Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тиврівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , з моменту подання позову до досягнення донькою 23 років або до припинення її навчання, залежно від того, що настане раніше. Позов мотивований тим, що у 2018 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Донька навчається на І курсі Вінницького національного аграрного університету за спеціальністю «Менеджмент». У період до досягнення дитиною 18-річного віку рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2018 року № 145/602/18 було встановлено обов`язок відповідача сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн щомісячно. Відповідач виконував це рішення, проте вказана сума не відповідала реальним витратам, необхідним для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини. Фактично донька перебувала на її повному утриманні, вона самостійно забезпечувала її потреби в харчуванні, одязі, медичному обслуговуванні, навчанні та інших витратах, пов' язаних із її вихованням та розвитком. Участь відповідача у вихованні та додатковій фінансовій підтримці обмежувалася виключно сплатою зазначених аліментів у мінімальному розмірі, без жодної іншої матеріальної допомоги. Донька подорослішала, продовжує навчання у вищому навчальному закладі та потребує стабільного фінансового забезпечення для оплати навчання, навчальних матеріалів, гуртожитку, оренди житла, транспортних витрат, харчування та інших необхідних потреб (одяг, взуття, засоби особистої гігієни). Крім того для здобуття якісної освіти їй потрібен доступ до сучасних технологій, додаткових курсів і заходів, що сприяють її професійному розвитку. Протягом поточного навчального року усі витрати, пов' язані з навчанням доньки, зокрема оплату за навчання у вищому навчальному закладі та проживання в гуртожитку вона здійснювала самостійно, без будь - якої фінансової допомоги з боку відповідача. При цьому зазначені витрати не є вичерпними чи основними, оскільки не охоплюють інші постійні витрати, які необхідні для розвитку дитини, та те, що кожного тижня, відправляючи доньку на навчання, вона змушена надавати їй необхідні кошти для покриття її основних життєвих потреб. Донька не має власного доходу, оскільки основний час приділяє навчанню, а тому повністю залежить від її фінансової підтримки. З огляду на зростання вартості освіти та проживання, фінансове навантаження, яке вона несе, є суттєвим, а рівень матеріального забезпечення доньки потребує збільшення. У зв' язку з цим вона вважає, що відповідач, як батько повинен брати рівноцінну участь у фінансовому забезпеченні доньки. Позивачка працює на посаді начальника Служби у справах дітей, соціального захисту та охорони здоров' я Гніванської міської ради. Має стабільний, але обмежений дохід. Її заробітної плати недостатньо для фінансового забезпечення доньки, адже ці кошти йдуть на покриття не лише потреб доньки, а й її особистих витрат, включаючи харчування сім`ї, сплату за комунальні послуги, медичні послуги, ліки. Її мати померла ще у 2014 році. З тих пір вона проживає разом з батьком, який є пенсіонером та непрацездатною особою, має інвалідність ІІІ групи. Наскільки їй відомо відповідач офіційно ніде не працевлаштований, що дозволяє йому ухилятися від сплати податків та приховувати свої реальні доходи. Однак їй достеменно відомо, що він активно займається ремонтними роботами та отримує значні кошти. Відповідач офіційно не працює, проте працездатний, не має інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Таким чином у той час як вона несе основний фінансовий тягар з утримання дитини, відповідач, маючи реальну можливість надавати матеріальну підтримку, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. При таких умовах та враховуючи вищевикладене, вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі 5000 тис. грн щомісячно з моменту подання позову. Такий розмір аліментів дасть змогу забезпечити дитині належні умови утримання та її матеріального забезпечення. Просить стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , з моменту подання позову до досягнення донькою 23 років або до припинення її навчання, залежно від того, що настане раніше. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми· платежу за один місяць. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 25.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в якому [PERSON] просить задовольнити позовну заяву [PERSON] частково. Стягнути аліменти з [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1000 (одна тисяча) грн щомісячно до досягнення 23-річного віку. У відзиві відповідач зазначив, що відповідно до рішення Тиврівського районного суду по справі № 145/602/18 від 02.10.2018 року він сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1500 грн до повноліття (18 років). Позивачка наголошує на тому, що ним дійсно було вчасно та на постійній основі сплачено аліменти на утримання доньки, будь - яких нарікань та зауважень, з боку позивачки, не було. Однак [PERSON] вважає, що розмір аліментів, на підставі рішення суду, не відповідає реальним витратам на дитину (жодного підтвердження «реальним» витратам позивачка до позовної заяви не надає). Позивачка в позовній заяви безпідставно стверджує щодо недостатнього рівня фінансової допомоги з його боку на забезпечення «реальними» витратами доньки. Також наголошує на тому, що всі потреби, такі як: харчування, одяг, медичне обслуговування. навчання та інші витрати, пов`язані із вихованням та розвитком вона закриває самостійно. Проте, хоче звернути увагу, на те, що жодного підтвердження тому не надає. Це лише її слова, які абсолютно нічим не підкріплені. І останнє питання до позивачки, що саме вона має на увазі під витратами на виховання та розвиток дитини, та чи може вона падати відповідні докази, які б могли підтвердити дійсно такі витрати. Окрім цього, є питання також щодо твердження на рахунок «стабільного фінансового забезпечення для оплати навчання, навчальних матеріалів, гуртожитку. оренди житла, транспортних витрат, харчування та інших необхідних потреб (одяг, взуття засоби особистої гігієни), а також доступу до сучасних технологій, додаткових курсів і заходів, які сприяють професійному розвитку. Незрозумілим є питання на рахунок оплати гуртожитку та оренди житла. Позивачка надає до позовної заяви квитанцію про сплату гуртожитку, однак випливає питання на рахунок оренди житла, що саме позивачка має на увазі. Якщо донька є студенткою 1 курсу та проживає у гуртожитку, то для чого тоді орендувати житло. Окрім цього, відповідач має питання щодо доступу до сучасних технологій, додаткових курсів і заходів. Що саме має на увазі [PERSON] під своїм висловом, та чи може вона надати підтвердження, що їхня донька потребує у відвідуванні даних курсів та заходів, та надати відповідні квитанції, де буде зазначено вартість даних заходів. Щодо твердження позивачки «донька не має власного доходу, оскільки основний час приділяє навчанню, а тому повністю залежить від його фінансової підтримки» Виходячи з цього твердження, слід зауважити наступне, а саме: те, що позивачка навмисно приховала від суду відомості про те, що донька займається підприємницькою діяльністю у сфері надання косметологічних послуг та отримує достатній дохід. А тому є необхідність з`ясувати чи є вона взагалі підприємцем та з якою відповідною категорією, чи зареєстрована в податковій інспекції належним чином згідно чинного законодавства, яку декларацію подає про свій дохід і в кінцевому результаті виникає наступне питання, чи дійсно вона потребує фінансової допомоги зі сторони батька. Окрім цього, позивачка стверджує, що він нібито не надає додаткову фінансову допомогу, проте знову ж таки, це суто її думка, яка жодним чином не підтверджена. Він неодноразово надавав фінансову підтримку доньці, включно з витратами на навчання, проживання та особисті потреби. В свою чергу, надає суду копії квитанцій, які підтверджують фінансову допомогу, з його боку, доньці. Також звертає увагу суду на те, що він регулярно спілкується з донькою, намагається, в міру своїх можливостей, завжди закривати її матеріальні погреби. Він не заперечує проти допомоги доньці, однак вважає, що така допомога має здійснюватися на добровільних засадах і з урахуванням його реальних фінансових можливостей. Він намагався декілька разів зв`язатись з [PERSON] , для врегулювання даного питання в досудовому порядку, однак вона ігнорує його спроби та не відповідає на дзвінки. Позивачка також стверджує, що він офіційно не працює, і ухиляється від сплати податків. Проте, хоче в котре наголосити, що це суто догадки, які не мають жодного доказового обґрунтування. Зі свого боку, надає суду виписку з банківського рахунку, який відкрито на його ім`я в «Приват Банк», де чітко вбачається, що на його рахунок не надходять жодні зарахування, які можна було б оцінити, як неофіційний заробіток. Його поточнний матеріальний стан не дозволяє йому здійснювати значні фінансові зобов`язання. Оскільки не має постійного місця роботи. А щодо того, що позивачці «достеменно відомо, що він активно нібито займається ремонтними роботами та отримує значні доходи», то теж виникає питання на рахунок джерела такої інформації. Оскільки це вигадки з боку позивачки, то можу розцінити дані твердження як наклеп. Після офіційного розлучення з [PERSON] , він проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] . Через фінансові труднощі, які пов`язані з відсутністю постійного доходу, він вимушено проживає на утриманні у цивільної дружини, яка, в свою чергу, неодноразово надавала фінансову допомогу і його доньці (всі підтвердження додає до відзиву на позовну заяву). Вважає, що стягнення аліментів у розмірі 5000 гри. є абсолютно неможливим та необґрунтованим, враховуючи обставину, що в нього не має постійного заробітку, що унеможливить виконання рішення суду. Виходячи з морально-етичних міркувань, а також дотримуючись батьківського піклування, він не заперечує, щодо фінансової допомоги, у вигляді стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення 23 річного віку. Навіть з урахуванням того факту, що вона має дохід від підприємницької діяльності. Оскільки, він не має заробітку, та перебуває на фінансовому забезпеченні у цивільної дружини, то саме сплата аліментів у розмірі 1000 (одна тисяча) грн буде можлива та беззаперечна. Також хоче звернути увагу суду, на твердження позивачки щодо утримання батька, який є особою з інвалідністю 3 групи та пенсіонером. Дуже недоречно брати до уваги дану обставину, оскільки відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд не враховує вбачається, що на розмір аліментів можуть впливати наявність саме у платника аліментів, а не у стягувана, непрацездатних батьків. Вважає, що твердження позивачки на рахунок утримання нею її батька, не повинно впливати на розмір аліментів, який він буде сплачувати на утримання доньки, яка продовжує навчання. Також, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, на розмір аліментів виливає матеріальне становище платника аліментів. Оскільки він не має регулярного доходу, то задоволення позовної вимоги у стягненні аліментів у розмірі 5000 грн є просто неможливим. Щодо наявності на праві власності , володіння та/або користування у платника аліментів та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав повідомляє суд, що не має жодного рухомого та нерухомого майна тощо. Отже, враховуючи вищевикладене, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, вважає за доцільне, визначити стягнення аліментів у розмірі 1000 гривень. 28.04.2025 на адресу суду надійшло заперечення [PERSON] на відзив відповідача на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання , в якому позивачка просить задовільнити позов про стягнення аліментів в повному обсязі, з урахуванням її потреб. В запереченні зазначила, що вона, [PERSON] , подала позов про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання їхньої повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання на денній формі та немає власного доходу. Відповідач подав відзив, в якому наводить низку неправдивих та недостовірних тверджень, які потребують спростування. 1. Щодо твердження про недостатню доказову базу з її боку: наголошує, що до позову були додані квитанції про оплату навчання доньки у вищому навчальному закладі. Загальна сума витрат на навчання за один навчальний рік склала 21300 грн, що підтверджено відповідними платіжними документами. Також вона здійснила оплату за проживання доньки в гуртожитку за перший семестр, однак на момент подання позову не мала фінансової можливості сплатити кошти за другий семестр, про що відкрито повідомляє, тому що на даний час має скрутне матеріальне становище, яке пов`язане з її станом здоров`я та станом здоров`я її доньки. Вона та її донька потребують постійного регулярного лікування. Усі ці витрати вона несе самостійно, без участі відповідача. Відповідні медичні довідки додає. Окрім цього вона щотижня відправляючи доньку на навчання надає доньці готівкові кошти на особисті потреби (харчування, транспортні витрати, канцтовари, ліки тощо). Проте з огляду на зростання цін і постійні потреби студентського життя, зазначених коштів частої вистачає, тому вона змушена додатково переказувати їй гроші через банківський застосунок, що підтверджується наявними квитанціями. Так щотижня вона надає їй продукти харчування. Ці витрати є систематичними, регулярними, але не завжди мають документальне підтвердження, оскільки значна частина з них здійснюється в готівковій формі чи натурально. Про факт даних витрат дитина може повідомити особисто. З моменту розірвання шлюбу донька постійно проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Вона лише нещодавно досягла повноліття, немає власного доходу, не працює та навчається на денній формі. Її донька лише у квітні 2025 року досягла повноліття, до цього часу вона була неповнолітньою особою, яка не мала законної змоги самостійно забезпечувати себе фінансово. Тому цілком закономірно, що всі витрати лягали саме на неї, як на матір, з якою проживала дитина. Таким чином незрозумілим є твердження відповідача про відсутність доказових витрат з її боку або його натяки на нібито самозабезпечення дитини. 2. Щодо проживання та витрат на житло: донька наразі проживає в гуртожитку, однак корпус навчального закладу розташований у віддаленому районі, що змушує її щоденно витрачати кошти на проїзд. З огляду на це, вона розглядала можливість оренди житла ближче до навчального корпусу, однак не має фінансової можливості це реалізувати, враховуючи високу вартість оренди у місті Вінниця. 3. Щодо тверджень про фінансову підтримку з боку відповідача: окрім аліментів, встановлених рішенням суду, відповідач надавав фінансову допомогу лише епізодично: один раз у 2023 році, у січні, лютому, березні та травні 2024 року, та один раз у 2025 році. Решту квитанцій, які долучені до відзиву відповідача - це квитанції про сплату аліментів. Однак з травня 2024 року і до березня 2025 року він повністю припинив спілкування з донькою, не цікавився її життям та здоров`ям. Донька завершувала 11 клас і вона неодноразово зверталася до нього за допомогою щодо витрат на додаткові заняття, випускний вечір, підготовку до ЗНО, одяг та інші витрати, однак відповідач категорично відмовлявся надавати будь - яку допомогу. Він не цікавився куди вступила його донька, не привітав її з успішним закінченням школи, не з`явився на випускний вечір, не зателефонував, не написав жодного повідомлення. Усі ці докази донька може підтвердити особисто. Таким чином відповідач не лише не надавав фінансової підтримки, а й ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, припинивши будь яке спілкування з дитиною. Його твердження щодо регулярного спілкування з донькою не відповідають дійсності. 4. Щодо тверджень про підприємницьку діяльність доньки: згідно зі ст. 180 СК України, обоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі продовження навчання - до 23 років. Посилання відповідача на нібито самозабезпечення дитини є необґрунтованим і суперечить реальній ситуації. Донька не займається підприємницькою діяльністю, і ця інформація є безпідставною. Відповідно до довідки вона не зареєстрована як підприємець і не здійснює жодної діяльності, яка б приносила їй стабільний дохід. Що стосується доданих з мережі Фейсбук роздруківок - це її хобі, яким вона займається у вільний час від навчання не отримуючи фінансової вигоди. Оскільки на момент подачі позову вона лише нещодавно досягла повноліття і жодного стабільного доходу чи зареєстрованої підприємницької діяльності немає, твердження відповідача про те, що донька має значний та стабільний заробіток є безпідставним і не підтверджується жодними документами чи фактами 5. Щодо матеріального стану відповідача та неофіційних заробіток: відповідач у своєму відзиві сам підтверджує факт регулярної та своєчасної сплати аліментів на утримання доньки. Це суперечить його твердженням про відсутність стабільного доходу чи місця роботи. Адже якби відповідач дійсно не мав жодного заробітку, він би фізично не міг здійснювати постійні аліменти навіть у мінімальному розмірі. Це свідчить про наявність у нього регулярного доходу, що дозволяє забезпечувати себе, та водночас сплачувати кошти на дитину. Твердження відповідача про відсутність неофіційного доходу обґрунтоване лише випискою з банківського рахунку, не є належним доказом. Надходження коштів на банківську картку не є єдиним джерелом доходу - відповідач може отримувати заробітну плату готівкою, без зарахування на рахунок, що ймовірно і відбувається. Крім того твердження про «незначні фінансові зобов`язання» не знімає з відповідача обов`язку брати участь у повноцінному утриманні доньки. В сучасних умовах наявні численні можливості працевлаштування, і відсутність у відповідача офіційного роботи не є виправданням для ухилення від батьківських обов`язків. 6. Щодо доступу до освітніх матеріалів: донька потребує сучасної техніки (ноутбук, принтер), коштів на роздруківку матеріалів. Ці витрати вона забезпечує особисто, з огляду на відсутність фінансової участі відповідача в цьому питанні. 7. Щодо стану здоров`я доньки та витрат на лікування: вона надала медичні виписки, які підтверджують, що дитина перебуває на обліку, має певні проблеми зі здоров`ям, які потребують регулярного лікування. Це тягне за собою додаткові фінансові витрати, які вона покриває самостійно. 8. Щодо твердження, що відповідач перебуває на утриманні дружини: згідно з законодавством України відповідач не може вважатись утриманцем своєї дружини, оскільки він є працездатною особою, не є пенсіонером, не має інвалідності та не належить до жодної з категорій, що вимагають утримання іншими особами. Тому підстави для того, щоб він перебував на утриманні дружини відсутні. Всі твердження відповідача про необґрунтованість позовних вимог є безпідставними та не підтверджені жодними вагомими доказами. Водночас нею надано достатню кількість доказів про реальні витрати на утримання доньки, які вона несе самостійно. Донька є повнолітньою, але продовжує навчання, не має власного доходу, тому зобов`язання щодо її утримання з боку батька зберігається відповідно до чинного законодавства. Враховуючи всі обставини, зокрема, стан здоров`я її та її доньки, а також важке матеріальне становище, вона просить суд задовольнити її позов про стягнення аліментів на утримання її доньки в повному обсязі. Її стан здоров`я потребує постійного медичного нагляду та лікування. Крім того, її донька має постійні проблеми зі здоров`ям, що також потребує витрат на лікування та догляд. Її батько є інвалідом третьої групи, інсулінозалежним, і потребує постійного стороннього догляду. Він пенсіонер похилого віку, не має дружини, більше дітей не має, і тому на неї покладено обов`язок щодо його утримання та допомоги. Згідно з чинним законодавством, вона є основним утримувачем дитини, і всі фінансові витрати на її потреби, лікування та освіту покладаються на неї. Враховуючи важкий фінансовий стан, вона не в змозі покрити всі витрати без допомоги відповідача, який, незважаючи на здатність до роботи та наявність стабільних доходів, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Зважаючи на це, просить суд врахувати всі ці обставини і задовольнити позов про стягнення аліментів в повному обсязі. 30.04.2025 на адресу суду від позивачки надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, для приєднання доказів надала копію виписки із медичної карти [PERSON] про проведення операції. Копію медичної виписки [PERSON] про лікування у гастроентеролога. Копію мультипараметричного ультразвукового дослідження щитовидної залози [PERSON] . Копію медичної довідки [PERSON] про лікування у дерматолога. 02.05.2025 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких [PERSON] просить не брати до розгляду «заперечення на відзив на позовну заяву» позивачки. Не брати до уваги клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Задовольнити позовну заяву [PERSON] частково. Стягнути аліменти з [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1000 (одна тисяча) гри. Заперечення обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 180 ЦПК України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Відразу хоче звернути увагу суду на те, що позивачем було подано некоректний та нікчемний процесуальний документ (заяву по суті в рамках відкритого провадження), а саме: ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.04.2025 року по справі № 145/491/25 було зазначено, що позивач має право надати саме відповідь на відзив на позовну заяву, а вже відповідач має право надати заперечення па відповідь на відзив на позовну заяву. Оскільки позивачка не дотрималась процесуальних норм вважає, що так зване «заперечення на відзив на позовну заяву» не варто браги до уваги, оскільки в рамках чинного законодавства та в ухвалі Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.04.2025 року по справі № 145/491/25 взагалі відсутнє таке поняття як заперечення на відзив на позовну заяву. Однак, враховуючи той факт, що позивачка надає «заперечення» (а відповідно до вимог ст. 179 ЦПК України повинна бути відповідь на відзив на позовну заяву), вважає за необхідне використати своє право відповідно до норм чинного законодавства та ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.04.2025 року по справі № 145/491/25 та надати заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (згідно ст. 180 ЦПК України) або на так зване «заперечення на відзив на позовну заяву» позивачки. Щодо визначення стягнення аліментів у розмірі 5000 грн. Незрозумілим є те, якими розрахунками керується позивачка та з яких міркувань виходить при визначенні розміру аліментів саме 5000 грн. Адже жодних достовірних, правдивих, доцільних, раціональних доказів, тому що дитина погребує аліментів саме в розмірі 5000 грн не надається. Позивачка вважає, що батько, який не має стабільного доходу може сплачувані аліменти в такому завищеному розмірі. А всі домисли про рахунок його нібито заробітку не варто навіть коментувати, оскільки як вже він зазначив у відзиві на позовну заяву він повторює у запереченні, що він не має стабільного доходу, оскільки в нього не має постійного місця роботи. А відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів повинен враховувати матеріальне становище платника аліментів. Вважає, що стягнення аліментів у розмірі 5000 грн є абсолютно, неможливим та необґрунтованим, враховуючи обставину, що в нього не має постійного заробітку, що унеможливить виконання рішення суду. Стосовно зазначеної плати позивачкою за навчання доньки слід звернути увагу на наступне. Відповідно до підпункту 166.3.3 пункту 166.3 статті 166 Податкового кодексу України платник податку має право повернути собі частину витрат за навчання. Батьки можуть повернути частину коштів, витрачених у попередньому році за навчання, скориставшись податковою знижкою. її розмір становить 18% від вартості навчання і враховуються фактичні витрати понесені торік. Враховуючи вищевикладене, вважає недоречним посилання позивачки на повну плату за навчання. Оскільки, у позивачки є право на повернення 18% від вартості навчання. І тому квитанцію, яку вона додає до позовної заяви теж не варто в повній мірі браги до розгляду, як доказ витрат на дитину, оскільки частину, а саме 18% від сплати за навчання, позивачка собі повертає. Щодо тверджень позивачки па рахунок «хобі» дитини: Хоче звернути увагу, що хобі - це захоплення, улюблене заняття на дозвіллі. Але його донька активно веде сторінку в соціальній мережі Інстаграм, де зазначає, що надає певний ряд косметологічних послуг, за які встановила прайс лист (відповідне підтвердження було додано до відзиву на позовну заяву). І тоді виникає питання вже до позивачки та її твердження на рахунок хобі, хіба за хобі можна встановлювати певну плату. Якщо від так званого «хобі» донька отримує певний заробіток (відповідно до прайс листу), то вона беззаперечно повинна бути офіційно оформлена як фізична особа- підприємець та сплачувати податки, і відповідно не потребувати матеріальної допомоги з боку батьків. Але згідно виписки з реєстру платників податків, яку додає позивачка донька не зареєстрована як ФОП. а тому є всі підстави вважати, що вона веде неофіційну підприємницьку діяльність та ухиляється від сплати податків. Стосовно клопотання про долучення доказів до матеріалів справи від позивачки. Звергає увагу суду на докази, які надає позивачка, а саме: виписку з медичної картки позивачки, копію виписки про лікування позивачки та мультипараметричне ультразвукове дослідження позивачки. Незрозумілим є те, для чого взагалі надаються дані виписки, оскільки предметом спору є саме стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а не дослідження здоров`я позивачки. Дуже недоречно браги до уваги дані «докази», оскільки: Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становите платника аліментів; Згідно норм чинного законодавства на розмір аліментів може впливати стан здоров`я дитини та платника аліментів, але стан здоров`я стягувача аліментів не має жодного відношення до визначення розміру аліментів. Окрім цього, позивачка знову наголошує про наявність на її фінансовому забезпеченні батька, проте, відповідно до ч.3 ст. 182 СК України на розмір аліментів можуть впливати наявність саме у платника аліментів, а не у стягувача, непрацездатних батьків. Вважає, що твердження позивачки на рахунок її хвороби та витрат, які пов`язані з нею та утримання позивачкою її батька, не повинні впливати на розмір аліментів, який він буду сплачувати на утримання доньки, яка продовжує навчання та взагалі не братись до уваги при розгляді справи. Щодо тверджень позивачки на рахунок захворювань їхньої доньки: [PERSON] декілька разів прописує, що донька погребує лікування, хоча не зазначає якого саме. Позивачка надає до суду виписку із медичної карги амбулаторного (стаціонарного) хворого (де повинно бути підкреслено, яка саме форма лікування. амбулаторна або стаціонарна, однак у виписці не підкреслено, то викликає сумніви у достовірності) від 25.04.2025 року № 188, в якій прописано захворювання і не зазначено взагалі нічого за форму лікування, тривалість лікування, призначення лікарем відповідних лікарських препаратів тощо. Однак зазначено, що донька потребує саме дороговартісного лікування. Виникає питання, чи уповноважений сімейний лікар взагалі прописувати у медичній картці хворого дороговартісне лікування чи ні, при цьому не зазначати в чому полягає це «дороговартісне» лікування. Оскільки в даній виписці відсутня будь-яка інформація на рахунок лікарських препаратів, спосіб та тривалість їх застосування, виникає питання на підставі чого та у який спосіб було визначено сімейним лікарем, що лікування повинно бути саме дороговартісним. Відповідно і не надаються жодні квитанції, які могли б підтвердити витрати на лікування. І є цілком зрозумілим, оскільки лікар не зазначає, що саме треба для лікування, які лікарські препарати, або ж процедури, виключно фраза «дороговартісне», що знову ж таки викликає ряд запитань, сумнівів та підозр у достовірності такої виписки. Вважає, що даний «доказ» не варто брати до уваги, оскільки дана виписка не підтверджує витрати, про які наголошує позивачка в своєму «запереченні на відзив» на лікування доньки. Тому, твердження позивачки на рахунок витрат на ліки та оплату лікування вважає не варто брати до уваги враховуючи, що першочергово в позовній заяві не було жодної згадки про стан здоров`я доньки та витрат на лікування. Дана виписка було видана 25.04.2025 року. Виникає питання, якщо донька потребувала коштів на медикаменти та лікування, то чому не звернулись до лікаря перед подачею позову та винесенням ухвали про відкриття провадження по справі. Дуже дивно виглядає, що виписка про наявність захворювання у дитини з`являється під час розгляду справи по суті про стягнення аліментів. Складається враження, що до 25.04.2025 року, коли видана виписка, донька не хворіла і не погребувала лікування та додаткових витрат відповідно. Адже відповідно до 179 ЦПК України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. Тобто, не передбачено чинним законодавством, що у відповіді на відзив, можна викладати нововиявлені обставини. Позивачка повинна чітко надавати аргументи саме на заперечення відповідача у відзиві на позовну заяву, а не будувати свою нову правову позицію вже після написання позову. Оскільки першочергово не було жодної згадки про наявність захворювань її доньки, вважає, що недоречно буде брати до уваги дану обставину, а також враховуючи те, що не надано доказів, які б підтвердили витрати, які несе або може понести відповідачка у зв`язку з лікуванням доньки. Отже, враховуючи вищевикладене, вважає за необхідне не брати до уваги нові докази, які надає позивачка у клопотанні про долучений доказ до справи, оскільки: По-перше, про наявність захворювання доньки та потреби у лікуванні не було згадки в позовній заяві, що суперечить ст. 179 ЦПК України. По-друге, докази хвороби доньки викликають дуже багато сумнівів на достовірність та правдивість та не підтверджують того факту, то позивачка несе витрати, які пов`язані із захворюванням. По-третє «докази» хвороби позивачки взагалі не мають жодною відношення до предмету спору, оскільки відповідно до ст. 182 СК України судом беруться до уваги наступні обставини: стан здоров`я дитини та стан здоров`я платника аліментів, а не стягувача. Наголошує на тому, то виходячи з морально-етичних міркувань, а також дотримуючись батьківського піклування, він не заперечує, щодо фінансової допомоги, у вигляді стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно до досягнення 23 річного віку. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просила її задоволити. Пояснила, що донька перебуває повіністю на її утриманні, відповідач нічим їй не допомагає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 30.05.2025 на адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі відповідача, в якому просить провести судове засідання, яке відбудеться 02.06.2025 без участі відповідача. В судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON] , яка повідомила, що вона з батьком не спілкується близько 1 року з моменту закінчення школи, він участі в її житті не приймає. Вона навчається на денній формі навчання в Вінницькому національному аграрному університеті. Вартість навчання складає близько 22 тисячі гривень, вартість проживання в гуртожитку 3800 гривень за семестр, щоденно вона витрачає кошти в сумі 30 грн на проїзд від гуртожитка до начвчального закладу і в зворотньому напрямку, крім цього вона на кожні вихідні їздить додому (вартість проїзду в обидва напрямки складає 120 грн). Витрати на канцелярське приладдя, яке їй необхідно для навчання складає близько 3000 грн на рік. Вона дійсно має проблеми із шкірою, у зв`язку з чим потребує дерматологічне лікування. Всі її витрати, у тому числі витрати на харчування, засоби гігієни, одяг, а також додаткові витрати забезпечує мама. Вона дійсно пройшла курси із догляду за бровами, однак на даний час це є її хобі та доходу вона від цієї діяльності не отримує. Заслухавши позивачку, дослідивши заяви по суті справи та наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, допитавши свідка суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 06.11.2018 рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області розірвано (а.с.4-5). Під час перебування у шлюбі [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 14.06.2007 (а.с.8). Рішенням Тиврівського районного суду від 02.10.2018 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 11.04.2018 р. і до повноліття дитини (а.с.6-7). [INFO] [PERSON] досягла повноліття. [PERSON] , [INFO] , є студенткою першого курсу групи 11-МН спеціальності 073 "Менеджмент" денної контрактної форми навчання, факультету менеджменту та права Вінницького національного аграрного університету (ІV-рівня акредатації), що стверджується довідкою Вінницького національного аграрного університету № 954 від 06.03.2025 (а.с.9). Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 85200 грн., або 21300 грн на рік, що стверджується договором про навчання у закладі вищої освіти № 1183.24 д-МН від 13.08.2024 та договором про надання платної освітньої послуги № 942.24 д-МН від 13.08.2024(а.с.10-11). Відповідно до дубліката чека № TS203466 від 25.02.2025 [PERSON] сплатила платіж в розмірі 10650 грн за призначенням: за навчання [PERSON] , отримувач Вінницький національний аграрний університет (а.с.12). Згідно з копією платіжної інструкції №0.0.4159863121.1 від 28.01.2025 [PERSON] сплатила платіж в розмірі 10650 грн за призначенням оплата за навчання [PERSON] , отримувач Вінницький національний аграрний університет (а.с.13). Згідно з копією платіжної інструкції №0.0.3826741168.1 від 16.08.2024 [PERSON] сплатила платіж в розмірі 2710 грн за призначенням: за проживання в гуртожитку [PERSON] , отримувач Вінницький національний аграрний університет (а.с.14). Як зазначено в позовній заяві позивачка працює на посаді начальника служби у справах дітей, соціального захисту та охорони здоров`я Гніванської міської ради. Довідки про дохід суду не надано. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , сім`я [PERSON] складається з 2 чоловік: донька - [PERSON] , 2007 р.н., батько - [PERSON] , 1955 р.н., пенсіонер, є непрацездатною особою, має інвалідність ІІІ групи (а.с.15). У позовній заяві позивачка зазначила, що вона хворіє, проходить лікування. Згідно з виписки з медичної карти амбулаторного хворого (стаціонарного) КНП "Гніванський центр первинної медико-санітарної допомоги" Гніванської міської ради Гніванська АЗПСМ №187 від 25.04.2025 [PERSON] стоїть на обліку в сімейного лікаря з приводу: Ендоселярне утворення головного мозку (мікроаденома гіпофіза). Короткозорість легкого ступеня обох очей. Складний короткозорий астигматизм обох очей (а.с. 55, 58). Згідно з виписки з медичної карти амбулаторного хворого (стаціонарного) КНП "Гніванський центр первинної медико-санітарної допомоги" Гніванської міської ради Гніванська АЗПСМ №188 від 25.04.2025 [PERSON] стоїть на обліку в сімейного лікаря з приводу: Атопічний дерматит з частими загостреннями. Алергічний риніт, викривлення носової перетинки. Часті простудні захворювання - потребує дороговартісного лікування і оперативного лікування з приводу викривлення носової перетинки (а.с.56). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 46087 у ТОВ "Подільський центр зору" [PERSON] 07.06.2024 було проведено ексимерлазерну корекцію LASIK Custom-Q на очах (а.с.57). Також позивачкою зазначено, що вона повністю утримує [PERSON] на підтвердження до заперечення долучила платіжні інструкції за 21.04.2025 на 500 грн., 18.04.2025 на 150 грн., 15.04.2025 на 500 грн., 15.04.2025 на 1000 грн., 14.04.2025 на 100 грн., 01.04.2025 на 500 грн., 30.03.2025 на 500 грн., 29.03.2025 на 454 грн., 26.03.2025 на 200 грн., 20.03.2025 на 500 грн, 16.03.2025 на 600 грн., 04.03.2025 на 300 грн.,03.03.2025 на 310 грн, 02.03.2025 на 500 грн, 01.03.2025 на 440 грн., 23.02.2025 на 600 грн, 17.01.2025 на 100 грн., 14.01.2025 на 200 грн., 03.02.2024 на 100 грн, 19.12.2024 на 122 грн, 21.11.2024 на 217 грн, 17.11.2024 від 700 грн, 05.11.2024 на 150 грн, 05.11.2024 на 100 грн, 04.11.2024 від 100 грн, 03.11.2024 на 300 грн, 31.10.2024 на 100 грн, 31.10.2024 на 400 грн, 27.10.2024 на 50 грн, 20.10.2024 на 600 грн, 17.10.2024 на 150 грн, 16.10.2024 на 1000 грн, 04.10.2024 на 100 грн, 01.10.2024 на 400 грн, 10.09.2024 на 400 грн, 09.09.2024 на 120 грн, 08.09.2024 на 300 грн, 01.09.2024 на 100 грн, 21.08.2024 на 100 грн, 20.08.2024 на 100 грн, 14.08.2024 на 1000 грн, 21.08.2024 на 100 грн, 12.08.2024 на 100 грн, 09.07.2024 на 788 грн., 06.06.2024 на 100 грн., 16.05.2024 на 200 грн., 01.03.2024 на 100 грн платником в платіжних інструкціях зазначена [PERSON] , отримувачем [PERSON] . Призначення платежу-переказ власних коштів (а.с.60-106). Відповідач по справі [PERSON] до відзиву долучив квитанції за 25.10.2024 на 3000 грн., 05.07.2024 на 3000 грн., 05.05.2024 на 3000 грн., 05.09.2024 на 1500 грн., 01.04.2025 на 1500 грн., 04.02.2024 на 1500 грн., 11.03.2024 на 1500 грн., 27.12.2024 - на 3015,08 грн., та 20.02.2025 на 3015,08 грн., отримувачем коштів у квитанціях зазначена [PERSON] , платником [PERSON] (а.с.29-37). Також відповідачем по справі [PERSON] до відзиву долучено квитанції за 21.10.2023 на 980 грн., 14.02.2024 на 7980 грн., 20.01.2024 на 998 грн., 29.03.2024 на 998 грн., 08.03.2025 на 980 грн. (платник [PERSON] ), 05.05.2024 на 2000 грн отримувачем коштів у квитанціях зазначена [PERSON] , платником [PERSON] . Призначення платежу-переказ власних коштів (а.с.40-45). Згідно долучених до матеріалів відзиву відповідачем скрінів з сторінок Інстаграму (про зайняття [PERSON] підприємницькою діяльністю) позивачкою даний факт заперечувався, та надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.04.2025 №35010884 [PERSON] в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідно до вказаних параметрів запиту - відомості відсутні (а.с. 59). Таким чином судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . [PERSON] станом на час розгляду справи досягла повноліття та є студенткою 1 курсу денної контрактної форми навчання факультету менеджменту та права Вінницького національного аграрного університету. У зв`язку із навчанням у вищому навчальному закладі [PERSON] не має змоги працювати та перебуває на утриманні своєї матері [PERSON] . Батько [PERSON] після досягнення донькою повноліття участі в її утриманні не бере. У зв`язку з викладеним gозивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на її користь на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 5000 гривень щомісячно. Відповідач, [PERSON] офіційно не працює, позовні вимоги визнав частково в розмірі 1000 грн. Суд, уникаючи надмірного формалізму, не приймає посилання відповідача, на те, що позивачкою подано некоректний процесуальний документ заперечення на відзив на позовну заяву, оскільки за своєю суттю подане позивачкою заперечення є саме відповідю на відзив. Водночас суд враховує твердження відповідача щодо дослідження тих доказів, які враховуються при визначенні розміру аліментів. Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Так, відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу». Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18. Судом встановлено та сторонами не спростовано, що [PERSON] є донькою позивачки та відповідача, [INFO] досягла повноліття, навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків. [PERSON] перебуває на утриманні матері, яка звернулася до суду з відповідним позовом, а тому вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, на користь матері є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам сімейного законодавства. Наявність у відповідача інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, а також наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав в ході судового провадження не встановлено. Позивачкою не доведено витрат відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Визначаючи розмір аліментів суд враховує вартість навчання, вартість проживання у гуртожитку, вартість проїзду до навчального закладу, необхідність витрат на канцелярське приладдя, харчування, одяг, предмети гігієни тощо, стан здоров`я [PERSON] . Водночас, визначаючи розмір аліментів, суд враховує можливість батька надавати матеріальну допомогу. Так, судом враховується те, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак перебуває у молодому працездатному віці. З огляду на викледене, суд вважає, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання, у заявленому позивачкою розмірі. З урахуванням обов`язку обох батьків утримувати повнолітню доньку, яка навчається, та встановлених обставин справи, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 3000 гривень щомісяця буде розумним, достатнім, справедливим, відповідатиме інтересам повнолітньої доньки, яка навчається, і при цьому не порушуватиме прав та інтересів сторін. Зазначений розмір аліментів, на переконання суду, є справедливим балансом між обов`язком батька утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та можливістю батька надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи положення ст. 191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 10.04.2025. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial