Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Заявник 15.05.2025 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту перебування особи на утриманні померлого чоловіка. В обґрунтування згаданої заяви, заявником зазначено, що вона є пенсіонером та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як одержувач пенсії за віком. Крім того, вона є вдовою [PERSON] , який помер [INFO] , який мав статус інваліда ЧАЕС. Заявник зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 26.07.1989 року по 29.01.2025 року. Після смерті чоловіка вдруге шлюб не брала. У зв`язку зі смертю чоловіка з метою отримання пенсії по втраті годувальника, заявник звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, проте останні повідомили заявника про те, що рішенням № 930080855242 від 12.05.2025 відмовлено [PERSON] у переході на пенсію по втраті годувальника з причин відсутності документа про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника. Оскільки заявник не в змозі себе забезпечити, виникла необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що вона знаходилася на повному утриманні чоловіка, з метою подальшого переоформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. У судовому засіданні заявник - [PERSON] вимоги заяви підтримала у повному обсязі з підстав викладених у ній. Представник заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неприбуття суд не повідомив. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, тобто, під час розгляду справ в порядку окремого провадження, суд має враховувати подані учасниками справи докази. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні ( п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи заявник - [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 26.07.1989 року по 29.01.2025 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] виданим Ленінградським ЗАГС, актовий запис 1273. [INFO] помер чоловік заявника - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Заявник разом з чоловіком проживали по день смерті останнього за адресо.: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ЖБК «Авіатор-13». Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило у переведенні на пенсію по втраті годувальника, мотивом чого слугувало відсутність документів про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника та проживання за однією адресою. У відповідності до п. 18 Постанови Правління Пенсійного Фонду України від 01 грудня 2008 року «Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні померлого годувальника непрацездатних членів сім"ї, приймаються довідки уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування, про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника, одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, а також втрати джерела засобів до існування встановлюються у судовому порядку. Суд також зазначає про те, що при виборі місця проживання громадяни керуються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні. Відповідно до ст. 3 даного Закону вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадян України на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати або перебувати. Відповідно до ст. 6 Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також визначено перелік членів сім`ї, які мають право на пенсію вразі втрати годувальника, до яких відносяться, зокрема, непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (ст. 38). Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою визначена інвалідність внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Виходячи з вище викладеного та зважаючи на те, що встановлення даного факту необхідне заявнику для переоформлення на неї пенсії, суд дійшов до висновку, що вимога заявника про встановлення факту перебування її на повному матеріальному утриманні покійного чоловіка є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved