Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

1. Стислий виклад позиції заявника та його доводів 16 квітня 2025 року [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON] /заявниця), в особі представника - адвоката Дзюби Карини Вадимівни, яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1253726 від 16.04.2025, звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» з заявою про встановлення факту спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] станом на день смерті [PERSON] , а саме [INFO] . В обґрунтування своєї заяви, [PERSON] зазначила, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 15.07.2017 року було укладено шлюб, про що зроблено запис № 298, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 15.07.2017, виданого Новобаварським районним у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Заявниця проживала разом зі своїм чоловіком, [PERSON] , за його місцем реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS] , при цьому [PERSON] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . Після його смерті, заявниця звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою стосовно призначення пенсії в разі втрати годувальника та з заявою щодо виплати недоотриманої пенсії за дні життя [PERSON] . Рішенням від 26.11.2024 відділом з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було відмовлено [PERSON] у виплаті доплати пенсії, що підлягала виплаті її чоловіку [PERSON] , і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, оскільки відсутні відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті. Рішенням Управління пенсійного забезпечення від 02.12.2024, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управляння Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуто заяву [PERSON] та відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника у зв`язку з тим, що в документах для призначення пенсії в разі втрати годувальника відсутні відомості про сумісне проживання. 2. заяви, клопотання 09 травня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника заявниці - адвоката Дзюби Карини Вадимівни, яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1253726 від 16.04.2025, надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору. Жодних письмових заяв та клопотань на адресу суду від учасників процесу не надходило. 3. інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 16.04.2025 справа № 644/3305/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. За інформацією з відповіді Єдиного державного демографічного реєстру № 1303215 від 17.04.2025 місце проживання [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . 17 квітня 2025 року ухвалою Орджонікідзевський районний суд м. Харкова прийняв до розгляду заяву [PERSON] , та відкрив провадження у справі у порядку окремого провадження, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 13 травня 2025 року на 14 годину 00 хвилин. Представник заявниці [PERSON] - адвокат Дзюба Карина Вадимівна, яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1253726 від 16.04.2025, у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу від 22.04.2025. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини у сфері шлюбно-сімейних відносин, зокрема проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та ведення ними спільного господарства. Між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 15.07.2017 зареєстровано шлюб Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про що зроблено запис №298, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серія [NUMBER] від 15.07.2017. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Серії [NUMBER] від 18.11.2024. [PERSON] був пенсіонером та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, у зв`язку з чим заявник звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою стосовно призначення пенсії в разі втрати годувальника та з заявою щодо виплати недоотриманої пенсії за дні життя [PERSON] . Рішенням від відділу з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління з питань виплат головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 26.11.2024 [PERSON] було відмовлено у виплаті доплати пенсії, що підлягала виплаті її чоловіку [PERSON] і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, оскільки відсутні відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг від 02.12.2024 [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника, у зв`язку з тим, що в документах відсутня довідка уповноважених органів з місця проживання або рішення суду про перебування на утриманні. [PERSON] , [INFO] , був громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] виданого 06.07.2018 органом 6320 та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. [PERSON] , [INFO] , громадянка України, що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] виданого 03.10.217 органом 6321 та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. З заяви про медичне обслуговування з видачею листка працездатних ХГП № 24 від 09.07.2018 вбачається, що місцем проживання [PERSON] , [INFO] , зазначено [ADDRESS] . Зазначене підтверджується титульним листом медичної картки № 4222 ХГП № 24 [PERSON] . З Декларації № 0001-56Е6-5900 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 25.09.2020, адресою проживання [PERSON] , [INFO] , зазначено [ADDRESS] . З Декларації № 0001-Т0ХЕ-Н6А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 22.03.2023, адресою проживання [PERSON] , [INFO] , зазначено [ADDRESS] . З Декларації № 0001-706Х-РА10 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 12.12.2024, адресою проживання [PERSON] , [INFO] , зазначено [ADDRESS] . З заяви свідка [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 1990 року по день смерті [PERSON] , та вели спільне господарство, що було підтверджено безпосередньо під час судового засідання 13 червня 2025 року свідком [PERSON] . Свідок [PERSON] , [INFO] , під час судового засідання 13.06.2025 пояснила, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 1990 року по день смерті [PERSON] , та вели спільне господарство, що відповідає показанням викладеним свідком [PERSON] у заяві, яка міститься у матеріалах справи № 644/3305/25. 5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами 1, 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18). Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ч. 1-2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (надалі за текстом СК України), сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 21 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення тощо. Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01.01.2012, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право. Верховний Суд у Постанові від 17.10.2018 по справі N587/302/16-4 провадження № 61-18522св18, зазначив, що «Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці». Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зав`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Пунктом 6 рішення Конституційного суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, і т. п. Суд звертає увагу, що право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Таким чином, реєстрація місця проживання заявниці і її чоловіка за різними адресами не свідчить про те, що вони перебуваючи у шлюбі не проживали однією сім`єю. На підставі ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 6. Мотивована оцінка та висновки суду Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися учасники, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про що зроблено запис №298, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серія [NUMBER] від 15.07.2017. [PERSON] та [PERSON] спільно проживали за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство, що підтверджується показами свідків, деклараціями про вибір лікаря який надає первинну медичну допомогу та медичною карткою заявниці. Отже, реєстрація місця проживання заявниці та її чоловіка за різними адресами не свідчить про те, що вони перебуваючи у шлюбі не проживали однією сім`єю. На підставі викладеного, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які заявниця посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні заяви. Враховуючи вищевикладені обставини та досліджені судом докази, суд вважає встановленим факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] станом на день смерті [PERSON] , а саме [INFO] . На підставі викладеного вище,

Outcome: approved