обґрунтованості позовних вимог та просила позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання сторони не з`явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 02.06.2007 по 14.11.2018. Від вказаного шлюбу сторони мають двох літей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 29.06.2016 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з 21.03.2016 і до досягнення [PERSON] повноліття, а після - у розмірі 1 500 грн., щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Законодавцем, положенням ч.2 ст.51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.06.2016 на користь позивача, на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки на кожну дитину всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Таким чином, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Разом з тим, факт народження у платника аліментів іншої дитини без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів. Таким чином, окрім факту народження нової дитини, платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (постанова Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19). Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Вимогами ст. 191 СК України, визначено, що лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а збільшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, тобто з моменту набрання рішенням суду законної сили. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги частково ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме в частині збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.06.2016 на користь позивача, на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, що відповідає інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Визначення вказаного способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дітей на утримання від батька відповідно до положень Закону. Позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач просить стягувати з відповідача у сукупності 2/3 його заробітків (доходу), що перевищує розмір аліментів, встановлених ч. 5 ст. 183 СК України у розмірі на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, не обґрунтувавши при цьому належними та допустимими доказами необхідність сплати аліментів у підвищеному розмірі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial