Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 15.12.2014 року відповідач та АТ «Альфа-Банк» шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якої [PERSON] було встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 75000,00 грн., процентна ставка склала 24 %, обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Однак у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 20.12.2021 заборгованість за кредитним договором складає 59168 грн. 71 коп. 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором від 15.12.2014 року, що і стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 15.12.2014 року в розмірі 59168 грн. 71 коп. та судові витрати. Представник позивача надав письмове клопотання, за змістом якого просить справу розглядати у відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 49). Відповідач фактично заперечує проти позову з тих підстав, що положення кредитного договору від 15 грудня 2014 року укладеного між ним та первісним кредитором в частині сплати щомісячних платежів за додаткові послуги у вигляді комісії за розрахунково касове обслуговування\~ суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», ЦК України. Йому щомісячно крім відсотків за користування кредитом нараховувалась комісія за розрахунково касове обслуговування\~ кредитної заборгованості , ним за час користування кредитом по договору в період з 5 грудня 2014 року по 5 лютого 2024 року сплачено 78197 грн. 8 коп. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.12.2014 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії у розмірі 75000 грн. з процентною ставкою 24 % річних, з обов`язковим мінімальним платежем у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. (т.3 а.с. 3). Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язався для погашення кредиту, сплачувати плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів. Судом встановлено, що відповідно до анкети заяви\~ клієнт згоден на надання послуги по наданню йому інформації стосовного його кредиту (наявність та сума заборгованості за кредитом , нараховані проценти , комісії, графік погашення і т.ін.). Відповідно\~ додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 3.12.2014 року протягом строку користування сумою кредиту для програм «Моментальна розстрочка на карту» Клієнт щомісяця сплачує банку комісійну винагороду за надання інформації виписок за рахунком СПЗ в розмірі та на умовах визначених у додатку № 4 до договору (п.4.4. додатку до договору) (т. 3 а.с.4) АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. 20.12.2021 р. між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено Договір факторингу, згідно якого АТ «Альфа-Банк» відступило для ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором від 15.12.2014 р., укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (т.1 а.с. 8-12, 13-15, 16). На підставі Договору факторингу від 20.12.2021, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», до останнього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 15.12.2014 року, сума відступленої грошової вимоги складає 59168 грн. 71 коп. (т. 1 а.с. 13-15, т. 3 а.с. 23-24). Відповідно до додатку\~ до договору факторингу від 20 грудня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 59168 грн. 71 коп., з яких: 53477 грн. 81 коп. - сума за основною заборгованістю; 5720 грн. 90 коп. пеня/штраф/неустойка (а.с. т. 3 а.с.23). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом від 15 грудня 2014 року заборгованість [PERSON] становить\~ 59168 грн. 71 коп. (т. 3 а.с.21). За змістом розрахунку заборгованості за кредитом нараховується та сплачується комісія. За змістом виписки по рахунку за кредитною карткою [PERSON] за період з 15 грудня 2014 року по 5 лютого 2024 року сплачується розрахунково касове обслуговування основної картки (т. 3 а.с. 5-20) Надалі позивачем зазначено , що загальна заборгованість складає 59168 грн. 71 коп., з неї прострочене тіло кредиту 52321 грн. 18 коп., відсотки за користування кредитом 5720 грн. 90 коп., овердрафт 1126 грн. 63 коп. (т. 4 а.с.1-2). При цьому позивач зазначив, що відповідач сплатив комісію РКО в розмірі 59847 грн. 38 коп. (т. 4 а.с.1-2). За змістом повідомлення позивача загальна сума кредиту відповідача становить 223056 грн. 41 коп. Відповідач сплатив за період з 15 грудня 2014 року по 5 лютого 2024 року по тілу та простроченому тілу -170735 грн. 23 коп., з отриманих 223056 грн. 41 коп., комісію РКО в розмірі 59847 грн. 38 коп. з нарахованих 59847 грн. 38 коп., неустойку(штраф) сплачено 2400 грн. з нарахованих 2400 грн. , відсотки за користування кредитом сплачено в розмірі 29733 грн. 38 коп. з нарахованих 35 454 грн. 28 коп., овердрафт (несанкціонована заборгованість) сплачено 64882 грн. 89 коп. нараховано 66009 грн. 52 коп. (т. 4 а.с. 31). Таким чином за змістом розрахунку заборгованості та вище наведеним за кредитом нараховується та сплачується комісія. Однак за згідно виписки по рахунку за кредитною карткою [PERSON] за період з 15 грудня 2014 року по 20 грудня 2021\~ року розрахунково касове обслуговування складається з обслуговування основної картки , сплати комісії за обслуговування основної картки (ТП Розширений+/Розширений ++) , нарахування комісії за РКО (т. 4 а.с.17-27). За змістом повідомлення позивача складові частини розрахунково касового обслуговування складаються з страхування від фінансових ризиків , страхування від нещасних випадків , за користування послугою СМС повідомлень, суми заборгованості на кінець розрахункового періоду (т. 4 а.с. 55). 23 січня 2025 року ухвалою суду витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та акціонерного товариства «Сенс Банк» (правонаступника АТ «Альфа-Банк») докази, з яких послуг банку (найменування послуги) та сум окремо по кожній послузі складається комісія РКО 59847 грн. 38 коп., про що зазначено в листі ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»\~ від 23 січня 2025 року. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року судом витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»\~ та акціонерного товариства «Сенс Банк» (правонаступника АТ «Альфа-Банк») докази -з яких послуг банку (найменування послуги) та сум окремо по кожній послузі складається комісія РКО 59847 грн. 38 коп., про що зазначено в листі ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»\~ від 23 січня 2025 року; чи входить в зазначену суму (комісія РКО 59847 грн. 38 коп.) послуга по наданню інформації стосовного кредиту (наявність та сума заборгованості за кредитом , нараховані проценти , комісії, графік погашення і т.ін.), щомісячна комісійна винагорода за надання інформації , виписок за рахунком СПЗ в розмірі та на умовах визначених у додатку № 4 до договору від 3 грудня 2014 року; розмір (суми) послуги по наданні інформації стосовного кредиту (наявність та сума заборгованості за кредитом , нараховані проценти , комісії, графік погашення і т.ін.), щомісячної комісійної винагороди за надання інформації , виписок за рахунком СПЗ в розмірі та на умовах визначених у додатку № 4 до договору від 3 грудня 2014 року. Позивач ухвалу суду, що стосується з яких послуг банку (найменування послуги) та конкретних сум окремо по кожній послузі комісії РКО 59847 грн. 38 коп., про що зазначено в листі ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»\~ від 23 січня 2025 року не виконав .\~ Згідно з ст. 205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 Цивільного кодексу України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Разом з цим, щодо вимоги про стягнення комісії суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). В анкеті заяві від 15.12.2014 року зазначено: підписанням цієї анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ`Альфа-Банк» та укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб , я підтверджую що із змістом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк»\~ на укладення договору\~ обслуговування фізичних осіб яка оприлюднена на Інтернет сторінці Банку за електронною адресою www.alfabank.com.ua». Правилами користування банківською платіжною картою, Тарифами ПАТ «Альфа-банк» які є невід`ємною частиною договору , ознайомлений. Відповідно до пункту 2.7 договору (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин: https://sensebank.ua/storage/files/publichnoe-predlozhenie-na-oformlenie-dbo-fl-z-26102020.pdf), якщо умовами Угоди передбачена сплата комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, Банк з метою сприяння Позичальнику у виконанні ним своїх зобов`язань за Угодою, вчиняє дії на користь Позичальника по розрахунково-касовому обслуговуванню кредитної заборгованості, які полягають в наданні Позичальнику комплексу послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню кредитної заборгованості, що направлені на запобігання виникнення випадків прострочення виконання зобов`язань Позичальника за Угодою. У випадку укладення Угоди Банк надає Позичальнику наступні послуги з розрахунково-касового обслуговування кредитної заборгованості, а саме: Надання послуг з розрахунку суми чергового платежу за Угодою та/або суми повного дострокового повернення заборгованості за Угодою про надання споживчого кредиту, що надаються: а) з використанням телефонного зв`язку, в Контакт-центрі, через IVR-menu, б) шляхом оброблення запитів, що направлені Банку Позичальником із використанням Системи Інтернет сервісу «My Alfa-Bank» та надання відповідей на відповідні запити Позичальника, тощо. Надання інформації (виписок) по рахунках з використанням SMS повідомлень щодо суми платежу за Угодою про надання споживчого кредиту, щодо зарахування платежу на Рахунок (погашення заборгованості) тощо. Надання довідок щодо розрахунково-касового обслуговування по телефонних каналах зв`язку через Контакт-центр чи в електронному вигляді, шляхом направлення відповідних повідомлень на адресу електронної пошти Позичальника, що вказана останнім в Анкеті-заяві про акцепт (у випадку