Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26 травня 2025 року відмовлено ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. 19 лютого 2025 року, в ході розгляду справи, до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшли письмові пояснення у справі, в яких представник висловила свою незгоду з позовом, які суд розцінив як відзив на позов, оскільки в них висловлені заперечення щодо позову. Окремо представник заявила клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. На підтвердження цього представник надала лише розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги та копію квитанції про сплату витрат у розмірі 10 000,00 грн. З цього суд вбачав, що представником було заявлено попередній розмір таких витрат. На час розгляду справи сторона відповідача не подала остаточний розрахунок понесених витрат на правничу допомогу. 04 червня 2025 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] у системі «Електронний суд» звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на користь відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Заява була подана в межах 5-ти днів після ухвалення судом рішення по справі, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У судове засідання залучені до участі у справі учасники справи та їх представники, котрі про час, дату та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, не прибули. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] просила розглянути заяву за їх відсутності. Інші учасники справи про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв, клопотань до суду не подавали. Позивач не подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове учасників справи не перешкоджає розгляду заяви. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Пунктами 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Згідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача [PERSON] Гузь Т.О. суду надано: копію угоди про надання правової допомоги у цивільній справі № 1115302 від 31.01.2025 року, укладену між [PERSON] та адвокатом Гузь Т.О. із розміром оплати у 10\~000,00 грн., копію розрахунку суми фіксованого гонорару за надання правової допомоги на суму 10\~000,00 грн., копію квитанції № 1 від 31.01.2025 року про оплату на суму 10\~000,00 грн., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Із розрахунку суми фіксованого гонорару за надання правової допомоги, суд вбачає надання адвокатом Гузь Т.О. наступних юридичних послуг: попередня правова консультація 1000,00 грн., аналіз позовної заяви з додатками, узгодження правової позиції з клієнтом 2000,00 грн., складання письмових пояснень 2000,00 грн., представництво інтересів у суді 1 інстанції 5000,00 грн. Загалом на суму 10\~000,00 грн. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. При вирішенні питання стягнення витрат на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт. У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом було проаналізовано надані представником відповідача юридичні послуги та звертає увагу на те, що адвокатом у даній справі було підготовлено до суду лише письмові пояснення на 3 арк., що для професійного адвоката не є складним процесом, який має займати багато часу. Участі у судових засіданнях адвокат не приймала. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Дана цивільна справа не повинна була бути для представника відповідача Гузь Т.О. надто затратною за часом для підготовки письмових пояснень, консультування клієнта та узгодження з нею правової позиції по справі, враховуючи сталу судову практику щодо розгляду спорів за участі фінансових компаній. Суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною). Дана категорія справ є поширеною та не складною. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що відповідачем недоведений факт понесення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі 10\~000,00 грн., а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на користь відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн., що відповідає критеріям розумності та справедливості. При цьому, суд виходить з того, що дійсно розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатися в ці правовідносини, але, оскільки судом вирішується питання про відшкодування відповідачу його витрат на правову допомогу за рахунок позивача, тому саме суд вирішує питання про наявність підстав для такого відшкодування, та саме суд визначає суму, яка підлягає стягненню з позивача і такі дії суду не є втручанням у договір відповідача з адвокатом про надання правничої допомоги.

Outcome: partial