Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

28.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова через систему «Електронний суд» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.02.2024 № 4411131 у розмірі 30\~000 грн 00 коп., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруна О.П. від 08.04.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.04.2025. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.04.2025, за клопотанням представника позивача, витребувано у ПАТ «Банк Восток» інформацію щодо: - належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; - зарахування коштів 22.02.2024 на платіжну картку № [NUMBER] , банком-емітентом якої є ПАТ «Банк Восток», у сумі 3 000,00 грн від ТОВ «Лінеура Україна» (код ЄДРПОУ 42753492); відкладено судове засідання на 02.06.2025. У судове засідання, призначене на 02.06.2025, представник позивача не з`явився, у позовній заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач, яка оповіщалась судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв та клопотань не подала, у зв`язку з чим за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 22.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ\~«Лінеура Україна» було укладено договір № 4411131 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3\~000,00 грн зі строком кредиту - 360 днів, тобто до 15.02.2025, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором (стандартна процентна ставка 2,50% в день, знижена процентна ставка 1,88% в день, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів) (а.с. 58-68). Укладений договір підписаний відповідачем електронним підписом «12975» та складається з Договору № 4411131 про надання споживчого кредиту від 22.02.2024, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Паспорта споживчого кредиту (а.с. 58-68, 70-72). ТОВ «Лінеура Україна»\~свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [PERSON] , що підтверджується інформацією про переказ коштів від ТОВ\~«Пейтек Україна» за вих. № 20241101-3912 від 01.11.2024 (а.с. 15 зворот) та відповіддю ПАТ «Банк Восток» від 15.05.2025 № 1769-БТ на запит суду. Із Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до Договору № 4411131 про надання споживчого кредиту від 22.02.2024 убачається, що [PERSON] зобов`язалася 15.02.2025 (останній день повернення кредиту) повернути ТОВ «Лінеура Україна»\~чисту суму кредиту у розмірі 29\~437,50 грн, з яких: 3 000,00 грн сума кредиту за договором; 26\~467,50\~грн проценти за користування кредитом. Указаний додаток до договору підписаний відповідачем електронним підписом «12975» (а.с. 68 зворот). За умовами пункту 1.4.1 кредитного договору № 4411131 від 22.02.2024 стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору (360 днів). Згідно з пунктами 1.5, 1.6 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 99\~923,40% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 30\~000,00 грн. Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС товариства (пункт 1.1. договору). Також відповідачем підписаний Паспорт споживчого кредиту, в якому, крім іншого, встановлено процентну ставку за користування кредитними коштами 912,50 % річних (або 2,50% в день) (а.с. 70-72). Із розрахунку заборгованості за договором № 4411131 від 22.02.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, наданого позивачем убачається, що у період з 22.02.2024 до 22.03.2024 здійснювалося нарахування відсотків за зниженою процентною ставкою (1,88% в день, тобто по 56,25 грн), а у період з 23.03.2024 до 25.10.2024 за стандартною процентною ставкою (2,5% в день, тобто по 75,00 грн). У свою чергу, [PERSON] не здійснила жодного платежу на рахунок кредитора за вказаний період (а.с. 75-79). Станом на 15.02.2025 заборгованість за кредитним договором від 22.02.2024 № 4411131 склала 30 000 грн 00 коп., з яких: 3 000 грн 00 коп. основний борг, 18\~525 грн 00 коп. сума процентів за користування кредитом, нарахованих первісним кредитором, 8\~475 грн 00 коп. - сума процентів за користування кредитом, нарахованих позивачем (а.с. 80-81). Підпунктом 5.1.3 пункту 5.1 Кредитного договору передбачено, що ТОВ\~«Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення (а.с. 25). 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (змінило найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал») укладено договір факторингу № 25/10/2024, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Так, згідно з підпунктом 1.1 фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 29, 38-46). Актом прийому-передачі Реєстру Боржників та Витягом з реєстру боржників від 25.10.2024 за Договором факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 підтверджується передача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» реєстру боржників ТОВ «Лінеура Україна», зокрема права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 22.02.2024 № 4411131 у сумі 23\~025,00 грн (а.с.\~47, 85). 28.10.2024 на електронну адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (а.с. 73). За приписами\~статті 1054 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей\~526,\~612,\~625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Із Кредитного договору від 08.09.2023 № 3965674 убачається, що він укладений в електронній формі. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). За приписами\~статті638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій\~статті 639 ЦК України\~зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642\~ЦК України). На електронну адресу відповідача, вказану нею у кредитному договорі, ТОВ\~«Фінансова компанія «Фінтраст Україна» направило останній повідомлення про відступлення прав вимоги. Як убачається з матеріалів справи, позивач належить до фінансових установ, які мають право здійснювати такий вид фінансових послуг як факторинг. Відповідно до статей 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитний договір від 22.02.2024 № 4411131 укладений в електронній формі відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»,\~Закону України «Про захист прав споживачів», не суперечить приписам статей 6,\~205,\~207,\~627-628,\~634,\~639,\~642 ЦК України. На виконання вимог частини першої статті 638 ЦК України сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов правочину, у зв`язку з чим він відповідно до\~статті 629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами. Приписами\~статті 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом положень пункту 1 частини першої\~статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частини першої\~статті 516 ЦК України\~визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Вищевказаний договір про надання кредиту та відступлення прав вимоги не були визнані в установленому законом порядку недійсними, а тому у відповідності до положень статей 6,\~204,\~627\~,629,\~1083 ЦК України\~є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання. Матеріали справи не містять доказів належного виконання умов кредитного договору відповідачем, яка була ознайомлена з умовами користування отриманими нею кредитними коштами та знала про умови щодо сплати процентів. Із розрахунку заборгованості за договором № 4411131 від 22.02.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, наданого позивачем убачається, що у період з 22.02.2024 до 22.03.2024 здійснювалося нарахування відсотків за зниженою процентною ставкою (1,88% в день, тобто по 56,25 грн), а у період з 23.03.2024 до 25.10.2024 за стандартною процентною ставкою (2,5% в день, тобто по 75,00 грн). У свою чергу, [PERSON] не здійснила жодного платежу на рахунок кредитора за вказаний період (а.с. 75-79). Відповідно до умов строк кредитування, вказаний у пункті 1.3 кредитного договору № 4411131 від 22.02.2024, становить 360 \~ \~ \~ \~ днів, тобто з 22.02.2024 по 15.02.2025. Станом на дату укладання Договору факторингу від \~ \~ \~ \~ 25.10.2024 № 25/10/2024, строк дії вищевказаного кредитного договору не закінчився, у зв`язку з чим у межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у період з 25.10.2024 до 15.02.2025 (113 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 8\~475,00 грн (у розрахунку: (3\~000,00\~грн х \~ \~ \~ \~2.50 %) х 113 \~ \~ \~ \~календарних днів), що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с. 80-81). Таким чином, на думку позивача, загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за кредитним договором № 4411131 від 22.02.2024 складає 30 000,00 грн, з яких: 3 000 грн 00\~коп.\~ основний борг, 18 525 грн 00 коп. сума процентів за користування кредитом, нарахована ТОВ «Лінеура Україна», 8 475 грн 00 коп. сума процентів за користування кредитом, нарахована ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Суд частково не погоджується з таким розрахунком, виходячи з наступного Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір\~денної процентної\~ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Згідно з частиною п`ятої статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Ураховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 22.02.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Також суд ураховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір № 4411131 укладено 22.02.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,5%, яка застосовується позивачем з 23.04.2024 до 15.02.2025, є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом з розрахунку розміру денної процентної ставки 1% у період з 22.02.2024 до 15.02.2025, що становить 10 800 грн 00 коп. (3 000,00 х 1% х 360 днів) За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)\~розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії: заявки № 7257 на виконання доручення до Договору №\~10/12-2024 від 10.12.2024; договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, укладеного між позивачем та адвокатом Столітнім М.М.; ордера адвоката на надання правничої (правової) допомоги; рахунку на оплату №\~7257-21/03-2025 від 21.03.2025; акта № 7257 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Як убачається зі змісту пунктів 1 та 5.2 заявки № 7257 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 загальна сума гонорару за надання правової допомоги у справі за позовом до [PERSON] складає 10\~000,00 грн, яка підлягає оплаті позивачем протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду законної сили. Оскільки Письменною В.С. не заявлено клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, суд не знаходить правових підстав самостійно ініціювати втручання в договірні відносини між позивачем та його адвокатом та зменшувати такі витрати без волевиявлення відповідача, що підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (36 %).

Outcome: partial