Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь суму відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 78\~600,15 грн., інфляційні втрати у розмірі 471,60 грн., 3% річних у розмірі 1 886,40 грн., суму витрачених коштів за користування орендованим транспортним засобом у розмірі 137\~000,00 грн.,витрати на проведення експертизи у розмірі 5000,00 грн., понесені судові виплати за сплату судового збору2179,58 грн. та надання правової допомоги у розмірі 10\~000,00 грн.В обґрунтуваннях позовних вимог зазначає, що 17.11.2023 о 17 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110206», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті Криворізького шосе та вул. Поточної при виїзді з другорядної дороги на нерегульоване перехрестя не надав перевагу у русі автомобілю Skoda Octavia A5, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення.В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доводиться постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2023. Оскільки у момент настання дорожньо-транспортної пригоди автомобілем марки «ЗАЗ 110206», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , то позивач вважає, що він, як заподіювач шкоди, на підставі ч. 1 ст.\~1166ЦК України має відшкодувати йому шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ 110206», д.н.з. [NUMBER] , не була застрахована полісом обов`язкового страхування. З метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, в тому числі і суми страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця, який склав на його замовлення висновок, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Skoda Octavia A5 складає 78600,15 грн. За послуги експерта позивачем було сплачено 5000,00 грн.Крім того позивач вказує, що у зв?язку із тим, що автомобіль марки «Skoda Octavia A5», який належить йому неможливо було використовувати через механічні пошкодження, завдані внаслідок вищевказаної ДТП, останній був змушений використовувати орендований транспортний засіб. Враховуючи, що період оренди транспортного засобу тривав близько 9 місяців (274 дні), то виходячи з розрахунку (274 дні * 500 грн. оренди на день),щоскладає 137\~000,00грн., позивач просив суд стягнути з відповідача вказані витрати. Також позивач вважає, що він має право на стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 471,60 грн. та 3% річних у розмірі 1886,40 грн, тому з метою захисту своїх порушених прав останній звернувся до суду з відповідними позовними вимогами. Ухвалою суду від 10.09.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощенко позовного провадження (а.с.62). 12.02.2025 відповідач через канцелярію надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього суми витрачених коштів за користування орендованим транспортним засобом, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що пошкоджений автомобіль позивача не підлягав експлуатації, а також позивачем не було надано доказів щодо фактичного користування орендованим автомобілем (а.с.87-90). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, наполягав на на їх задоволенні. Крім того повідомив, що його автомобіль було відремонтовано самостійно на станції технічного обслуговування, але доказів того не надав, оскільки договір не укладався. Також додав, що з лютого 2025 пересувається на власному транспортному засобі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, представник який діє в інтересах відповідача адвокат Пасічник Т.В. надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.ч. 13 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 7679 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що17.11.2023 о 17 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110206», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті Криворізького шосе та вул. Поточної при виїзді з другорядної дороги на нерегульоване перехрестя не надав перевагу у русі автомобілю Skoda Octavia A5, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення.В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП(а.с.38). Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2023 водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП(а.с.38). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.02.2025 поновлено захиснику Пасічнику Т.В., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності [PERSON] строк апеляційного оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2023. Апеляційну скаргу захисника Пасічника Т.В. на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2023 залишено без задоволення. Постанова набрала законної сили 04.02.2025. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Власником пошкодженого транспортного засобу марки Skoda Octavia A5, д.н.з. [NUMBER] , є позивач [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.41). Із матеріалів справи вбачається, що цивільна-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була(а.с.36). На замовлення позивача, експертом [PERSON] складений висновок з авто-товарознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Skoda Octavia A5, д.н.з. [NUMBER] 05.06.2024, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 78\~600,15 грн.(а.с. 13-21). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ч. 1\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до\~ст. 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При вирішенні цієї справи суд вважає за необхідне взяти за основу судової авто-товарознавчої експертизи № 9835 від 05.06.2024, яка є об`єктивною та вмотивованою. До того ж суд враховує наявність у матеріалах справи квитанції про оплату такої послуги. Отже, суд приходить до висновкупро стягнення з відповідача, який є особою, яка правомірно керувала транспортним засобом на час дорожньо-транспортної пригоди та з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригодаматеріальної шкоди у розмірі 78\~600,00 грн. З приводу заявленої вимоги про стягнення з відповідача, трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Станом на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано позивачу матеріальний збиток, завданий дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 17.12.2023. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до частини 1\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша\~статті 611 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5\~ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Отже, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 14-16цс18, в якому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі N910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі N 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до\~статті 625 ЦК України. Згідно розрахунків, наданих позивачем, за період з 17.11.2023 по 04.09.2024 відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 78600,15 грн., з якої розмір індексу інфляції становить 471,60 грн., три відсотки річних 1886,40 грн. Однак, розрахунок 3% річних за період з 01.07.2018 по 31.01.2022 складає 1\~888,49 грн. та здійснюється формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Зокрема за період з 17/11/2023 до 31/12/2023 складає 290,71 грн. (78\~600,15 x 3 % x 45 : 365 : 100), за період з 01/01/2024 до 04/09/2024 складає 1\~597,77 грн. (78\~600,15 x 3 % x 248 : 366 : 100). Однак враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, то 3% річних підлягають стягненню у сумі заявленій позивачем у розмірі 1886,40 грн. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012). Розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] * [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] Де:[Сума боргу] - сума простроченого боргу. [Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період. У період з 17.11.2023 по 04.09.2024 індексація на суму 78600,15 грн. [Сукупний індекс інфляції] = IIc\~(100,70 : 100)\~x\~(100,40 : 100)\~x\~(100,30 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(100,60 : 100)\~x\~(102,20 : 100)\~x\~(100,00 : 100)\~x\~(100,60 : 100)\~= 1.05619658 [Інфляційні нарахування] = 78\~600,15 грн. (сума боргу) * 1.05619658 (сукупний індекс інфляції) - 78\~600,15 (сума боргу) =\~4\~417,06 грн. Сума збитків від інфляції складає 4\~417,06 грн. Однак враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 1886,40 грн., оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 471,60 грн та трьох процентів річних за невиконання грошового зобов`язання у сумі\~1886,40 грн. З приводу заявленої вимоги про стягнення суми витрачених коштів за користування орендованим транспортним засобом, суд зазначає наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 05.12.2023 між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди легкового автомобіля, згідно умов якого орендодавець передає за плату орендареві у строкове користування автомобіль марки Hyundai Accent, д.н.з. [NUMBER] та зобов`язався сплачувати орендареві відповідну орендну плату. Строк користування орендованим автомобілем складає один рік і завершується 05.12.2024 (а.с.56-57). Відповідно до п.10.1 договір підписується сторонами, скріплюється печаткоюОрендаря та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню(а.с.57). Відповідно до п.10.2 договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту йогонотаріального посвідчення(а.с.57). Відповідно до п. 10.3 строк цього договору починає обчислюватися з моменту, визначеногоу п. 10.2 цього договору(а.с.57). Частиною третьою статті 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягаєнотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини першої статті 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальномупосвідченню (частина друга статті 799 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонамивимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов?язків, настання яких бажали сторони, івизнання такого договору недійсним судом не вимагається. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1551цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 6-648цс16, у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 404/4702/18-ц (провадження № 61-8629св19). У зв`язку із недоведенням факту користування позивачем орендованим автомобілем, підстави для стягнення з відповідача суми витрачених коштів за користування орендованим транспортним засобом - відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача\~на користь [PERSON] матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 78600,15 грн., інфляційні втрати у розмірі 471,60 грн., 3% річних у розмірі 1886,40 грн., в задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити за їх недоведеністю. Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Приписами ч. ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат, зокрема, на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюються судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірними зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у судового експерта Крутінь В.І. було замовлено висновок судової авто-товарознавчої експертизипо визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ № 9835 від 05.06.2024, вартість якого складає 5000,00 грн. та яка ним сплачена, підтвердженням чого є квитанція про оплату наданих експертних послуг від 22.05.2024(а.с.54). Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позов [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково, однак при вирішенні цієї справи суд взяв за основу висновок судової авто-товарознавчої експертизи № 9835 від 05.06.2024, факт понесення витрат на оплату експертних послуг у заявленому розмірі позивачем доведено, а неспівмірність цих витрат відповідачем не спростовано, суд приходить висновку, що ці вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених ним витрат на оплату експертних послуг у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial