Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 04.03.2024 року АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30.12.2020 року станом на 05.12.2023 року в розмірі 33914,73 грн., а також судові витрати на судовий збір в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що АТ «Універсал Банк» запустило проект mоnobank, в межах якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки mоnobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках mоnobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту mоnobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. З травня 2020 року проводиться відеоверифікація працівником Банку дистанційно, ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта, спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms . Зазначено, що 30.12.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 30.12.2020 року. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач [PERSON] підтвердив, що прийняв пропозицію Банку та погодився, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений. Згідно Умов і Правил, Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг «Monobank» (Анкета-заява) письмове звернення клієнта Банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому банківських послуг на умовах, визначених Договором. Підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору. Підписавши Анкету-заяву відповідач [PERSON] підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Крім того, в анкеті позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору. Таким чином, 30.12.2020 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено Договір, на умовах якого відповідачу надано кредит в розмірі до 35000 грн., з можливістю його коригування, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Взятий на себе обов`язок позивач виконав належним чином, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позивач АТ «Універсал Банк» вказує, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором кредиту від 30.12.2020 року, з цих підстав його заборгованість перед Банком відповідно до п. 4 розділу ІІ Умов і правил становить 33914,73 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом Кредиту) станом на момент подачі позову 05.12.2023 року. Посилаючись на викладені обставини, АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] за захистом, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку зазначену заборгованість, а також судові витрати. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.47). Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.06.2024 року за клопотанням представника відповідача витребували докази у позивача АТ «Універсал Банк». (а.с. 78-79). Короткий зміст відзиву на позовну заяву відповідача [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] адвокат Гонтар В.М. подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк», оскільки позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Позивач АТ «Універсал Банк» не надав суду жодного допустимого та належного доказу на підтвердження отримання [PERSON] кредиту, наявності у нього заборгованості перед Банком за кредитним договором. Подані позивачем докази, а саме: 1) розрахунок заборгованості за договором кредиту від 30.12.2020 року станом на 05.12.2023 року, 2) копія анкети-заяви [PERSON] , 3) витяг з умов та правил з надання банківських послуг, 4) довідка про розмір встановленого кредитного ліміту, - не можуть підтверджувати наявність у відповідача заборгованості перед АТ «Універсал Банк» за договором кредиту та її розмір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Поданий до позову розрахунок заборгованості за кредитним договором не є первинним документом, а тому не може бути доказом наявності заборгованості за кредитним договором. Позивач не подав суду виписки про рух коштів на клієнтському рахунку [PERSON] , чи будь-який інший первинний документ на підтвердження зарахування Банком коштів саме на банківський рахунок позивача. Тобто Банк не надав належні та допустимі докази на підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у саме передачу грошових коштів [PERSON] . Тому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. (а.с.52-55). Короткий зміст пояснень на відзив позивача АТ «Універсал Банк». У відповідь на відзив Банк подав письмові пояснення з доказами, в яких зазначено, що доводи відповідача не відповідають фактичним обставинам справи. Щодо підписання укладеного між сторонами Договору кредиту, ознайомлення з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал банк» саме в редакції, яка діяла на момент укладення договору зазначено наступне. Відповідно до ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування, ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Банк розмістив на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. 30.12.2020 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з публічної та індивідуальної частин. Так, Умови і правила надання банківських послуг є публічною частиною договору, а Анкета-заява індивідуальною. Клієнт підписує лише індивідуальну частину кредитного договору, тобто Анкету-заяву, тим самим погоджується з тим, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, й він з ними ознайомлений, отримав їх примірники у мобільному додатку, що вони йому зрозумілі та не потребують додаткового роз`яснення. (п.3 Анкети-заяви). В момент укладення договору від 30.12.2020 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] діяли Умови та правила, з якими був ознайомлений відповідач, що перебувають в загальному доступі у мережі Інтернет за посиланням https://www.monobank.ua/terms , а також додані до матеріалів справи. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» кредитний договір від 30.12.2020 року був підписаний [PERSON] електронним підписом (одноразовим ідентифікатором). Без підписання Анкети-заяви, без ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту клієнт не отримує платіжну картку, йому не відкривають картковий рахунок, не проходить активації виданої платіжної картки. Отже, заповненням Анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 30.12.2020 року. Щодо заперечень відповідача про отримання грошових коштів від банку. Після підписання Анкети-заяви, яка є індивідуальною частиною кредитного договору, [PERSON] відкрито банківський рахунок та видана банківська картка № [NUMBER] із встановленим кредитним лімітом, який змінювався банком від 35000 до 29500 грн. Разом з тим Клієнт може перевищити межі виданого кредитного ліміту, що вважається порушенням умов договору. Відповідно до п. 4.23 Розділу ІІ Умов та правил, кредит збільшується на суму заборгованості по відсоткам за користування кредиту, по неустойці, якщо на рахунку Клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. За умовами п.3 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг «Monobank» пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів, пільгова процентна ставка 0,00001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1% місяць (37,2% річни). У випадку коли Боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має прострочену заборгованість, тоді нараховується збільшена відсоткова ставка 6,2% місяць (74,4% річних). Щомісячний мінімальний платіж за користування кредитними коштами встановлюється Тарифами 4% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості. Овердрафт виникає, коли на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму зборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку заборгованість [PERSON] становить 33914,73 грн, з них повністю використаний кредитний ліміт 29500 грн., овердрафт (мінус) 4414,73 грн. За весь час користування карткою [PERSON] проведено витрат на суму 319099,17 грн., проведено поповнень каркового рахунку на суму 285184,44 грн. Отже сума коштів, яка [PERSON] не повернута Банку становить 33914,73 грн. (319099,17 грн. 285184,44 грн.=33914,73 грн.). Також з деталізованої виписки про рух коштів по картці вбачається, що [PERSON] оформив 5 заяв послуги «Кредит готівкою» на суму 17750 грн. Послуга «Кредит готівкою» послуга, за якою Банк надає Клієнту кредит з метою здійснення переказу на поточний рахунок Клієнта, відкритий в будь-якому українському банку, на строк, визначений у Заяві, а Клієнт зобов*язується повернути суму Кредиту та сплатити комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі Щомісячних платежів. Ще [PERSON] оформлена 1 заява послуги «Покупка частинами» на суму 1499,00 грн. Послуга «Покупка частинами» це послуга, за якою Банк надає кредит з метою придбання товару в магазинах Партнера на строк, визначений у заяві, а Клієнт зобов*язується повернути суму кредиту та сплатити відсотки у складі Щомісячних платежів. Вказані послуги оформлюються у мобільному додатку «Monobank» та затверджуються електронним цифровим підписом. За умовами користування для списання щомісячного платежу, Клієнт має поповнити карту на суму регулярного платежу. А якщо на рахунку недостатньо коштів, то сума регулярного платежу списується в овердрафт. Клієнт доручає Банку здійснювати погашення Заборгованості щомісячно шляхом безакцептного (договірного) списання Банком з поточного рахунку основної карти Клієнта суми Щомісячного платежу відповідно до умов кредитного договору. А вразі відсутності на поточному рахунку Клієнта вдасних коштів, Банк має право здійснити списання суми ліміту (збільшення заборгованості за поточним рахунком). За таких обставин заборгованість за тілом кредиту змінювалася. Оскільки [PERSON] не вносив кошти на погашення послуг, то заборгованість за тілом кредиту зростала, адже сума регулярного платежу відносилася до тіла кредиту. Всі поповнення використовувалися [PERSON] на власні потреби і не залишалися на рахунку, тому їх не можна вважати поверненням за кредитом. Факт видачі Клієнту банківської картки підтверджується розрахунком заборгованості по кредиту, випискою про рух коштів по картці, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] активно користувався кредитними коштами Банку (знімав та частково погашав заборгованість). Поданий до позову розрахунок заборгованості є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим представником Банку у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому враховуються усі наявні на рахунку Клієнта кошти та фіксується їх розподіл на погашення заборгованості. Оскільки [PERSON] не виконав своїх зобов`язань за договором кредиту, не повернув отримані кошти, то станом на 05.12.2023 року у нього виникла заборгованість в розмірі 33914,73 грн., що є заборгованістю по тілу кредиту. Наявність такої заборгованості підтверджена також випискою про рух коштів по картці з моменту її видачі при укладенні договору кредиту 30.12.2020 року до формування виписки станом на 05.12.2023 року. За таких обставин представник Банку просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позиція учасників справи. Представник позивача АТ «Універсал Банк» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гонтар В.М. повторно не з`явилися в судове засідання, хоча були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи. А саме адвокат Гонтар В.М. зареєстрований в системі «Електронний суд», де отримує повістки для себе та для відповідача. Відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Позиція суду першої інстанції. Дослідивши подані суду докази, суд встановив наступне. Згідно зі\~ст. 5 ЦПК України\~суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (\~ст.263 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30.12.2020 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на відкритий для цього поточний банківський рахунок у гривні, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. Дані обставини підтверджуються копією відповідної анкети-заяви від 30.12.2020 року. (т.1 а.с.13). В анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг зазначено, що відповідач згоден із тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився із таким договором про надання банківських послуг, отримавши всі необхідні документи через мобільний додаток (п.п.2,3,5 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг). Згідно з довідкою про наявність рахунку від 15.07.2024 року, позивач відкрив відповідачу рахунок [NUMBER] , картка № [NUMBER] . Тип рахунку: чорна картка. Валюта рахунку: UAH. Активна до 10/29. Згідно з довідкою від 15.07.2024 року, за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30.12.2020 року за карткою № [NUMBER] для відповідача установлено кредитний ліміт з 30.12.2020 року 30000 грн., з 01.01.2021 року 0,00 грн. , з 07.02.2021 року 30000,00 грн., з 30.05.2021 року 35000,00 грн., з 06.05.2023 року 29500 грн. Позивач самостійно виконав розрахунок заборгованості станом на 05.12.2023 року, в якому нарахував відповідачу заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 30.12.2020 року в розмірі 33914,73 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту. При цьому в розрахунку нараховано/сплачено відсотків на залишок поточної заборгованості за кредитом (зокрема, шляхом зарахування на тіло кредиту) в сумі 28093,47 грн. (т.1 а.с.12). Згідно з Довідкою від 12.07.2024 року про рух коштів по картці [PERSON] № [NUMBER] , рахунок № [NUMBER] за період 30.12.2020 05.12.2023 станом на 05.12.2023 року кредитний ліміт 29500,00 грн., заборгованість 33914,73 грн., Баланс на початок періоду 30000 грн., Баланс на кінець періоду -4414,73 грн., сума витрат за період 319099,17 грн., сума зарахувань за період 285184,44 грн. Списано відсотки 28094,98 грн. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до\~ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За\~ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга\~статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2021 року у справі № 441/1325/16-ц (провадження № 61-20329св19) зроблено висновок, що «правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність». За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1\~ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Звертаючись до суду з даним позовом АТ «Універсал Банк» зазначило, що сторони обумовили всі істотні умови договору та відповідач [PERSON] був належним чином ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг. Проте, з матеріалів справи вбачається, що 30.12.2020 року [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в якій просить відкрити йому поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов договору (а.с. 13). При цьому, суд зазначає, що анкета-заява містить лише анкетні дані [PERSON] \~та контактну інформацію, проте не містить жодних даних про умови кредитування. У долученому до матеріалів справи паспорті споживчого кредиту зазначено, що ліміт кредиту становить від 0 грн. до 500000 грн. (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку) (а.с.29). Окрім того, у розділі 7 Паспорту споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, тому дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. Окрім того, у п. 6 анкети-заяви, відповідач своїм підписом підтвердив, що просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в Банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також, відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Крім того, підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Частиною 5\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~ст. 12 вказаного Закону\~визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, як передбачено п. 6.3 розділу 6 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», підписані клієнтом та/або банком документи, що пов`язані з укладеними правочинам, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільному додатку клієнта, а також їх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта. Під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання. Разом з тим, з огляду на відсутність у матеріалах справи відповідного підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», витягу з Тарифів «Чорна картка Monobank», Паспорту споживчого кредиту «Чорна картка Monobank», Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог документами було ознайомлено відповідача. Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту «Чорна картка Monobank», Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Тарифи за карткою «Чорна карта «Monobank» розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Суду не подані докази, що відповідач підписав саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту «Чорна картка Monobank», Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Тарифи за карткою «Чорна карта «Monobank». Оскільки анкета-заява, підписана [PERSON] , не містить умов щодо розміру процентів, в матеріалах справи відсутні будь-які інші письмові докази які б містили узгодження між ним та позивачем порядку сплати процентів за прострочення виконання зобов`язань за договором, тому підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у виді процентів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань відсутні. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, АТ «Універсал Банк»» надало наступні документи: розрахунок заборгованості, копія анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 30.12.2020 року, витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank| Universal Bank, витяг з тарифів за карткою monobank, копія документу, що посвідчує особу відповідача, копія довіреності представника позивача, копія Банківської ліцензії 92 від 10.10.2011 року, копія виписки з ЄДРЮОФОП, копія статуту від 20.01.2022 року, виписка по рахунку [PERSON] , копія платіжного доручення про сплату судового збору. Позивач стверджував, що відповідач підписав з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) договір кредиту. Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Так, суду не подані докази, що відповідач [PERSON] підписав саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту «Чорна картка Monobank», Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Тарифи за карткою «Чорна карта «Monobank». Оцінюючи зазначені копії документів, суд не може віднести, зокрема, розрахунок заборгованості за договором кредиту, до належних та допустимих доказів здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів відповідачу. Розрахунок заборгованості, виконаний позивачем, не є первинним бухгалтерським документом, не містить даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки. Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися відповідачу кредитні кошти, в зазначеному в позові розміру, на який строк, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору Monobank від 30.12.2020, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Разом з тим суд вважає допустимим, належним доказом на підтвердження надання позивачем АТ «Універсал Банк» грошових коштів відповідачу [PERSON] в межах відкритої кредитної лінії шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника виписку про рух коштів по його банківському рахунку. З аналізу якої вбачається, що по картці [PERSON] № [NUMBER] , рахунок № [NUMBER] за період 30.12.2020 05.12.2023 станом на 05.12.2023 року кредитний ліміт 29500,00 грн., заборгованість 33914,73 грн., Баланс на початок періоду 30000 грн., Баланс на кінець періоду -4414,73 грн., сума витрат за період 319099,17 грн., сума зарахувань за період 285184,44 грн. Списано відсотки 28094,98 грн. Відповідно до постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду по справі №200/564/7/18 від 16 вересня 2020 року встановлено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно дост. 9\~ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі №194/329/15 зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Отже з огляду на подану суду виписку з особового рахунку відповідача суд вважає доведеним, що позивач виконав свої зобов*язання за спірним кредитним договором, надав відповідаачу у кредит грошові кошти на умовах підписаної відповідачем Анкети-заяви від 30.12.2020 року. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Згідно із\~статтею 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно достатті 77\~ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина першастатті 95\~ЦПК України). Відповідно достатті 89\~ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11\~постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з даним позовом, АТ «Універсал Банк» вказав, що внаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань, станом на 05.12.2023 року виникла заборгованість за кредитним договором від 30.12.2020 року у розмірі 33914,73 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку. В обгрунтування розміру заборгованості зазначив, що відповідно виписки з особового рахунку про рух коштів [PERSON] по картці № [NUMBER] , рахунку № [NUMBER] за період 30.12.2020 05.12.2023 станом на 05.12.2023 року сума витрат за період 319099,17 грн., сума зарахувань за період 285184,44 грн. Тому заборгованість становить різницю між сумою витрат по картці та сумою внесених ним грошових коштів на картку 33914,73 грн. (319099,17 грн.- 285184,44 грн.= 33914,73 грн.) Разом з тим, суд вбачає з руху коштів по картці [PERSON] № [NUMBER] , що банк самостійно нарахував та списав на тіло кредиту відсотки за користування кредитом в розміри 28094,98 грн., які не були встановлені у підписаній відповідачем Анкеті-заяві від 30.12.2020 року. Отже суд вважає, що заборгованість [PERSON] по укладеному ним кредиту від 30.12.2020 року станом на 05.12.2023 року становить різницю між сумою витрат по картці та сумою внесених ним грошових коштів на картку за вичетом безпідставно списаних Банком відсотків за користування кредитом 5819,75 грн. (33914,73 грн. - 28094,98 грн.=5819,75 грн.). На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за користування кредитом. При ухваленні рішення, за положеннями про єдність судової практики, суд врахував постанову Полтавського апеляційного суду від 01.10.2024 року у справі №537/1061/22, провадження№22-ц/814/2232/24, з висновками в аналогічній справі. Відповідно до ч. 1ст. 141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Банку задоволені частково (17,16%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог 519,60 грн. (3028 грн. х 17,16%=519,60 грн.). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт першийстатті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Outcome: partial