Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, але продовжує навчання і потребує утримання від батьків. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2006 року. За час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося і рішенням Богорподчанського районного суду від 06 вересня 2016 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею. 07 вересня 2016 року рішенням Богородчанського районного суду присуджено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття.. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття. На даний час він навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ, тому потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідач відмовився від подальшої допомоги в утриманні сина. При цьому витрати, пов`язані з навчанням та проживанням сина є значними, такі витрати самостійно нести не спроможна. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на період навчання сина, оскільки має достатній заробіток і немає інших утриманців. З огляду на викладене, посилаючись на норми Сімейного кодексу України, позивачка просила позов задовольнити, ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5000 гривень щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON] , до закінчення навчання. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Вказала, що витрати на утримання сина під час навчання є значними. Попри те, що син отримує стипендію і частково його потреби покриваються коштом держави, він потребує додаткової фінансової підтримки. Вона докладає усіх зусиль, але самостійно утримати сина їй важко. Відповідач має можливість надавати допомогу, оскільки є діючим віськовослужбовцем і отримує достатній і стабільний заробіток. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав частково. Вказав, що не заперечує свого обов`язку, як батька підтримувати сина, який продовжує навчання, матеріально. За зверненням сина він періодично допомагає йому фінансово. Однак, вважає, що син є курсантом спеціалізованого вузу, перебуває на державному забезпеченні і отримує стипендію. За умови раціонального витрачання коштів, він може забезпечити свої потреби. Надавати кошти позивачці на утримання сина він не вважає за доцільне і з цього приводу між ними відсутнє порозуміння. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що у сторін, які перебували у шлюбі народилися сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 06 вересня 2016 року рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області шлюб між сторононами розірвано. Після розірвання шлюбу сини проживають із позивачкою та перебувають на її утриманні. 07 вересня 2016 року року рішенням Богородчанського районного суду з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнено аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У зв`язку із зміною розміру прожиткового мінмуму, протягом останніх років, відповідач сплачував на утримання дітей аліменти у мінімальному розмірі, який визначений законодавством на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [INFO] син [PERSON] досяг повноліття і з того часу відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на утримання сина. Відповідно до довідки №19/48 від 06 березня 2025 року, виданої начальником відділу кадрового забезпечення Львівського державного університету внутрішніх справ, встановлено, що [PERSON] навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ та перебуває на посаді курсанта з 19 серпня 2024 року. Відповідно до наказу від 07 листопада 2024 року №1328 [PERSON] зарахований на 1-й курс навчально-наукового інституту з підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції ЛьвДУВС за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» за державним замовленням (денна форма навчання). Частиною 1 ст. 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200\~Сімейного кодексу\~України закріплено,\~що суд\~визначає розмір\~аліментів на\~повнолітніх дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу.\~При визначенні\~розміру аліментів\~з одного\~з батьків\~суд бере\~до уваги\~можливість надання\~утримання другим\~з батьків,\~своїми дружиною,\~чоловіком та\~повнолітніми дочкою,\~сином. Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Оцінюючи аргументи учасників провадження, суд виходить з того, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Судом встановлено, що [PERSON] , будучи зарахованим на навчання до Львівського державного університету внутрішніх справ за державним замовленням протягом першого року навчання перебуває на казарменному утриманні та фактично не потребує витрат на житло та харчування. Водночас, з пояснень сторін, в подальшому після закінчення першого курсу курсанти не забезпечуються житлом та харчуванням, відтак [PERSON] вимушений буде нести витрати на найм житла та харчування. Відповідно до довідки виданої Львівським державним університетом внутрішніх справ про доходи №10/73 від 22.05.2025 року, загальна сума доходу [PERSON] заробіток (стипендія) за чотири місяці склала 8241,29 грн. Таким чином середньомісячний дохід складає 2060 грн. Вказані кошти є недостатніми для забезпечення базових потреб особи та покриття витрат, пов`язаних із навчальним процесом. Розмір сердньомісячного заробітку позивачки складає 13500 грн. Розмір сердньомісячного заробітку (грошового забезпечення віськовослужбовця) відповідача складає близько 21000 грн. Таким чином встановлено, що відповідач, який крім сплати аліментів на молодшого сина [PERSON] у розмірі 1598 грн. інших утриманців не має, на думку суду спроможний надавати посильну допомогу в утриманні старшого сина, який продовжує навчання. Проте, з часу досягнення [PERSON] повноліття, витрати на його утримання несе виключно мати. Доводи відповідача про те, що він періодично надає кошти синові, і вважає це достатнім суд оцінює критично, окільки відповідачем не подано належних доказів на підтвердження цього. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина, суд виходить з принципу розумності і справедливості. Так, розмір аліментів, відповідно до вимоги закону, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а у випадку з повнолітнім сином - для забезпечення його розумних витрат пов`язаних з забезпеченням життєвих потреб під час навчання. Мінімальний рекомендований розмір аліментів закон визначає на рівні розміру прожиткового мінімуму. На думку суду, виходячи із майнового стану сторін, стану здоров`я платника аліментів, інших обставин, встановлених при розгляді справи та потреб сина, який продовжує навчання, аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] слід визначити у розмірі 3000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір судового збору у даній справі відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" становить 1211,20 грн., від сплати якого позивачка звільнена. Враховуючи, що позов задоволено частково - на 60 %, то з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 726,72 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial