Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суд з позовом до відповідачів, у якому з урахуванням заяви про зміну його предмету, просила суд: -Встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] з 2009 року по день його смерті [INFO] ; -Встановити факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , внести відповідні зміни до актового запису про її народження, виключивши відомості про батька [PERSON] з нього; -Визнати за [PERSON] право власності на 1/7 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON] . Позивачка [PERSON] , допитана в судовому засіданні в якості свідка, показала суду, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 18.05.1999 року. У 2009 році познайомилась з [PERSON] і переїхала до нього за адресою: [ADDRESS] , де вони спільно проживали до моменту його смерті [INFO] . Від цих відносин вона народила доньку [PERSON] , батьківство відносно якої було визначено на підставі її заяви. З моменту народження доньки [PERSON] визнавав її своєю. Ніхто з членів його родини заперечень також не висловлював. До моменту повномасштабного вторгнення РФ вони з донькою проживали за цією ж адресою, донька відвідувала школу поблизу будинку. В цей час виникла необхідність оформлення дійсного батьківства щодо неї задля отримання спадкових прав. Відповідачі [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Підтвердив те, що його покійний брат [PERSON] з 1999 до дня смерті проживав однією сім`єю з [PERSON] . У них народилась донька [PERSON] . Запис про батька здійснено не було, для отримання допомоги як одинокій матері. Відповідач [PERSON] позовні вимоги також визнав, надав аналогічні пояснення. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначила, що на момент народження [PERSON] їй було 10 років і обставин спільного проживання дядька з позивачем вона не знає, але знає, що [PERSON] її двоюрідна сестра - донька померлого дядька [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши її матеріали, суд встановив наступне. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої у актовому записі про її народження №8 від 04.02.2011 виконкому Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області зазначено: [PERSON] і [PERSON] . Відомості про батька внесено зі слів матері. [PERSON] помер [INFO] . Квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності від 13.02.2007. [PERSON] з народження спостерігається в Центрі первинної медико-санітарної допомоги №2 Оболонського району. ЇЇ адреса зазначена: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.02.2024 у справі призначено проведення судової генетичної експертизи, на вирішення якої поставлено питання: - чи є біологічна спорідненість між [PERSON] , [INFO] , та рідним братом [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , як племінницею та дядьком; - чи можливо встановити наявність кровного споріднення [PERSON] з померлим [PERSON] , шляхом аналізу ДНК-профілю [PERSON] і брата померлого [PERSON] ; - чи є [PERSON] донькою [PERSON] , який [INFO] . Ухвалу про це залишено без виконання Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи і повідомлено, що вирішити питання біологічного батьківства шляхом дослідження біологічного матеріалу рідного батька померлого і дитини жіночої генетичної статі та встановлення кровної спорідненості між ними неможливо у зв`язку з відсутністю відповідних методик. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 15 ЦК України об`єктом захисту називає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив у справі "Йевремович проти Сербії", що у відповідності до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини ("Jevremovic v. Serbia", заява № 3150/05, пункт 109 рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2007 року). Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року). Отже, при вирішенні справ щодо батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України) (частина перша статті 121 СК України). Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3 питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як зазначалось вище, генетичну експертизу для встановлення кровної спорідненості проведено не було у зв`язку з відсутністю методик для неї за наявності дитини та рідного дядька. Показання позивача, яка була допитана в якості свідка та пояснення присутніх у судовому засіданні відповідачів дають змогу суду дійти висновку про те, що позивачка та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. У цих відносинах народилась донька, яка при народженні за заявою матері була іменована як [PERSON] , яку за життя визнавав донькою [PERSON] , спору щодо цього між позивачкою та рідними останнього - відсутній. За таких обставин, суд вважає, що факт батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] підтверджується матеріалами справи. Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У статті 147 СК України зазначено, що по батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно до ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. З урахуванням встановлення факту батьківства, суд вважає правильним внести зміни до актового запису про народження дитини. Решта вимог, заявлені позивачкою у цьому провадженні, задоволенню не підлягають з урахуванням наступного. Враховуючи те, що відомості про батька дитини до актового запису про її народження внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України, підстав для виключення відомостей про батька суд не вбачає. Також суд не вбачає підстав для встановлення факту спільного проживання позивачки і [PERSON] , оскільки цей факт жодним чином не впливає на цивільні права та обов`язки позивачки. Вимогу про визнання права власності на спадкове майно суд вважає передчасною, оскільки згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а тому є всі підстави для оформлення дитиною своїх спадкових прав у нотаріуса після заведення спадкової справи.

Outcome: partial