Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Позивач звернулася 23.08.2024 року до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2012 р.н. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.09.2010 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . Під час шлюбу народилися сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 17.02.2014 року шлюб між ними розірвано. 04.09.2018 позивачкою було змінено прізвище [PERSON] на [PERSON] . Батько дітей аліменти на їх утримання не сплачує, участі у вихованні не бере з 2015 року. Тому, з метою захисту прав та інтересів дитини, позивач звернулася до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, в зв`язку з тим, що відповідач з 2015 року взагалі не з`являвся в житті дітей. В зв`язку з тим, що місце проживання відповідача невідоме, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим шляхом направлення судової повістки за адресою, що вказана в позовній заяві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проти задоволення позову не заперечував. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.12.2010 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.10.2012 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17.02.2014 року. 04 вересня 2018 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] . Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 19.12.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі , встановивши іспитовий строк терміном 1 рік. Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради №40 від 25.02.2025 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] » затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до характеристики, виданої Полтавською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №9, [PERSON] навчається у 7-В класі з 2023 року. Мати бере активну участь у навчанні та вихованні сина. Відповідно до характеристики, виданої опорним закладом «Лютенський ліцей імені МЛ. Величая» Лютенської сільської ради Полтавської області, [PERSON] є учнем 5 класу, мати хлопчика підтримує тісний зв`язок з класним керівником. Діти разом з матір`ю проживають за адресою: [ADDRESS] , де для них створені належні умови для розвитку та навчання. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Таким чином, дитина має право на належне батьківське виховання гарантоване їй Конституцією України, а тому неналежна поведінка батька, стоїть на перешкоді цього права. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів дитини, а також той факт, що відповідач не виконує своїх обов`язків щодо виховання дочки. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Таким чином суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та, враховуючи при цьому, що відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків по вихованню дітей та їх матеріальному забезпеченню, самоусунувся від виховання синів, вважає, що є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, а отже задоволення позову.

Outcome: approved