Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] стосовно інших співвласників будинку, виділивши [PERSON] в натурі частку житлового будинку з надвірними будівлями, яка розташована по [ADDRESS] , що відповідає 275/1000 частин (загальна площа 52,8 кв.м, житлова 25,8 кв.м), позначену на поповерховому плані 1-1 коридор площею 3,5 кв.м, 1-2 - гардеробна площею 9,6 кв.м, 1-3 - житлова кімната площею 11,9 кв.м, 1-4 - житлова кімната площею 13,9 кв.м, 1-5 - туалет площею 1,3 кв.м, 1-6 - ванна площею 5,9 кв.м, 1-7 - кухня площею 6,7 кв.м., Пд/А-1- підвал, а1 - ганок, а6- вхід у підвал та визнавши за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності як на відокремлений об`єкт домоволодіння. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Пуховою Н.Ю та зареєстрованим в реєстрі за №396 позивачка набула права власності на 275/1000 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Дане домоволодіння належить позивачці на праві спільної часткової власності разом з відповідачами з наступним розподілом на частки: 275/1000 частин належить [PERSON] , 28/100 частин належить [PERSON] і 17/100 частин належить [PERSON] . Згідно з реальним порядком користування домоволодіння, встановленим між власниками, позивачці належить 275/1000 частин будинку, яка відповідає ідеальній частці у праві спільної часткової власності, загальною площею 52,8 кв.м, житловою площею 25,8 кв.м позначена на поповерховому плані 1-1 коридор площею 3,5 кв.м, 1-2 - гардеробна площею 9,6 кв.м, 1-3 - житлова кімната площею 11,9 кв.м, 1-4 - житлова кімната площею 13,9 кв.м, 1-5 - туалет площею 1,3 кв.м, 1-6 - ванна площею 5,9 кв.м, 1-7 - кухня площею 6,7 кв.м., Пд/А-1- підвал, аі - ганок, аб- вхід у підвал. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить сторонам на праві приватної власності. У зв`язку з тим, що частка позивачки на праві власності співвласників в натурі не виділена, вона не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном, а тому виникла потреба у виділенні її частки в натурі. Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна, складеного комунальним підприємством "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" від 03 червня 2024 року за №2462 визначено що "за технічними показниками 275/1000 частин житлового будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] є відокремленою, має окремий вхід і може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок". Позивачка також зазначає, що поділ будинку в натурі є можливим без проведення будівельних робіт що підтверджується вищевказаним висновком щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна. Ухвалою суду від 24.02.2025 у вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.04.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву від 27.03.2025, в якій підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від неї 28.03.2025 надійшла до суду заява про визнання позовних вимог позивачки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №405341711 від 26.11.2024 позивачці належить на праві спільної часткової власності 275/1000 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , 275/1000 частин належить [PERSON] . Судом встановлено, що 28/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] належить [PERSON] і 17/100 частин належить [PERSON] . Згідно з висновком щодо технічної можливості виділу об`єкту нерухомого майна, складеного комунальним підприємством "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" від 03 червня 2024 року за №2462 визначено що "за технічними показниками 275/1000 частин житлового будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] є відокремленою, має окремий вхід і може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок". Відповідно до вимог ч. 1ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з вимогами ч. 1ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При виділенні в натурі частки зі спільної часткової власності, право спільної часткової власності припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ст.364 ЦК України). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Частиною 1 статті 358, статтями 361, 362 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. При цьому, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а інші співвласники мають переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному із співвласників виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна. (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 442/7505/14). Згідно частин 1, 2 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державні реєстрації. Згідно з статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, зокрема, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили. Судом встановлено, що майно, належне на праві спільної часткової власності хоч і експлуатується співвласниками окремо, проте в натурі не виділене, відповідно, позивач не може вільно розпоряджатися своєю власністю, що порушує гарантований конституційний принцип непорушності права власності. Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. За приписами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене вище, враховуючи те, що згідно матеріалів справи виділ майна є технічно можливим, що не спростовано відповідачами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені, обґрунтовані належними та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню.

Outcome: approved