наявності) щодо:а) надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості,б) зарахування коштів платежу на рахунки погашення кредитної заборгованості,в) про стан кредитної заборгованості. Надання виписок по рахункам та/або довідок щодо розрахунково-касового обслуговування по електронній пошті за електронною адресою, що вказана Позичальником в Анкеті-заяві про акцепт:а) E-mail довідка про стан кредитної заборгованості. Розшук (запит), уточнення, повернення, анулювання, зміна умов переказів згідно до запитів Позичальника. Надання довідок щодо розрахунково-касового обслуговування Позичальника та виписок по рахунку для погашення заборгованості за письмовим зверненням Позичальника. За надання вищевказаних послуг Позичальник сплачуватиме Банку Комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, розмір та порядок оплати якої визначається умовами Угоди. Послуги з розрахунково-касового обслуговування кредитної заборгованості у випадку укладення Угоди надаються в об`ємі, що визначений Додатком №5. В матеріалах справи відсутній перелік та вартість кожної з послуг Банку, за які Позичальнику було встановлено плату пунктами 4.4. додатку до договору про комплексне банківське обслуговування (т.3.а.с.4) , а також не надано доказів, що дані послуги взагалі надавалися. Розрахунок заборгованість за кредитним договором від 15.12.2014 року містить лише перелік складових частин заборгованості та суму нарахованої та сплаченої комісії без жодного розрахунку заборгованості та без зазначення\~ послуг Банку такої комісії (т.3.а.с.21) За змістом матеріалів справи відповідач не отримував від Банку жодної інформації по рахункам, в тому числі про наявність заборгованості, що в свою чергу виключає право банку вимагати кошти за послугу, яка взагалі не надавалася. Оцінюючи зміст умови, якою передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту та зміст наведених положень Договору, якими визначено, у чому полягає послуга банку по обслуговуванню кредиту, суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням банку, визначеним Договором про надання позичальнику не частіше одного разу на місяць безоплатно інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надання виписок по рахунку, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені та які належить сплатити і дати сплати, та зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними. Наведене дає підстави для висновку, що положення кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту суперечать положенням ч.ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 08.02.2023 №168/349/20 (провадження № 61-2223св21). Таким чином, відсутні підстави для стягнення комісії за користування кредитом. У цій справі, як було зазначено вище, доводи відповідача\~ зводяться до незгоди\~ з розрахунком заборгованості. На переконання суду саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи ( п.16 постанови Верховного Суду від 12.11.2019 справа №910/1265/17) Позивач ухвалу суду, що стосується з яких послуг банку (найменування послуги) та конкретних сум окремо по кожній послузі комісії РКО 59847 грн. 38 коп., про що зазначено в листі ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»\~ від 23 січня 2025 року не виконав .\~ Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Сторонам, зокрема позивачу, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані йому законом, в тому числі надати докази. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Засада змагальності сторін у судовому процесі є однією з ключових принципів правосуддя. Вона передбачає, що судовий процес є своєрідним полем змагання між сторонами - позивачем і відповідачем у цивільних справах. Головною метою цього принципу є забезпечення справедливості та об`єктивності судового процесу. Змагальність сторін у судовому процесі дозволяє кожній стороні активно захищати свої права та інтереси. Сторони мають можливість представляти свідчення, докази та аргументи на підтримку своєї позиції перед судом. Суд, зі своєї сторони, має завдання ретельно розглянути всі аргументи та докази від обох сторін та прийняти об`єктивне рішення на підставі закону. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підставу позову. Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ від 19 квітня 1994 року у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands), № 288). Суд, надавши оцінку поданим позивачем доказам у їх сукупності, дійшо обгрунтованого висновку про те, що позивачем у силу вимог процесуального закону не доведено свої позовні вимоги, зокрема, щодо заборгованості саме у розмірі 59168 грн. 71 коп. та її складових. Заявник, посилаючись на наданий ним розрахунок заборгованості, умови договору , виписку по рахунку\~ по суті переклав на суд, який не має таких процесуальних повноважень, самостійно, на власний розсуд, визначити розмір зобов`язань відповідача перед кредитором та їх складові, що не відповідає вимогам принципу змагальності та диспозитивності у цивільному процесі. Позивач, спочатку заявив про стягнення з відповідача зазначивши загальну суму боргу 59168 грн. 71 коп. Однак відповідно додатку до договору факторингу заборгованість за кредитом від 15 грудня 2014 року відповідача становить\~ 59168 грн. 71 коп., з яких: 53477 грн. 81 коп. - сума за основною заборгованістю; 5720 грн. 90 коп. пеня/штраф/неустойка (т. 3 а.