Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить: 1) визнати неправомірними дії Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» щодо зняття з обліку вузла розподільного обліку теплової енергії та проведення нарахування за комунальні послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії в опалювальні сезони 2019-2025 роки, без урахування щомісячних показань лічильника (заводський номер 43983881), що обліковує теплову енергію за адресою: [ADDRESS] ; 2) зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» повернути на облік вузол розподільного обліку теплової енергії, що встановлений у квартирі [ADDRESS] та здійснити перерахунок нарахувань за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії з жовтня 2019 року, враховуючи показання вузла розподільчого обліку спожитого тепла (заводський номер 43983881), встановленого в квартирі за адресою: [ADDRESS] та розміру здійснених оплат. В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначила, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, укладеного 14.04.1998 року та зареєстрованого в реєстрі за №1166. У 2014 p. розроблено проект вузла обліку теплової енергії на опалювальний період та літній період квартирі [ADDRESS] . 25.10.2014 введено в експлуатацію встановлений в квартирі [ADDRESS] вузол обліку теплової енергії типу SensoStar2, завод, №43983881. ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», як виконавець послуг з централізованого опалення, здійснював нарахування з урахуванням показань встановленого засобу обліку теплової енергії. Крім того, в договорі про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню №024015800070100 від 03.02.2016, що укладений між Позивачем та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», вказаний зазначений вище вузол обліку теплової енергії, оскільки облік теплової енергії здійснювався ним. З 01.05.2018 виконавцем послуг з централізованого опалення стало КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», яке до закінчення опалювального період 2018/2019 р., нарахування плати за зазначену послугу здійснювало з урахуванням показань встановленого в квартирі вузла обліку теплової енергії. В опалювальному сезоні 2019/2020 р. Відповідач перестав зазначати вузол обліку в квитанціях на оплату та здійснювати нарахування з урахуванням його показань. З листопада 2021 року Відповідач почав надавати послуги з постачання теплової енергії. З метою відновлення даних про засіб обліку теплової енергії Позивач зверталась до Відповідача із відповідним листом. У подальшому, листом від 02.12.2024 року №4/03.2/13989 Відповідач повідомив про відсутність підстав для відновлення на абонентському обліку вузла розподільного обліку теплової енергії, що встановлений у квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що при влаштуванні вузла обліку теплової енергії у вказаній квартирі недотримані вимоги ДБН В.2.22-15-2019 та ДБН В.2.5-67:2013. У зв`язку з чим Позивач вважає, що Відповідач неправомірно нараховує оплату без врахування показів лічильника квартири, на підставі чого вона звернулась до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. 25.02.2025 р. на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти заявлених вимог, серед іншого зазначаючи, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» стало виконавцем послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) лише з 01.05.2018, у тому числі і у будинку Позивача, згідно рішення Київської міської ради від 24.04.2018 № 5174/581, відповідно до якого Угода щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27.09.2001 припиняє свою дію стосовно майна ТЕЦ №5 та ТЕЦ №6, сміттєспалювального заводу (Завод «Енергія») з 01.08.2018, а стосовно іншого майна - з 01.05.2018.Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2018 №829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, відповідно до п. 6 якого встановлено 4 критерії до внутрішньобудинкової системи опалення, за дотримання яких наявна технічна можливість встановлення окремих вузлів обліку теплової енергії. Разом з тим, внутрішньобудинкова система опалення будинку [ADDRESS] - вертикальна, що не дозволяє встановлення розподільного обліку теплової енергії. Тому нарахування позивачеві оплати за надані послуги з централізованого теплопостачання відбувається за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири. Представник відповідача також звернув увагу суду на те, що у квартирі Позивача подача теплоносія здійснюється за вертикальною системою, у зв`язку з чим у ній можливим є влаштування приладів-розподілювачів, а не встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії. Вузли розподільного обліку теплової енергії у будинку з вертикальною системою централізованого опалення не встановлюються, оскільки це призводить до втручання в систему опалення і як наслідок, веде до порушення як гідравлічного режиму системи опалення, так і теплового балансу будинку в цілому. 13.03.2025 р. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій Позивач зазначила, що в квартирі [ADDRESS] встановлено вузол обліку теплової енергії у 2014 році, тобто до моменту прийняття і набрання чинності нормативно-правовими актами, на які посилається Відповідач у відзиві. Крім того, виконавці послуг ПАТ «Київенерго» і КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» прийняли на облік квартирний засіб обліку теплової енергії, а тому до опалювального сезону 2019/2020 рр. нарахування за послугу з централізованого опалення здійснювалося з урахуванням показань. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з такого. Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування, укладеного 14.04.1998 року та зареєстрованого в реєстрі за №1166, належить частина квартири [ADDRESS] . Розроблений і погоджений у 2014 році Проект вузла обліку теплової енергії на опалювальний та літній період за адресою: [ADDRESS] , повністю відповідає всім діючим нормативним документам і правилам. На засіб вимірювальної техніки наданий сертифікат відповідності. Відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню №024015800070100 від 03.02.2016, що укладений між Позивачем та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», вказаний вище вузол обліку теплової енергії (заводський номер 43983881), оскільки облік теплової енергії здійснювався ним. Згідно з Актом введення в експлуатацію вузла комерційного обліку теплової енергії від 25.10.2014 р., представником виконавця послуг лічильник (заводський номер 43983881) прийнято на облік. До вересня 2019 року при нарахуванні оплати за надані послуги з централізованого теплопостачання, Відповідач враховував покази вказаного лічильника. На заяву позивача, листом від 02.12.2024 р. № 4/03.2/13989 Відповідач повідомив, що у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» змінено підходи до встановлення і обслуговування засобів обліку теплової енергії. Технічна можливість встановлення та обслуговування вузлів розподільного обліку визначається організацією, яка має відповідну ліцензію, згідно з Порядком, затвердженим постановою КМУ № 829 від 10.10.2018 р. У будинку [ADDRESS] відсутнє окреме відгалуження системи опалення та відсутня технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку, а тому нарахування всім мешканцям будинку здійснюється за фактично спожиті обсяги теплової енергії за показаннями вузла комерційного обліку пропорційно до опалювальної площі квартир. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем), у даному випадку послуг з постачання теплової енергії, та фізичною особою (споживачем), урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Так, згідно статті 6 Закону України «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії. До прийняття порядку, яким мала бути встановлена процедура взяття на абонентський облік, а також здійснений перегляд інших нормативно-правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила). Відповідно до абз. 2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 29 Правил споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку. Згідно вимог абз.5 п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення № 630, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»: вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно. Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги. Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 затверджено Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії. Пунктом 6 Порядку № 829 передбачено, що технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації. Згідно п. 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах. Відповідно до вимог п. 10 Порядку № 829 оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09 серпня 2018 року № 205, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Оцінка доказів і мотиви суду. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд звертає увагу, що встановлення і прийняття на облік лічильника теплової енергії для квартири позивача відбулось у встановленому законом порядку, на підставі чинних на той час Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630. Відповідач нараховував оплату за надані послуги з теплопостачання на підставі показів лічильника для квартири позивача до вересня 2019 року, а отже вважав це технічно можливим до вказаного часу. Порядок № 829, на який посилається Відповідач, набрав чинності лише 24.10.2018, а тому в силу статті 58 Конституції України, положення та вимоги даного порядку мають застосовуватися з моменту набрання ним чинності, до нових відносин, які визначають процедуру встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії та не мають зворотної сили до вже встановлених лічильників, які були прийняті на облік. Крім того, Порядок № 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами. Вказаний порядок не передбачає повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності Порядку № 829. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22.12.2023 року у справі №753/2748/20. Враховуючи, що зміна законодавства, що регулює питання порядку встановлення та прийняття на облік вузла розподільчого обліку теплової енергії, не припиняє можливість споживача теплової енергії за наявності встановленого у передбаченому порядку (на момент встановлення) індивідуального приладу обліку тепла оплачувати такі послуги за показниками відповідного лічильника, суд вважає, що відповідачем неправомірно знято з обліку встановлений в квартирі позивача прилад обліку теплової енергії та, як наслідок, неправомірно нараховано оплату за послугу з постачання теплової енергії без урахування щомісячних показників такого лічильника. Доказів на спростування позовних вимог Відповідач не надав. Оскільки Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то з Відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в загальному розмірі 2 422,40 грн. (1 211,20 грн.+1 211,20 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved