Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася\~до суду\~з позовом\~до Одеської\~міської ради\~про встановлення\~факту родинних\~відносин,\~визначення додаткового\~строку для\~прийняття спадщини\~та визнання\~права власності\~в порядку\~спадкування за\~законом,\~посилаючись на\~те,\~що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка доводиться позивачці внучатою тіткою (двоюрідною бабою) по лінії батька. Позивач вказує, що 20.12.2024 року вона, будучи єдиним спадкоємцем до майна померлої [PERSON] (спадкоємицею п`ятої черги за законом), звернулася до Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса, де заведена відповідна спадкова справа №1238/2019, із заявою про прийняття спадщини за законом. Постановами державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сальнікової З.В. від 20.12.2024 р. та від 23.01.2025 р., [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] (причини відмови: відсутність прямих доказів, які підтверджують родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем, неможливість встановлення факту своєчасного прийняття спадщини останньою), рекомендовано вирішувати дане питання у судовому порядку. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири загальною площею -38,4 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій на підставі приватної власності та грошових вкладів в ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» з належними відсотками та нарахованою компенсацією на загальну суму понад 20 000 тис доларів США. За життя [PERSON] не склала заповіт на вищевказане нерухоме майно та заповідальне розпорядження на банківські вклади, а тому дане спадкове майно має спадкуватися за законом. На даний час у позивача існують перешкоди для подальшого оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку (після встановлення додаткового строку для прийняття спадщини), оскільки у останньої відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Посилаючись на викладені обставини, позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог від 26.02.2025 року, просила суд встановити юридичний факт родинних зв`язків, а саме, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , є внучатою племінницею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 15 липня 2019 року складено відповідний актовий запис №7534, а [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 15 липня 2019 року складено відповідний актовий запис №7534 є двоюрідною тіткою [PERSON] [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ; визначити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , додатковий строк для прийняття спадщини протягом шести місяців з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 15 липня 2019 року складено відповідний актовий запис №75344; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 15 липня 2019 року складено відповідний актовий запис №7534, на однокімнатну квартиру загальною площею -38,4 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 15 липня 2019 року складено відповідний актовий запис №7534, на грошові вклади в ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» з належними відсотками та нарахованою компенсацією; стягнути з Одеської міської ради на користь [PERSON] понесені нею та документально підтверджені судові витрати у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, з`явилася її представник [PERSON] , підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. В судовому\~засіданні встановлено,\~що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 15 липня 2019 року складено відповідний актовий запис №7534. Київською державною нотаріальною конторою у місті Одесі 30 вересня 2019 року заведена спадкова справа №1238/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 30 вересня 2019 року до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] . Рішенням Малиновського районного суду у м. Одесі від 13 вересня 2022 року у справі №521/17076/21 встановлено факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з 2010 року по дату смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Постановою Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року у справі №521/17076/21 рішення Малиновського районного суду у м. Одесі від 13 вересня 2022 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту її постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] з 2010 року по дату смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] скасовано та постановлено нове рішення, яким у задоволенні цієї частини позовних вимог [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі №521/17076/21 постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року залишено без змін. Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сальнікової З.В. від 14 жовтня 2024 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошові вклади з належними відсотками та нарахованою компенсацією, після смерті [PERSON] . Наразі в провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 521/11663/20 за позовом Одеської міської ради до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] , про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності. 20 грудня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сальнікової З.В. від 20 грудня 2024 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , з причини неможливості встановити факт родинних відносин у зв`язку з розбіжностями в документах, які підтверджують родинні відносини [PERSON] з [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Сальнікової З.В. від 23 січня 2025 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади з належними відсотками, які зберігаються в АТ КБ «Приватбанк», після смерті [PERSON] , з причини неможливості встановити факт родинних відносин у зв`язку з розбіжностями в документах, які підтверджують родинні відносини [PERSON] з [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Аналіз положень ст. 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Із системного аналізу частини шостої статті 294, статті 315 ЦПК України вбачається, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факти родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення. Зокрема, справи про спадкування повинні розглядатися судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину. Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини другої статті 77, частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Позивачем на підтвердження факту родинних відносин надано суду копії свідоцтва про одруження батьків [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] ( [PERSON] при народженні було визначено прізвище « [PERSON] », за прізвищем її матері, яке відрізнялося від прізвища її батька і яке вона в подальшому змінила на « [PERSON] »), свідоцтво про смерть батька [PERSON] - [PERSON] , свідоцтво про смерть матері [PERSON] [PERSON] , відомості із Вікіпедії щодо зведеного брата [PERSON] відомого скульптора [PERSON] ( [INFO] 19.10.1955), свідоцтво про смерть [PERSON] , свідоцтво про народження батька [PERSON] [PERSON] , відомості із « [PERSON] » щодо сімї, професії [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] . Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] дійсно були кровними родичами, за життя останньої підтримували міцні родинні стосунки, причини пропуску строку на прийняття спадщини [PERSON] є поважними: велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця (ФРН, Ліндау) і місцем знаходження спадкового майна (Україна, м. Одеса); робота спадкоємця пов`язана з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; коронавірусна хвороба COVID-19 та введення в Україні режиму воєнного стану. Також судом досліджено фотографії, щодо яких свідки дали пояснення про те, що це родинні фотографії, на яких зображені позивач [PERSON] з [PERSON] , а також інші родичі у різні часові періоди. Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про встановлення факту родинних зв`язків, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є внучатою племінницею [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 15 липня 2019 року складено відповідний актовий запис №7534, а [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 15 липня 2019 року складено відповідний актовий запис №7534 є двоюрідною тіткою [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини: Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Зі змісту ч.1 ст. 1270 ЦК України вбачається, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності із ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (ч.1 ст. 1265 ЦК України). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.2 ст. 1258 ЦК України). Вищенаведеним приписам Закону кореспондують положення ч.2 ст. 1270 ЦК України, відповідно до прямих вимог яких, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Чинне законодавство України не містить визначення поняття "поважні причини" та не встановлює переліку таких причин. Для того, щоб визначити, які причини пропуску строку для прийняття спадщини можуть вважатися поважними, слід звернутися до судової практики. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 Верховний Суд України вніс до переліку поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини складні умови праці спадкоємців, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними та велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для пийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач в обґрунтування поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, посилається на те, що вона не знала і не могла знати про неможливість прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] . [PERSON] , яку вона завжди розглядала як спадкоємицю попередньої (четвертої) черги за законом до майна померлої [PERSON] . У листопаді 2024 року із телефонної розмови з [PERSON] . [PERSON] дізналася про те, що остання програла всі суди і не змогла довести факт постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] із тим, щоб підтвердити свої спадкові права, як спадкоємиці четвертої, тобто попередньої черги за законом і що на разі ОМР пред`явила до останньої позов про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності на майно (справа №521/11663/20). Оскільки підготовка заяви про прийняття спадщини, її апостилізація на території ФРН та подальше надсилання засобами міжнародного поштового зв`язку в Україну вимагали певного часу, тому дана заява була зареєстрована Київською державною нотаріальною конторою у м. Одеса 20 грудня 2024 року, того ж дня була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Судом встановлено, що позивач [PERSON] живе на постійній основі в ФРН з 2012 року, має Свідоцтво про реєстрацію та дозвіл на проживання в ФРН; [PERSON] не є громадянкою України і з 20 липня 2019 року не перетинала державний кордон України, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит з Державної прикордонної служби України від 03 грудня 2024 р. №19-83777/18/24; [PERSON] має міцні соціальні зв`язки з ФРН: є резидентом ФРН, тривалий час (понад 10 років) офіційно працює у Німеччині (вона є відомим у світі художником та членом Національної асоціації художників ФРН), має у ФРН чоловіка німця за походженням та трьох спільних із ним дітей, отримала в ФРН посвідчення водія та подала заяву на натуралізацію; додатковими факторами неможливості в`їзду [PERSON] в Україну після 2019 року стали коронавірусна хвороба COVID-19\~ та введення в Україні режиму воєнного стану і, як наслідок, обмеження права на в`їзд в Україну окремих категорій громадян, переривання з ними будь-яких консульських та дипломатичних стосунків (формально [PERSON] поки що продовжує залишатися громадянкою рф, але останні дванадцять років на постійній основі проживає разом із сім`єю в ФРН, є резидентом ФРН та перебуває в процесі отримання громадянства ФРН). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на території України карантин, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час. Враховуючи вищевикладене, суд вважає причину пропуску позивачем терміну для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини поважною, та вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини протягом шести місяців з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Щодо позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом. На даний час у позивача існують перешкоди для подальшого оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку (після встановлення додатково строку для прийняття спадщини), оскільки у останньої відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Так, відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з підпунктом 4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, визнання права власності на таке майно в судовому порядку є ефективним способом захисту порушеного (невизнаного) права. Аналогічна правова позиція сформульована в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.09.2021 р. у справі №523/18162/16. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (Постанова КЦС від 22.09.2021 р. у справі №227/3750/19). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, ОМР в межах цивільної справи №521/11663/20 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності на майно оспорює майнові права позивача, та у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому належним способом захисту її порушених (невизнаних) в цій частині прав є позов про визнання права власності. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст. 1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (Постанова КЦС від 22.09.2021 р. у справі №227/3750/19). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири загальною площею -38,4 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що налажала померлій на підставі приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 03 квітня 2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майна, що містяться в копії спадкової справи №1238/2019; грошових вкладів в ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» з належними відсотками та нарахованою компенсацією на загальну суму понад 20000 тис доларів США, що підтверджується відповіддю на нотаріальний запит з ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 06 березня 2024 року, відповіддю на виконання ухвали суду від 16 січня 2025 року про витребування інформації. За життя [PERSON] не склала заповіт на вищевказане нерухоме майно та заповідальне розпорядження на банківські вклади, а тому дане спадкове майно має спадкуватися за законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 15 липня 2019 року складено відповідний актовий запис №7534, на однокімнатну квартиру загальною площею -38,4 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на грошові вклади в ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» з належними відсотками та нарахованою компенсацією. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 18583 (вісімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні, що підтверджується квитанцією №2723-6025-9398-8056 від 29 грудня 2024 року. Згідно із\~ч.\~3\~ст.\~141\~ЦПК України\~\~При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: 1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; 2)\~чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; 4)\~дії сторони\~щодо досудового\~вирішення спору\~та щодо\~врегулювання спору\~мирним шляхом\~під час\~розгляду справи,\~стадію розгляду\~справи,\~на якій\~такі дії\~вчинялися. 4. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Представник відповідача у відзиві на позов вказує, що Одеською міською радою не вчинялось будь-яких перешкод щодо вчасного звернення [PERSON] до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини за законом. Крім того, Одеська міська рада не визначає спадкоємцям додатковий строк для прийняття спадщини, дане питання вирішується виключно в судовому порядку, а звернення [PERSON] до суду з відповідною вимогою є лише результатом бездіяльності останньої в питанні оформлення своїх спадкових справ, що не залежало та не залежить від Одеської міської ради, а відтак остання не повинна сплачувати витрати, пов`язані із захистом Дроновою К.М. своїх прав. Аналізуючи зазначене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею та документально підтверджених судових витрат у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial