Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.12.2021 року між кредитною спілкою та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №1622 Д, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 30000 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 35% річних від суми кредиту. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором в подальшому не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 50847 грн. 95 коп., з яких: заборгованість по кредиту в сумі 19319 грн. 46 коп., заборгованість по процентам в сумі 31528 грн. 49 коп., позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (на теперішній час Центральний районний суд м.Дніпра) від 10.04.2025 року позов було прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання представник позивача та відповідач не з`явились. В поданій заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомив, явку представника не забезпечив, відзиву на позов не надав. З урахуванням цього, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до чч.ч.1,2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.12.2021 року між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту №1622 Д, відповідно до умов якого відповідачу було видано кредит в розмірі 30000 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 35% річних від первісної суми кредиту. Вказане підтверджується долученою до позову копією договору №1622 Д від 06.12.2021 року, з додатком №1 у вигляд Графіку платежів; платіжним дорученням №1713 від 06.12.2021 року про перерахування відповідачу коштів в сумі 30000 грн. на виконання умов договору. Як зазначив позивач, вбачається з розрахунку та не спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14.03.2025 року утворилась заборгованість в сумі 50847 грн. 95 коп., з яких: заборгованість по кредиту в сумі 19319 грн. 46 коп., заборгованість по процентам в сумі 31528 грн. 49 коп. З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за останнім, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача зазначену вище заборгованість, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України - судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved