Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Керівник Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області, 12.03.2025 звернувся в суд, в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Кіровоградської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину [PERSON] , в сумі 47741 грн 24 коп., які зарахувати в дохід державного бюджету та в сумі 114 грн 48 коп.,які зарахувати у дохід обласного бюджету. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно з ухвалою Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.02.2025 (справа ЄУН 389/2670/24) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв?язку з примиренням з потерпілим на підставі ст.46 КК України. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1202412102000040 від 12.01.2024 стосовно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито. Ухвала набрала законної сили 12.02.2025. Однак, зазначеним кримінальним правопорушенням заподіяно шкоду державі у зв?язку з лікуванням потерпілого від вказаного кримінального правопорушення [PERSON] , проте позов про стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілого в межах кримінального судочинства не заявлявся. Вимоги про відшкодування шкоди у цьому разі вирішуються в порядку цивільного судочинства. Так, судом під час розгляду кримінального провадження встановлено, що 12.01.2024 приблизно о 10:30 год [PERSON] , керуючи за подорожним листом №1035 від 12.01.2024 технічно-справним автомобілем VOLVO «FM 42TB», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який на праві власності належить Товариству з додатковою відповідальністю «Колос», рухався з приблизною швидкістю 40-50 км/год в світлу пору доби по проїжджій частині автодороги Т-1211 «Знам?янка - Подорожне» з с.Дмитрівка Кропивницького району Кіровоградської області у напрямку м.Знам?янка Кіровоградської області. Рухаючись по вказаній автодорозі [PERSON] наблизився до перехрестя з автодорогою Н-01 «Київ - Знам?янка» (об?їзна навколо м.Знам?янка Кіровоградської області), де, в порушення вимоги п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України (n.2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...), проявив безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, а саме, не виконуючи вимог дорожнього знаку 2.2 ПДР України (проїзд без зупинки заборонений), який він об?єктивно мав змогу виявити та знав де він знаходиться, без зупинки продовжив рух через перехрестя автодоріг Т-1211 «Знам?янка - Подорожнє» та Н-01 «Київ - Знам?янка» (об?їзна навколо м.Знам?янка Кіровоградської області), що призвело до порушення ним вимог п.16.11 ПДР України (п.16.11. - На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху), унаслідок чого в межах вказаного перехрестя [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем АП РДСАП «RENAULT DUSTER», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався справа наліво (відносно автомобіля під керуванням [PERSON] ) по автодорозі Н-01 «Київ - Знам?янка» (об?їзна навколо м.Знам?янка Кіровоградської області), в салоні якого у якості пасажирів знаходилися у тому числі [PERSON] та [PERSON] . Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді травми: закритого переламу правої ключиці, закритої тупої травми грудної клітки: закритого переламу I-II ребер праворуч, закритого переламу I-IV ребер ліворуч, правобічний пневмоторакс, забій 1-го сегменту правої легені, які, згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №37 від 28.06.2024, згідно п.2.2.1 а,в; 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров?я України №6 від 17.01.1995, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров?я строком понад 21 добу. Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи по дослідженню обставин дорожньо-транспортної пригоди №399/24-27 від 26.03.2024 в причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди знаходяться саме невідповідні дії водія [PERSON] вимогам п.п. 2.3 (б) та п. 16.11 ПДР України. Таким чином, своїми діями [PERSON] скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України. Потерпілий [PERSON] , внаслідок злочинних дій [PERSON] в період з 14.01.2024 по 26.01.2024 (12 ліжко днів) перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні екстреної (невідкладної) медичної допомоги та травматологічному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» та на його лікування закладом витрачено кошти на загальну суму 47855 грн 72 коп. За рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) в сумі 47741 грн 24 коп. За рахунок коштів обласного бюджету (оплата комунальних та енергоносіїв) 114 грн 48 коп. Враховуючи вищезазначене, у вартість ліжко-дня включені витрати здійснені: за рахунок коштів державного та обласного бюджетів. Цивільний позов про стягнення коштів на користь держави, витрачених на лікування потерпілого, в межах даного кримінального провадження не заявлявся. При цьому [PERSON] кошти на лікування потерпілого в добровільному порядку не відшкодовано. Також прокурор зазначив, що дані спірні правовідносини, які виникають при здійсненні діяльності у бюджетній сфері, зачіпають інтереси держави та є порушенням загальнодержавних інтересів, що у відповідності до ст.131-1\~Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді. В даному випадку, порушення інтересів держави відбулось внаслідок ігнорування відповідачем порядку відшкодування коштів на лікування особи, потерпілої від злочину, яке проведено за кошти обласного та державного бюджету в цілому. Несвоєчасне надходження коштів ослаблює економічні основи держави, місцевого самоврядування та медичного закладу, порушуються інтереси держави в сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, позбавляє можливості закладом здійснювати подальше використання коштів бюджету на реалізацію програм в сфері охорони здоров`я та надання медичної допомоги іншим хворим тощо. З часу перебування на лікуванні потерпілого, органами, уповноваженими державою здійснювати відповідні повноваження, належні заходи для стягнення заподіяних державі збитків, в тому числі шляхом подання позовної заяви до суду, не вживалися, що свідчить про їх бездіяльність та пасивну позицію щодо захисту порушених законних інтересів держави. У зв`язку з чим до суду звернулася Знам`янська окружна прокуратура. У зв`язку з викладеним, прокурор просив задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представники позивачів у судове засідання не з`явивилися, подали заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд розглядати справу за їх відсутності. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень по суті спору не подав. Відповідач відзив на позов не подав, у судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, вказали, що власником транспортного засобу, яким керував відповідач під час ДТП є ТДВ «Колос» та мало б застрахувати авто. А враховуючи, що ТДВ «Колос» не застрахувало цивільну відповідальність, то саме і має відповідати. Статтею 1187, 1188 ЦК України передбачено, що відповідальність несе підприємство. Згідно зі ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати на лікування відшкодовує страховик або власник транспортного засобу. Більш того, Конституцією України визначено безкоштовне лікування особи. Також представник відповідача зауважив, що прокурор не має повноважень на цей позов. Суд, заслухавши присутніх учаників процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено, зокрема, Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру». Відповідно до пункту 3 частини першоїстатті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з положеннями частини третьої статті 23\~Закону України\~«Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави». У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2\~Арбітражного процесуального\~кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини). Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56\~ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участьу розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту,визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France),№ 61517/00, 31 березня 2005 року). Водночас є категорія справ, де ЄСПЛ зазначив, що підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти російської федерації» ЄСПЛ у рішенні висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави». ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін. У постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що сам факт незвернення до суду відповідної ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43). Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від ньогоматеріали та їх копії. Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України: прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (частина четверта статті 56). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі № 915/478/18). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Системне тлумачення частини четвертої статті 56\~ЦПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересівне здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. У даній справі підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив, що з часу перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні екстреної (невідкладної) медичної допомоги та травматологічному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» потерпілого [PERSON] (з 14.01.2024 по 26.01.2024), органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави в судовому порядку не здійснено, прокурор правомірно, відповідно до положень законодавства звернувся до суду з даним позовом, звернення відбулося у березні 2025 року. Як вбачається із матеріалів справи, 12.01.2024 приблизно о 10:30 год [PERSON] , керуючи за подорожним листом №1035 від 12.01.2024 технічно-справним автомобілем VOLVO «FM 42TB», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який на праві власності належить Товариству з додатковою відповідальністю «Колос», рухався з приблизною швидкістю 40-50 км/год в світлу пору доби по проїжджій частині автодороги Т-1211 «Знам?янка - Подорожне» з с.Дмитрівка Кропивницького району Кіровоградської області у напрямку м.Знам?янка Кіровоградської області. Рухаючись по вказаній автодорозі [PERSON] наблизився до перехрестя з автодорогою Н-01 «Київ - Знам?янка» (об?їзна навколо м.Знам?янка Кіровоградської області), де, в порушення вимоги п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України (n.2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...), проявив безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, а саме, не виконуючи вимог дорожнього знаку 2.2 ПДР України (проїзо без зупинки заборонений), який він об?єктивно мав змогу виявити та знав де він знаходиться, без зупинки продовжив рух через перехрестя автодоріг Т-1211 «Знам?янка - Подорожнє» та Н-01 «Київ - Знам?янка» (об?їзна навколо м.Знам?янка Кіровоградської області), що призвело до порушення ним вимог п.16.11 ПДР України (п.16.11. - На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху), унаслідок чого в межах вказаного перехрестя [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем АП РДСАП «RENAULT DUSTER», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався справа наліво (відносно автомобіля під керуванням [PERSON] ) по автодорозі Н-01 «Київ - Знам?янка» (об?їзна навколо м.Знам?янка Кіровоградської області), в салоні якого у якості пасажирів знаходилися у тому числі [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді травми: закритого переламу правої ключиці, закритої тупої травми грудної клітки: закритого переламу I-II ребер праворуч, закритого переламу I-IV ребер ліворуч, правобічний пневмоторакс, забій 1-го сегменту правої легені, які, згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №37 від 28.06.2024, згідно п.2.2.1 а,в; 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров?я України N? 6 від 17.01.1995, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров?я строком понад 21 добу. Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи по дослідженню обставин дорожньо-транспортної пригоди №399/24-27 від 26.03.2024 в причинному зв?язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди знаходяться саме невідповідні дії водія [PERSON] вимогам п.п. 2.3 (б) та п. 16.11 ПДР України. Органом досудово розслідування злочинні дії [PERSON] кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.02.2025 (у кримінальній справі ЄУН 389/2670), яка набрала законної сили 12.02.2025, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопрушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК україни, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєсту досудових розслідувань за №1202412102000040 від 12.01.2024 стосовно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито. Цивільний позов про стягнення коштів на користь держави, витрачених на лікування потерпілого, в межах даного кримінального провадження не заявлявся. Згідно з ч.6 ст.82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказаною ухвалою суду від 04.02.2025 встановлено, що своїми протиправними діями [PERSON] скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує трансопртним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Закриття кримінального провадження та звільнення винного від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим (стаття\~46\~КК України) є нереабілітуючою\~підставою і не звільняє його від сплати витрат на стаціонарне лікування потерпілого. З листа КНП Кіровоградської обласної лікарні Кіровоградської обласної ради (КНП «КОЛ ЕОР» від 12.02.2025 за №602/02-18/06 вбачається, що потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні екстернної (невідкладної) медичної допомоги та травматологічному відділенні КНП Кіровоградської обласної лікарні Кіровоградської обласної ради з 14.01.2024 по 26.01.2024, тобто 12 ліжко-днів. Вартість лікування по фактичним витратам склала без вартості медикаментів, придбаних хворим за власні кошти, виходячи з вартості одного ліжко-дня у відділенні екстреної (невідкладної) медичної допомоги та травматологічному відділенні: (ВЕ(Н)МД) 4л/д х 9377 грн 49 коп.=37509 грн 96 коп; (травмо) 8 л/д х1293 грн 22 коп =10345 грн 76 коп. Загальна вартість - 47855 грн 72 коп. У вказаному листі КНП зазначені розшифровки: вартості 1 ліжко дня у відділенні екстернної (невідкладної) медичної допомоги в січні 2024 року - 9377 грн 49 коп.: вартості 1 ліжко дня у травматологічному відділенні в січні 2024 року 1293 грн 22 коп. Вказано, що КНП «КОЛ КОР» провадить свою діяльність за рахунок коштів НСЗУ згідно укладеного договору від 05.02.2024 та обласного бюджету Кіровоградської області на 2024 р. Лікування [PERSON] здійснювалося за рахунок коштів обласного бюджету в сумі 114 грн 48 коп., виходячи з 4 л.дн. вартістю по 9 грн 54 коп. та 8 л.дн. вартістю 9 грн 54 коп. За рахунок коштів коштів НЗСУ в сумі 47741 грн 24 коп, виходячи з 4 л.дн. вартістю 9367 грн 95 коп та 8 л.дн. вартістю 1283 грн 68 коп. Розмір витрат на лікування, їх нарахування, стороною відповідача не оспорюється. Шкода потерпілому завдана внаслідок кримінального діяння [PERSON] . Згідно з ч.ч.3, 7 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.2 ст.1191\~ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Згідно з положенням ч. 1, 3 ст.\~1206\~ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. Згідно з пунктом 2,3,4 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] як особа, яка вчинила кримінальне праовопршунення, зобов`язаний відшкодувати державі витрати на лікування потерплого від кримінального правопорушення [PERSON] . Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Доводи сторони відповідача висловлені на заперечення заявлених прокурором позовних вимог, є надуманими та спростовуються встановленими судом на підставі досліджених доказів обставинами та нормами права, що наведені вище. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір сплачениц за подання даної позовної заяви до суду. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved