Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути солідарно з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 93 908,84 гривень, інфляційну складову боргу у розмірі 21 375,34 гривень та 3% річних у розмірі 8 627,77 гривень.; стягнути з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 481,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Відповідачі своєчасно не вносили з жовтня 2015 року плату за отримані послуги з централізованого опалення та з липня 2015 року не вносили плату за отримані послуги гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість. 16 січня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. За результатами розляд вказаної справи 28 лютого 2023 р. по справі було ухвалено заочне рішення. 24 лютого 2025 р. ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва було задоволено Заяву відповідачів [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та їх представника [PERSON] про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м.Києва, від 28 лютого 2023 року за позовом «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги та скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 28 лютого 2023 року за позовом «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] скористалися своїм правом та надали до суду відзив на позовну заяву, мотивуючи це тим, що спірною квартирою сторони не користувалися, так -як [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] та фактично з 2008 року сторони проживають окремо, спірною квартирою [ADDRESS] не користуються та в свою чергу комунальних послуг за даною адресою не отримують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також повідомили, що після розірвання шлюбу між їх батьками вони стали проживати разом зі своєю матір`ю [PERSON] за іншими адресами, комунальними послугами за адресою [ADDRESS] не користувалися, так -як в спірній квартирі не проживали, крім того на момент виникнення заборгованості за комунальні послуги відповідачі були неповнолітніми, в зв`язку з чим не можуть нести відповідальність. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на подачу відзиву. Представник позивача подав до суду відгук на відзив, в якому наполягав на задоволені позовних вимог, вказуючи на те, що місце реєстрації відповідачів є спірна квартира [ADDRESS] , вказана вище, а власником спірної квартири до 2024 р. був відповідач [PERSON] , в зв`язку з чим у відповідності до вимог чинного законодавства відповідачі повинні нести солідарну відповідальність за надані ним комунальні послуги В судовому засіданні позивач наполягала на задоволені позову в повному обсязі з врахуванням наданого до суду відгуку на відзив, при цьому не оспорюючи того факту що тривалий період часу з 2008 р. відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] могли проживати в іншому місці, але з врахуванням місця реєстрації вказаних відповідачів за адресою6 [ADDRESS] , останні повинні нести відповідальність за надані комунальні послуги. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову стосовно себе та своїх доньок, [PERSON] та [PERSON] з обставин викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідачів заперечував щодо задоволення позову стосовно своїх довірителів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з обставин викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи на те, що його довірителі не отримували будь - яких комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , так -як проживали за іншими адресами, обгрунтовуючи свою позицію посиланням на судову практику. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився був сповіщений належним чином про день, місце та час судового розгляду, будь - яких клопотань, заяв на адресу суду щодо підстав та предмету позову не подавав. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Відповідно до вимог статей 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як вбачається з матеріалів справи, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 року № 198, що підтверджено переліком житлових будинків, затвердженим Головою Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації 20.08.2015 року. Як слідує з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.10.2000 р. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , а [INFO] народилася донька [PERSON] 28.02.2003 р. рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської обл. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 28.11.2005 р. відповідач [PERSON] придбав спірну квартиру [ADDRESS] . Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 1 квітня 2010 р. було задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк аваль» до [PERSON] та звернено стягнення на предмет іпотеки , а саме на квартиру [ADDRESS] . Вказане рішення набуло законної сили та 18.11.2011 р. на підставі виконавчого листа виданого Дніпровським районним судом м.Києва на підставі вказаного рішення суду від 1.04.2010 р. було відкрито виконавче провадження . 6 квітня 2012 р. в рамках вказаного виконавчого провадження було складено акт опису й арешту майна, а саме квартири [ADDRESS] , відповідно до якого спірна квартира була передана під відповідальне зберігання третім особам Відповідач [PERSON] повторно уклала шлюб 27.04.2012 р. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав 3.04.2024 р. право власності на спірну квартиру [ADDRESS] було зареєстроване за ТОВ «Преміум Лігал Колекшн». На час розгляду справи відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Нарахування вартості послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам здійснюється згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних сферах, відповідно до ч. 2 ст. 32Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що діяла на момент виникнення боргу), що діяли у відповідний період часу для відповідної категорії споживачів (для населення, бюджетних установ, інших споживачів). Листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних сферах від 18.03.2015 № 2450/15/61-15 надано роз`яснення щодо визначення категорій споживачів. Так, оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для «населення» здійснюють власники/користувачі житлового будинку, квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, за умови їх використання виключно для постійного проживання. Для «бюджетних установ», відповідно до ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації,створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого самоврядування. Для «інших споживачів» - усі інші особи, які не підпадають під зазначені вище категорії. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст. 626, 627, 628, 629, 631 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно бухгалтерських довідок за послугу з централізованого опалення станом на 23 лютого 2022 року за квартирою [ADDRESS] наявна заборгованість за надані послуги з централізованого опаленні та заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 93 908,84 гривень. В той же час в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 2008 р. проживають за іншою адресою, та не користувалися й не отримували комунальних послуг від позивача саме за адресою: [ADDRESS] . В той же час відповідач [PERSON] з 2005 по 2024 р. був одноособовим власником спірної квартири [ADDRESS] та витрат по її утриманню не ніс, а саме не сплачував своєчасно грошові кошти за надані послуги з централізованого опалення та за послуги з постачання гарячої води по квартирі [ADDRESS] . Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 41 Конституції України регламентує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Положення статті 312 ЦК України регламентує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 316 ЦК України, передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідач [PERSON] доказів в спростування позовних вимог до суду не надав. Відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем також до сплати відповідачу розраховано 3 % річних у розмірі 8 627,77 гривень та інфляційну складову у розмірі 21 375,34 гривень, які також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - підлягають задоволенню частково, а саме в частині заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON] , як власника спірної квартири, а в частині заявлених вимог до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд вважає за доцільне відмовити в задоволені позовних вимог. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі по 412,36 грн., з кожного.

Outcome: partial