с.23). Надалі позивачем зазначено , що загальна заборгованість складає 59168 грн. 71 коп., з неї прострочене тіло кредиту 52321 грн. 18 коп., відсотки за користування кредитом 5720 грн. 90 коп., овердрафт 1126 грн. 63 коп. (т. 4 а.с.1-2). з іншими складовими такого боргу, проте, без заяви про зміну складових розміру позовних вимог, без надання відповідного розрахунку заборгованості, інших доказів, з чого складається ця сума, позивачем не відображено. При цьому позивач зазначив, що відповідач сплатив комісію РКО в розмірі 59847 грн. 38 коп. (т. 4 а.с.1-2). За змістом повідомлення позивача загальна сума кредиту відповідача становить 223056 грн. 41 коп. Відповідач сплатив за період з 15 грудня 2014 року по 5 лютого 2024 року по тілу та простроченому тілу -170735 грн. 23 коп., з отриманих 223056 грн. 41 коп., комісію РКО в розмірі 59847 грн. 38 коп. з нарахованих 59847 грн. 38 коп., неустойку(штраф) сплачено 2400 грн. з нарахованих 2400 грн. , відсотки за користування кредитом сплачено в розмірі 29733 грн. 38 коп. з нарахованих 35 454 грн. 28 коп., овердрафт (несанкціонована заборгованість) сплачено 64882 грн. 89 коп. нараховано 66009 грн. 52 коп. (т. 4 а.с. 31) Згідно виписки по рахунку за кредитною карткою [PERSON] за період з 15 грудня 2014 року по 20 грудня 2021\~ року розрахунково касове обслуговування складається з обслуговування основної картки , сплати комісії за обслуговування основної картки (ТП Розширений+/Розширений ++) , нарахування комісії за РКО (т. 4 а.с.17-27). За змістом повідомлення позивача складові частини розрахунково касового обслуговування складаються з страхування від фінансових ризиків , страхування від нещасних випадків , за користування послугою СМС повідомлень, суми заборгованості на кінець розрахункового періоду (т. 4 а.с. 55). Тобто за змістом повідомлення позивача користування послугою СМС повідомлень платне . Однак згідно Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» і такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). 23 січня 2025 року судом витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та акціонерного товариства «Сенс Банк» (правонаступника АТ «Альфа-Банк») докази, з яких послуг банку (найменування послуги) та сум окремо по кожній послузі складається комісія РКО 59847 грн. 38 коп., про що зазначено в листі ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»\~ від 23 січня 2025 року. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року судом витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»\~ та акціонерного товариства «Сенс Банк» (правонаступника АТ «Альфа-Банк») докази. з яких послуг банку (найменування послуги) та сум окремо по кожній послузі складається комісія РКО 59847 грн. 38 коп., про що зазначено в листі ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»\~ від 23 січня 2025 року; чи входить в зазначену суму (комісія РКО 59847 грн. 38 коп.) послуга по наданню інформації стосовного кредиту (наявність та сума заборгованості за кредитом , нараховані проценти , комісії, графік погашення і т.ін.), щомісячна комісійна винагорода за надання інформації , виписок за рахунком СПЗ в розмірі та на умовах визначених у додатку № 4 до договору від 3 грудня 2014 року; Розмір (суми) послуги по наданні інформації стосовного кредиту (наявність та сума заборгованості за кредитом , нараховані проценти , комісії, графік погашення і т.ін.), щомісячної комісійної винагороди за надання інформації , виписок за рахунком СПЗ в розмірі та на умовах визначених у додатку № 4 до договору від 3 грудня 2014 року. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (див. пункт 41 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» як позивач у справі та особа, яка стверджує про порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, мав довести ту обставину, на яку він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог. Проте наявності таких доказів судом встановлено не було, відповідно банк, який не довів стверджувальну ним обставину, у цьому випадку несе ризик настання пов`язаного з цим процесуального наслідку у вигляді відмови у позові. Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем не надано суду доказів, на які він посилається як на підставу своїх вимог за позовом та не виконано ухвали суду про надання доказів. З огляду на викладене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. Судом не встановлено підстав для задоволення позову. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача у розмірі, який ним понесено. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 533, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed