Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У лютому 2024 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] умови договору № 20/8 від 02.09.2019 виконало у повному обсязі, натомість ОК «ДБК «Діамант плюс» не виконав у повному обсязі взяті на себе зобов`язання, не забезпечив належне прийняття до експлуатації об`єкта будівництва, а саме не забезпечив підключення будинку до мережі електропередач. Крім того, з метою врегулювання ситуації засновником ОК «ДБК «Діамант плюс» [PERSON] додатково збиралися грошові кошти з усіх власників квартир. У період з 17.03.2020 по 01.04.2020 позивач [PERSON] перераховано на картку [PERSON] грошові кошти у розмірі 21\~000 грн. для підключення квартири до лінії електропередач. Проте, станом на час пред`явлення позову відповідач так і не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання. Грошові кошти у розмірі 21\~000 грн. ОК «ДБК «Діамант плюс» не повернуло. З наведених підстав, [PERSON] просить стягнути з ОК «ДБК «Діамант плюс» на її користь грошові кошти за невиконані зобов`язання у розмірі 21\~000 грн., моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. а також витрати на правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн. Заперечення відповідача 26.03.2025 від голови ОК «ДБК «Діамант плюс» Гурова О.В. надійшли письмові пояснення, в яких останній заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що умови Договору № 20/8 про сплату пайових внесків до ОК «ЖБК Діамант плюс» від 02.09.2019 відповідачем виконані у повному обсязі. Так, ОК «ЖБК Діамант плюс» здійснено, у тому числі розведення проводки електричної мережі по квартирі з встановленням квартирного щитка, встановив лічильники для обліку гарячої та холодної води та електричної енергії, ввів будинок [ADDRESS] в експлуатацію та передав необхідні документи для реєстрації права власності. Наголошував на тому, що позивач натомість не виконала свої зобов`язання з оплати вартості внеску, а наслідком таких обставин у відповідності до п. 3.9 договору є припинення дії договору автоматично. Звертав увагу суду на те, що [PERSON] звертаючись з позовом до суду зазначила, що перерахувала кошти на рахунок ОК «ЖБК Діамант плюс», однак до позову позивач не додала жодних доказів на підтвердження такого перерахування. З наведених підстав, голова ОК «ДБК «Діамант плюс» Гуров О.В. просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що позовні вимоги недоведено належними доказами та правові підстави для стягнення з відповідача грошових коштів відсутні. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського В.С. від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 28 лютого 2024 року справу прийнято до провадження судді, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2024 року позовну заяву [PERSON] до ОК «ДБК «Діамант плюс», засновника юридичної особи Гурової К.А., третя особа: [PERSON] , про захист прав споживачів, стягнення сплачених коштів та стягнення моральної шкоди, у частині\~вимог\~до\~ [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Парсентьєва О.М. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. Зазначили, що відповідач, ввівши в експлуатацію будинок, не забезпечив його підключення до мережі електропередач. Зібравши з власників квартир кошти з метою підключення електроенергії до будинку, ОК «ДБК\~«Діамант плюс» все одно умови домовленості не виконало. У судовому засіданні представник ОК «ДБК\~«Діамант плюс» - адвокат Машков К.Є. заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Вказував на те, що умови Договору № 20/8 від 02.09.2019 обслуговуючим кооперативом виконані у повному обсязі, здійснено зокрема розведення проводки електричної мережі по квартирі з встановленням квартирного щитка, встановлено лічильники для обліку гарячої й холодної води та електричної енергії, введено будинок в експлуатацію. Право власності на квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку. Коштів від позивача на рахунок ОК «ДБК «Діамант плюс», про стягнення яких просить позивач, на рахунок кооперативу не надходило, каси відповідач не має. Питання про підключення до електроенергії не було обов`язковим, й самі пайовики погодили, що потрібні кошти для такого підключення. Ті кошти, що ОК «ДБК «Діамант плюс» зміг зібрати витрачено на підключення електроенергії. Третя особа голова ОК «ДБК «Діамант плюс» Гуров О.В. у письмових поясненнях заперечував проти заявлених вимог та просив в їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до Договору № 20/8 про сплату пайових внесків до ОК «ЖБК Діамант плюс», укладено між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Діамант плюс» та асоційованим членом кооперативу [PERSON] , учасник сплачує до кооперативу пайові внески у розмірах та в порядку, встановленому даним договором та додатками до нього, а кооператив за рахунок пайових внесків учасника та пайових внесків інших асоційованих членів кооперативу зобов`язується організувати (здійснити) будівництво об`єкту будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером: 3210600000:00:063:0982, та забезпечити його прийняття до експлуатації в термін не пізніше 1 кварталу 2020 року, передати учаснику приміщення та всі документи необхідні для реєстрації права власності, які передбачені даним договором на приміщення у вказаному об`єкті будівництва на умовах, встановлених даним договором та за умови повної сплати учасником суми пайового внеску, встановленої даним договором. Згідно з п.п. 2.2 договору, приміщення квартира [ADDRESS] , загальною площею 84,3 кв.м., повинна мати такі характеристики за рівнем виконання та оздоблення, зокрема, електропроводка здійснюється розведення проводки електричної мережі по квартирі з встановленням квартирного щитка, встановлення лічильників встановлюються лічильники для обліку гарячої, холодної води та електричної енергії. На момент укладення вищевказаного договору вартість приміщення становить 1\~046\~078,70 грн. (п.п. 3.1 договору). За змістом п. 5.1 договору, фактом виконання зобов`язань кооперативом перед учасником є підписання між сторонами Акту прийому-передачі, в якому зазначається приміщення, яке передається, та документи, передбачені у п. 6.1 договору. У відповідності до п. 6.1 договору, у 30-денний строк після здійснення учасником сплати остаточної вартості приміщення, що визначається відповідно до п. 3 цього договору та за умови, що об`єкт будівництва введений в експлуатацію (а якщо об`єкт будівництва не введений в експлуатацію, а плата остаточної вартості приміщення здійснена учасником, то у 30-денний строк після введення об`єкта будівництва в експлуатацію) для проведення державної реєстрації права власності на приміщення кооператив зобов`язується надати учаснику документи передбачені чинним законодавством. Згідно Довідки № 04/23, виданої 06.04.2020 [PERSON] та [PERSON] дійсно є асоційованими членами ОК «ЖБК «Діамант плюс» та володіють паєм, за яким закріплена квартира [ADDRESS] . Пай сформований і оплачений на 100 %. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 206459511 від 09.04.2020, квартира [ADDRESS] , загальною площею 84,3 кв.м., житловою площею 47,2 кв.м. зареєстрована 07.04.2020 на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частина). Згідно листа ОСББ «Київська, 261-А» № 23/02-1 від 23.02.2024, таке ОСББ «Київська, 261-А» зареєстроване у реєстрі 02.08.2021. Після введення в експлуатацію житлового будинку (видачу сертифікату) та підписання відповідного договору на обслуговування та до моменту створення ОСББ обслуговування багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] здійснював ОК «ЖБК «Діамант плюс». Після введення в експлуатацію та по день надання відповіді на запит зазначений будинок підключено по тимчасовій схемі підключення електропостачання до КТП № 1245, що належить ТОВ «Будстандартінжиніринг». З моменту введення в експлуатацію та до березня 2023 року мешканці багатоквартирного будинку сплачували за електропостачання згідно комерційного тарифу, встановленого для ТОВ «Будстандартінжиніринг» за договором № 420065518 від 01.01.2019. 10 березня 2023 між ОСББ «Київська 261-А» та ПрАТ «ДТЕК «Київські Регіональні Електромережі» укладено договір № 420103813, згідно якого мешканці будинку здійснюють оплату за спожиту електроенергію згідно тарифу, встановленого для населення. Відповідно до статуту ОК «ЖБК Діамант плюс», код ЄДРПОУ 42295512, засновниками кооперативу є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , членами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно дублікатів квитанції від 17.03.2020 та 01.04.2020, [PERSON] перерахувала [PERSON] особисті кошти за підключення до електроенергії у розмірі 10\~000 грн. та 11\~000 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з пунктами 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до положень статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживача і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»). Так, судом встановлено, що 02 вересня 2019 року між ОК «ЖБК «Діамант плюс» та [PERSON] укладено Договір № 20/8 про сплату пайових внесків до ОК «ЖБК «Діамант плюс». У п. 2.2 договору сторони погодили характеристики за рівнем виконання та оздоблення приміщення квартири [ADDRESS] , загальною площею 84,3 кв.м., зокрема, щодо електропроводки у квартирі, то відповідач здійснює розведення проводки електричної мережі по квартирі з встановленням квартирного щитка та встановлює лічильник електричної енергії. Судом встановлено, що багатоквартирний житловий будинок здано в експлуатацію й квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності. Таким чином, умови Договору № 20/8 про сплату пайових внесків до ОК «ЖБК «Діамант плюс» від 02 вересня 2019 року відповідачем виконані належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За приписами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила стягнути з ОК «ЖБК «Діамант плюс» грошові кошти у розмірі 21\~000 грн., перераховані на рахунок одного з засновників обслуговуючого кооперативу [PERSON] за підключення електроенергії до квартири [ADDRESS] . Однак, пред`являючи позов до ОК «ЖБК «Діамант плюс» про захист прав споживачів шляхом стягнення з товариства грошових коштів, позивачем [PERSON] жодних доказів на підтвердження таких вимог, зокрема щодо сплати коштів на рахунок відповідача чи отримання їх ОК «ЖБК «Діамант плюс», суду не надано. Надані квитанції свідчать про перерахування коштів у заявленому розмірі на рахунок [PERSON] . Разом з цим, належних та допустимих доказів існування будь-яких цивільних правовідносин, зокрема договірних між [PERSON] та [PERSON] , позивачем не надано й судом не встановлено. З огляду на викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] до ОК «ЖБК «Діамант», третя особа: голова кооперативу [PERSON] , про захист прав споживачів та стягнення сплачених коштів є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У пунктах 5, 9 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З огляду на викладене, враховуючи те, що вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь ОК «ЖБК «Діамант» моральної шкоди є похідними, а вимоги про стягнення грошових коштів задоволенню не підлягають, відтак суд вважає, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ОК «ЖБК «Діамант», третя особа: голова кооперативу [PERSON] , про захист прав споживачів, стягнення сплачених коштів та моральної шкоди. Щодо судових витрат. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу за надані адвокатом [PERSON] послуги у розмірі 7\~000 грн. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ОК «ЖБК «Діамант плюс» про стягнення грошових коштів та моральної шкоди відмовлено, стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 7\~000 грн. не підлягають. Крім того, відповідач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] понесені витрати на правову допомогу у розмірі 15\~000 грн., яку надавав їй адвокат Машков К.Є. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] залишено без розгляду. Так, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Згідно з ч. 9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Таким чином, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони. Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства. Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу. Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. Разом з тим, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Аналогічні висновки щодо застосування норм прав у подібних правовідносинах містяться у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №148/312/16-ц, у від 28.01.2019 у справі №619/1146/17-ц, від 14.01.2021 у справі №521/3011/18. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача. Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Із системного тлумачення положень частин 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами. Так, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2024 року позовну заяву [PERSON] до ОК «ДБК «Діамант плюс», засновника юридичної особи [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про захист прав споживачів, стягнення сплачених коштів та стягнення моральної шкоди, у частині вимог до [PERSON] залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Жодних доказів на підтвердження свідомих недобросовісних дій позивача, які свідчать про зловживання позивачем процесуальними правами, чи зловживання [PERSON] процесуальними правами суду [PERSON] не надано. Враховуючи наведене вище, оскільки будь-яких свідомих недобросовісних дії позивача, які свідчать про зловживання позивачем процесуальними правами, в ході судового розгляду даної справи судом не встановлено, як і не було судом застосовано до позивача будь-яких заходів, у зв`язку із зловживанням правами, а позов залишено судом без розгляду не через необґрунтовані дії позивача, а за заявою представника позивача, то у позивача відсутній обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу, у контексті положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed