Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. 12 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернулось до Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою, сформованою в системі "Електронний суд", до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором від 18.12.2019 року № 507241470 у розмірі\~15287.8\~грн., у тому числі\~заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту)\~7999,80 грн., заборгованість за відсотками\~7288,0 грн. Вказується, що первісне право вимоги належало ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", яке надало на підставі вказаного кредитного договору відповідачу кредит в сумі 8000,0 грн., а потім право вимоги по ланцюжку договорів факторингу отримано Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ". 2. Процесуальні питання, пов`язанні з розглядом справи. 17 грудня 2024 року ухвалою суду Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області справу № 209/8440/24 направлено за підсудністю до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 20.01.2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 209/8440/24 передано в провадження судді Гречаній В.Г. 23.01.2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків . 18.02.2025 року позивачем було усунуто недоліки вказані в ухвалі суду у строк, встановлений судом. 18.02.2025 р. ухвалою відкрито провадження у справі № 209/8440/24 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачем у позовній заяві було надано згоду на розгляд справи без участі представника та не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлялась шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за останнім зареєстрованим місцем проживання, що в розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомила. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Заяв та клопотань про проведення розгляду справи за її відсутності не подавала. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями\~ст.174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281,\~282\~ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 3. Позиція сторони позивача. В\~обгрунтування первісного виникнення права вимоги до відповідача\~ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" посилається на те, що Кредитний договір від 18.12.2019 року № 507241470 між відповідачем та ТОВ "Манівео швидка фінанова допомога" було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Для цього Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно, без примусу чи тиску заявив про бажання отримання кошті, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвищ ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адрес електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації (проживання). Відповідно до п. 4\~ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Закон «Про електронну комерцію»\~передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. За результатами заповнення Заявки здійснюється аутентифікація Платіжної картки Позичальника згідно з стандартами відповідних платіжних систем. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані Відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить Позичальнику. Також позивач вказує, що у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 18.12.2019 року Відповідач зазначив свої дані іншою мовою,\~що могло призвести до можливих помилок під час перекладу. Водночас, у заяві вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків Відповідача, який однозначно ідентифікує його як боржника. Вказує, що перевірка введених в Заявку на кредит даних клієнта здійснюється шляхом верифікації клієнта через ВапкІD НБУ, ВапкID, мобільний застосунок Дія або БКІ\~(вимоги\~Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержані злочинним шляхом»\~та Постанови НБУ «Про затвердження Положення щодо здійснення установами фінансового моніторингу»). Ідентифікація та верифікація клієнта не потребує копії паспорта громадянина України чи іншого документу, що посвідчує особу. При оформлені кредиту позичальник заповнює таки дані: особисті дані, соціальна інформація, паспортні дані, дані закордонного паспорту, місце реєстрації, працевлаштування, реквізити карти. Виконання цієї процедури означає, що Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора UM3P58X3. Зокрема, 18.12.2019 Відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», в підтвердженням підписання договору. Пунктом 4.4 Кредитного договору визначається ,що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор,\~відповідно до Правил та\~Закону України «Про електронну комерцію», що має таку юридичну силу як і власноручний підпис. Одночасно з підписанням договору, Товариство відправило на електронну адресу, вказану відповідачем\~у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Отже, на думку позивача, заповненням анкети-заяви Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України "Про електронні документи та електронний документообіг\~та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відразу після вчинених дій Відповідача, 18.12.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8000,00 грн. на його банківську картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. На підтвердження даної інформації Позивачем посилається на додану до позовної заяви копію платіжного доручення від 18.12.2019 р., яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уповноважує АТ "ПРИВАТБАНК" здійснити переказ коштів в сумі 8000,0 грн. на ім`я [PERSON] для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] ,також долучено документ виданий та підписаний електронним підписом АТ "ПРИВАТБАНК", з якого вбачається, що операція по перерахування коштів була успішною та кошти зараховані на картковий рахунок Боржника. Підкреслює, що Позивачем долучено всі наявні докази, що підтверджують зобов`язання Відповідача за кредитним договором та факт перерахуванні коштів на картковий рахунок Боржника. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №№ 507241470 від 18.12.2019, становить у розмірі\~15287.8\~грн., у тому числі\~заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту)\~7999,80 грн., заборгованість за відсотками\~7288,0 грн. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ"\~позивач посилається на таке. 28.11.2018 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт)та ТОВ «Таліон Плюс»(Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01строк дії якого закінчується: 28 листопада 2019 року, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до додаткової угоди № 19 від 28.11.2019 строк дії цього договору факторингу продовжується до 31.12.2020. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт відступив фактору зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 текст договору викладено у новій редакції. Згідно додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору продовжено до 31.12.2022 включно. Додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 р. строк дії вказаного договору факторингу продовжено до 31.12.2023 р. Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 р. строк дії вказаного договору факторингу продовжено до 31.12.2024 р. Надалі, 05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. Позивачем вказується, що в подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткові угоди: № 2 від 03.08.2021 р. та № 3 від 30.12.2022 р., якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 р. включно, всі умови залишились без змін. 14.06.2024 р. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 14/06/24, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором від 18.12.2019 р. № 507241470. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому. Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №\~2,\~після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 14/06/24 від 14.06.2024 р. від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 15287,80 грн. Посилаючись на додаткові угоди до договору факторингу від 28.11.2018 р. №\~28/1118-01, позивач робить таки висновки: З урахуванням визначених строків дії договору № 28/1118-01 та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Позивач стверджує, що на момент подачі позову та його розгляду в суді першої інстанції Позивачем долучено всі наявні на той час документи, які передані первісним кредитором та всіма наступними факторами. 4. Позиція відповідача. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч. 4 ст.\~174, ч. 8 ст.\~178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами. 5. Обставини, встановлені судом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернулось до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на заборгованість за Кредитним договором від 18.12.2019 року № 507241470 у розмірі\~15287.80\~грн., у тому числі\~заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту)\~7999.80 грн., заборгованість за відсотками\~7288,0 грн. 05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 строк дії цього Договору закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткові угоди: № 2 від 03.08.2021 р. та № 3 від 30.12.2022 р., якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 р. включно, всі інші умови залишились без змін. Однак, у додатках до позовної заяви під "Додаткова угода № 2" фактично міститься Додаткова угода № 26\~від 31.12.2020 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018, укладена між\~ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс". А під "Додатковою угодою № 3" міститься Додаткова угода № 27 від 31.12.2021 р. між тими ж сторонами щодо договору факторингу від 28.1.2018 р. № 28/1118-01. 05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт відступив фактору зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 текст договору викладено у новій редакції Згідно додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 р. строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року включно. Додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 р. строк дії вказаного договору факторингу продовжено до 31.12.2023 р. Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 р. строк дії вказаного договору факторингу продовжено до 31.12.2024 р. Сторонами за цими угодами були ТОВ "Манівео швидка фінанова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс". Надалі, 05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. За цим договором усі права вимог, що були набути ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р., передані новому факторові. 04.09.2024 р. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" уклали Договір факторингу № 0409/24, відповідно до умов якого Позивачу відступлено у тому числі право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором від 18.12.2019 р. № 507241470. За цим договором Фактор (ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ") зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому. Відповідно до п.1.2. договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №\~2,\~після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. На обгрунтування виникнення права вимоги до відповідача позивач вважає, що\~з урахуванням визначених строків дії договору № 28/1118-01 та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.\~Що\~Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. Таким чином,\~на думку позивача,\~договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. 6. Правова площина розв`язання спору та висновки суду щодо заявлених вимог Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "ЮНІТ КАПІІТАЛ" до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню за наступних підстав. Суд виходить з наступного. Вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Це право закріплено й у частині 1статті 15 ЦК України\~і гарантоване\~статтею 55 Конституції України. Відповідно ч. 1ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 5 ЦПК України\~регламентуються способи захисту, які застосовуються судом. Ця норма, зокрема, передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Позивачем обраний спосіб захисту своїх інтересів, що передбачений пунктом 8 частини другої\~статті 16 ЦК України: "відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди". Відповідно\~статті 2 ЦПК\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 13 Цивільного процесуального Кодексу передбачається, що\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд виходить з принципу, встановленому частиною першою\~статті 81 ЦПК: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд керується принципом, встановленим Європейським судом з прав людини, в якому вказується, що пункт 1статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. У даному випадку повинні дотримуватися вимоги\~статей 77-79 ЦПК: належність, допустимість та достовірність доказів. Вирішуючи\~питання про факт укладення (неукладення) кредитного договору\~суд надає оцінку доказам, які наведені сторонами на підтвердження своєї позиції. Позивач\~посилається на\~те, що\~Кредитний договір від 18.12.2019 року № 567891484 між відповідачем та ТОВ "Манівео швидка фінанова допомога" було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Для цього Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства, ознайомився з Правилами надання грошових коштів позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно, без примусу чи тиску заявив про бажання отримання кошті, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвищ ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адрес електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації (проживання). Відповідно до п. 4\~ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Закон «Про електронну комерцію»\~передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. За результатами заповнення Заявки здійснюється аутентифікація Платіжної картки Позичальника згідно з стандартами відповідних платіжних систем. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані Відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить Позичальнику. Також позивач вказує, що у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 18.12.2019 року Відповідач зазначив свої дані іншою мовою,\~що могло призвести до можливих помилок під час перекладу. Водночас, у заяві вказано реєстраційний номер облікове картки платника податків Відповідача, який однозначно ідентифікує його я боржника. Вказує, що перевірка введених в Заявку на кредит даних клієнта здійснюється шляхом верифікації клієнта через ВапкІD НБУ, ВапкID, мобільний застосунок Дія або БКІ\~(вимоги\~Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержані злочинним шляхом»\~та Постанови НБУ «Про затвердження Положення щодо здійснення установами фінансового моніторингу»). Ідентифікації та верифікації клієнта не потребує копії паспорта громадянина України чи іншого документу, що посвідчує особу. При оформлені кредиту позичальник заповнює таки дані: особисті дані, соціальна інформація, паспортні дані, дані закордонного паспорту, місце реєстрації, працевлаштування, реквізити карти. Виконання цієї процедури означає, що Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», в підтвердженням підписання договору. Наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей\~5,\~7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Оцінюючи наведені позивачем аргументи з цього питання, суд не приймає ці докази з наступних підстав. По-перше,\~надані позивачем копії електронних документів незавірені належним чином, як це передбачено\~пунктом\~5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003№55«ДСТУ 4163-2003», Платіжне доручення не може розглядатися\~як регістр аналітичного обліку, оскільки не відповідає вимогам\~Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. № 75. Згідно пункту 42 Положення підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. А пункт 43 Положення передбачає, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. Надана копія платіжного доручення ніяким чином не може розглядатися як первинний документ бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 2\~ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність"\~первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. У пункті 52 Положення № 75 вказано, що Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. З тих ж самих підстав суд не приймає в якості доказу\~Виписку з особового рахунку за кредитним договором № 567891484. Цей документ,\~як регістр аналітичного обліку, повинен вміщувати записи про операції, здійснені протягом операційного дня. При цьому, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а отже є належними доказами надання позичальнику кредитних коштів. Надана ж позивачем роздруківка цього документу з назвою "Виписка з особливого рахунку" за своїм змістом фактично є довідкою про заборгованість клієнта. Пунктом 1 частини 2\~статті 11 Цивільного кодексу України\~встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 Цивільного кодексу України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно з ч. 1\~ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 638 цього Кодексу\~встановлює, що де укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Оцінюючи\~надані у цій справі\~позивачем докази і констатуючи, що вони за своєю формою не є належними доказами факту укладення кредитного договору між ТОВ "Манівео швидка фінанова допомога" і [PERSON] , суд не виключає можливість надання позивачем належних доказів в іншій справі. Тому у суду не має достатніх підстав для того, щоб визнати кредитний договір\~від 18.12.2019 року № 507241470 неукладеним. Також суд виходить з принципу, що міститься у\~статті 204 Цивільного кодексу України: Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Щодо договорів факторингу. Відповідно до\~статті 1077 ЦКУ\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату(у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Стаття 1078 Цивільного кодексу\~визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається\~переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Позивач вважає, що в рамках одного договору факторингу можуть заявлятися майбутні вимоги, які виникають після укладання такого договору. Суд розцінює таке трактування\~статті 1078 ЦКУ\~помилковим, оскільки ця норма передбачає передачу права\~вже існуючої вимоги. А майбутня вимога є похідною від дійсної (існуючої) вимоги і вона\~вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. На день укладання договору факторингу між\~ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" від 28.11.2018 р. № 28/1118-01 ніякого боржника в особі [PERSON] не існувало. А тому неможливе виникнення вимоги до нього на підставі цього договору факторингу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов' язання. Частина 1\~статті 512 ЦКУ\~встановлює, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою. А\~статтею 514 ЦКУ\~встановлюється, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, на момент відступлення права вимоги повинно реально існувати зобов`язання і боржник. І\~стаття 1078 ЦКУ\~наголошує, що на момент передачі права вимоги за договором факторингу строк платежу за вимогою вже настав (наявна вимога). Що стосується останньої умови, то слід зауважити, що умовами кредитного договору встановлений лише кінцевий строк погашення позичальником отриманого кредиту, щомісячна сплата платежів не встановлювалась. А тому укладення договору факторингу через місяць після укладення кредитного договору слід розглядати як правочин, вчинений з порушенням частини 1\~статті 203 ЦКУ: Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05липня 2017року усправі №752/8842/14-цта від16жовтня 2018року у справі №914/2567/17,\~відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Згідно наведеної правової позиції, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності. Кредитний договір № 507241470, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , датований 18 грудня 2019 року, тобто через 3 роки після укладення договору факторингу і вже після закінчення його дії. Витяг з реєстру прав вимоги № 166 датовано 28 грудня 2021 року, тобто також після закінчення дії договору факторингу № 28/1118-01. Тим більш, що ще 05.08.2020 р. за договором факторингу № 05/0820-01 ТОВ "Таліон Плюс" передало свої права вимоги до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс". У позовній заяві вказується, що після укладання договору факторингу від 05.08.2020р\~ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткові угоди: № 2 від 03.08.2021 р. та № 3 від 30.12.2022 р., якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 р. включно, всі умови залишились без змін. Однак, у додатках до позовної заяви під "Додаткова угода № 2" фактично міститься Додаткова угода № 26\~від 31.12.2020 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018, укладена між\~ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс". А під "Додатковою угодою № 3" мітиться Додаткова угода № 27 від 31.12.2021 р. між тими ж сторонами щодо договору факторингу від 28.11.2018 р. № 28/1118-01. Додаткові угоди № 26\~від 31.12.2020, № 27\~від 31.12.2021, №31 та №32 від 31.12.2023 р. укладені між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" щодо продовження строку дії договору факторингу від 28.1.2018 р. № 28/1118-01, у той час як ще 05.08.2020 р. за договором факторингу № 05/0820-01 ТОВ "Таліон Плюс" здійснило передачу своїх прав вимоги на користь ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс". Згідно пункту 8.2 договору № 05/0820-01 строк дії договору - до 04.08.2021 року. Тобто, на момент укладання договору факторингу між ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" (04.09.2024 р.) цей договір вже був недійсним. Додаткова угода є договірною формою розпорядження суб`єктом своїми правами. Однак, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" розпорядилось цими правами ще 28.11.2018 р., а ТОВ "Таліон Плюс" -05.08.2020 р., передав ці права на користь ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс". Таким чином, при укладанні вказаних додаткових угод між сторонами не існувало факторингових відносин. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав,суд враховує загальновизнаний принцип приватного права, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Тобто, у цієї частині позивач посилається на неналежні докази. З наведеного слідує, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права грошової вимоги до відповідачки від первісного кредитора --\~ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до кредитора - ТОВ «Таліон Плюс», відповідно не довів перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до «Юніт Капітал», тобто не довів перехід права вимоги на кожному етапі такої передачі, що є його процесуальним обов`язком. За встановлених обставин справи відсутні підстави вважати, що ТОВ «Юніт Капітал» за договором Факторингу № 0409/24від 04 вересня 2024 року набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від 18.12.2019 р. № 507241470. Крім того, суд також звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за Договором про відступлення права вимоги № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, як і за іншими договорами факторингу. Пунктом 3.1.1договору факторингу№ 28/1118-01від 28листопада 2018року передбачено, що фінансування-це належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному Реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання Додаткової угоди. Згідно п.3.1.2фінансування -належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. А пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього Договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта. Аналогічні положення передбачено також у договорі факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеному між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Відповідно до частини 1\~статті 517 ЦКУ\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію,\~яка є важливою для їх здійснення. Умова про фінансування відступу права вимоги є суттевою для договору факторингу, то, враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за Кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівес швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги де останнього кредитора - ТОВ «Таліон Плюс». У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги,\~реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також\~докази на підтвердження оплати договором. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо. Також\~слід брати до уваги положення частини третьої\~статті 1079 ЦК України, згідно якої Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до п. 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231», до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів):\~фінансування клієнтів\~суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. У наведеному документі, по-перше, констатується віднесення факторингу до фінансової послуги, а по-друге йдеться про передачу за факторинговим договором прав вимоги за договором, на якому базується таке відступлення. Тобто,\~за договором факторингу передається реально існуюче право вимоги. Майбутня вимога, яка може входити до предмету договору факторингу, неодмінно повинна бути пов`язана з реальною вимогою (наприклад, нарахування поточних відсотків за користування кредитними коштами). Згідно із ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~фінансовими вважаються такі послуги: торгівля валютними цінностями; залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення; фінансовий лізинг; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; надання гарантій; фінансові платіжні послуги; у сфері страхування; діяльність у системі накопичувального пенсійного забезпечення; професійна діяльність на ринках капіталу; факторинг; банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до\~Закону України «Про банки і банківську діяльність». Отже, факторинг є фінансовою послугою. Позивачем не надано доказів тому, що він зареєстрований як фінансова установа і має відповідні ліцензії з надання фінансових послуг. За такими обставинами договір Факторингу № 0409/24від 04 вересня 2024 року не може розглядатися як такий, що відповідає вимогам частини 1 статті\~203\~та частини 3 статті\~1079 ЦКУ, згідно якої фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що ТОВ «Юніт Капітал» не довело порушення його прав з боку відповідача\~ [PERSON] та наявність у нього права звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором № 507241470 від 18 грудня 2019 року, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс», а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з\~\~ [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» відсутні, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли. Виходячи з вищенаведених норм матеріального права і

Outcome: dismissed