Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] є власністю відповідача та забезпечується послугами з централізованого опалення, що надає позивач. З 01.10.2009 по 01.07.2024 споживач у повному обсязі не сплачували кошти за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 48586,15 грн, яка залишається несплаченою. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 48586,15 грн боргу за спожиті послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та витрати з оплати судового збору. Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 25.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача відзив на позовну заяву у визначений строк на адресу суду не надійшов. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду подала заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Окрім того, представником позивача до суду надано письмове пояснення, в якому зазначено, що відповідно до інформації, наданої на запит КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища за вх. № 607/11 від 06.05.2011 комплекс будівель має адресу Героїв Пожежних, 125-а (в подальшому за рішенням Житомирської міської ради № 665 від 15.12.2022 вулиця Героїв Пожежних була перейменована на вулицю Героїв Пожежників без зміни нумерації будинків). Комплекс будівель за адресою: [ADDRESS] складається з трьох корпусів, які мають окремі поштові адреси, а саме [ADDRESS] та [ADDRESS] . При створенні особових рахунків будинку по [ADDRESS] в базі споживачів послуг КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради була відсутня технічна можливість заведення такого параметру як «корпус», тому особовим рахункам даного комплексу будинків присвоєну відповідну нумерацію, серед якої, зокрема, [ADDRESS] закодовано як « [ADDRESS] » з номером особового рахунку « [NUMBER] в». Отже, при формуванні позовної заяви помилково використано адресу відповідача з бази споживачів послуг « [ADDRESS] » замість правильної адреси « [ADDRESS] ». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2025 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . [PERSON] змінила прізвище та ім`я на [PERSON] . Відповідач та її представник у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Представник відповідача до суду подав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, зазначивши про невизнання позову, а також просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Частиною ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 14.09.1999, де також зареєстрвоане її місце проживання з 21.06.1991 (а. с. 16, 54). Відповідач, будучи споживачем наданих позивачем послуг, своєчасно та в повному обсязі не проводила оплату за послуги з централізованого опалення, постачання теплової\~енергії за період з 01.10.2009 по 01.07.2024, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 48586,15 грн, що підтверджується оборотами по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) станом на 10.07.2024 та розрахунком заборгованості за період з 01.09.2020 по 01.07.2024 (а. с. 5-8). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що передбачено ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін (ст. 162 ЖК України). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019. Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає з ч. 1 ст. 11 ЦК України про те, що цивільні справа та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відсутність між сторонами договору не може слугувати підствою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 20.11.2024 в справі № 463/6799/18. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). За положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс\~України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. З 12.03.2020 на території України було встановлено карантин, який тривав по 30.06.2023 відповідно до постанов Кабінету\~Міністрів України\~від 11.03.2020\~№ 211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України). Як визначено п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто, з 12.03.2020 і до скасування карантину, строки позовної давності продовжені Законом, а тому позивачем не допущено пропуску строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог за період з 12.03.2017 по 01.06.2021. Позивач звернувся з позовом до суду 11.07.2024 щодо заборгованості за період із 01.10.2009 по 01.07.2024, пропустивши з урахуванням положень про переривання позовної давності, визначених Законом України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, строк позовної давності щодо вимог за період з 01.10.2009 по 11.03.2017. Тому за заявою представника відповідача суд застосовує до позовних вимог щодо суми заборгованості за вказаний період строк позовної давності та відмовляє в задоволенні позову в цій частині в зв`язку з пропуском позивачем зазначеного строку позовної давності при зверненні до суду з позовом. З огляду на те, що відповідач у порушення своїх зобов`язань не сплачувала в повному обсязі та вчасно плату за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії, чим були порушені права позивача, тому суд вважає за необхідне стягнути з неї заборгованість за період з 12.03.2017 по 01.07.2024, що становить 35445,06 грн. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial