Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить припинити стягувати з нього аліменти на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON] присуджених згідно судового наказу від 15.04.2020р. №454/999/20. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що Сокальським районним судом Львівської області видано судовий наказ №454/999/20 від 15.04.2020р. яким стягнуто аліменти із позивача на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після видачі судового наказу державним виконавцем відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Однак мати дитиною не займається, дитина проживає із батьком, що підтверджується висновком опікунської ради від 31.03.2021р. За таких обставин наявні всі підстави для припинення стягнення аліментів. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 02.12.2021 року зупинено провадження у справі. 22.04.2025 року поновлено провадження та призначено дату судового розгляду. Позивач та його представник - адвокат Чернявський Р.І. в судове засідання не прибули, суду надано заяву про розгляд справи у їхній відсутності ,позовні вимоги підтримують. Відповідач повторно не прибула на виклик суду, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, заяв чи клопотань щодо справи суду не надано, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . 15.04.2020 року Сокальським районним судом Львівської області видано судовий наказ №454/999/20 яким стягнуто аліменти із [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2020р. і до досягнення дитиною повноліття. Сокальським районним відділом ДВС Західного МУМЮ відкрито виконавче провадження ВП №62333461в межах якого винесено постанову тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Однак із оглянутого Акту обстеження сім`ї від 16.04.2021р., підписаного членами комісії, встановлено, що у [ADDRESS] проживає [PERSON] та [PERSON] . Опікунською радою при виконавчому комітеті Великомостівської міської ради складено висновок від 31.03.2021р. №18 про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] з батьком [PERSON] . Суд констатує, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, вирішуючи які суд виходить з того, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Також згідно з ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. За умовами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Виходячи з приписів ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право пред`явити позов з вимогою зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц зроблено висновок, що: «сімейне законодавство України не містить підстав для припинення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України. При зміні обставин батько, з якого стягуються аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним». Відповідно до Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. З урахуванням предмета спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Згідно змісту постанови Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача». Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду з даним позовом позивач та її представник обґрунтовували свої вимоги тим, що дитина, після присудження аліментів за рішенням суду і на даний час, проживає разом з батьком - позивачем по справі та знаходиться на його утриманні, що підтверджено матеріалами справи, в той час мати знаходиться за межами України, обставин, що свідчать про протилежне, судом не встановлено. Таким чином враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин та способи захисту сімейних прав, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки, що стягуються на підставі судового наказу від 15.04.2020 року №454/999/20. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved