Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

До суду\~з заявою\~звернувся [PERSON] ,\~за участі\~заінтересованих осіб: [PERSON] ( [ADDRESS] ), Міністерства Оборони України (03168 м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6) про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що заявник - [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія [NUMBER] від 06.06.2023. Шлюбні відносини між батьками офіційно оформлені не були. 24 лютого 2022 року у зв`язку з розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, [PERSON] , 26.02.2022 призваний по мобілізації згідно з Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 у військову частину [NUMBER] . [INFO] під час захисту Батьківщини, поблизу села Тернівка, Березнегуватського району Миколаївської області, при виконанні бойового завдання з забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час обстрілу в результаті отримання вибухової травми, а саме осколкових поранень старший солдат [PERSON] , стрілець снайпер військової частини [NUMBER] загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , лікарським свідоцтвом про смерть № 2529 та довідкою про причини смерті від 07.06.2022. Відповідно до витягу з протоколу №277 від «17» січня 2025 року 20 регіональної ВЛК поранення (06.07.2022), яке отримав старший солдат [PERSON] , 1966 року народження: «Осколкові поранення тулубу», згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 20.09.2022 №249, повідомлення про смерть №1665 від 06.07.2022 виданого командиром військової частини [NUMBER] , лікарського свідоцтва про смерть №169 від 06.07.2022, виданого Баштанським міжрайонним відділенням Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.07.2022, виданого Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), послужило причиною смерті [INFO] , поранення яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини. Відповідно до витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] від 20.09.2022 старший солдат [PERSON] , стрілець снайпер 2-го піхотного відділення 1-го піхотного взводу 2-ї піхотної роти [NUMBER] піхотного батальйону [NUMBER] окремої степової бригади корпусу резерву сухопутних військ Збройних сил України вибув із списків військової частини [NUMBER] , у зв`язку із загибеллю. Заявник розпочав підготовку документів для отримання матеріальних виплат, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова КМ України № 168), законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку зі смертю батька військовослужбовця. В Заявника, як в сина загиблого військовослужбовця [PERSON] , який пов`язаний з ним кровними (родинними) зв`язками, постійним проживанням та веденням з ним спільного господарства на даний час виникла необхідність у встановленні факту проживання з батьком однією сім`єю, а відтак і у доведенні статусу «Члена сім`ї загиблого військовослужбовця». З цією метою заявник в позасудовому порядку 30.12.2024 звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з заявою про щодо встановлення статусу члена сім`ї загиблого Захисника України відповідно до статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Однак, відповідно до витягу з протоколу №1 від 03.01.2025 заявнику відмовлено в наданні відповідного статусу члена сім`ї загиблого Захисника України в зв`язку з тим, що [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 18.02.2020. Заявник проживав разом із батьком по [ADDRESS] , що підтверджується Актом фактичного проживання від 27.11.2024 складеного комісією Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області. Відповідно до змісту акта: « [PERSON] , 1992 року народження, проживав без реєстрації по [ADDRESS] разом із батьком [PERSON] , який помер [INFO] , та вели спільне господарство». Також факт проживання [PERSON] , в житловому будинку за [ADDRESS] підтверджується довідкою №128 від 15.03.2021 року, виданою виконавчим комітетом Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області. Власником житлового будинку по [ADDRESS] являвся [PERSON] , що підтверджується нотаріально-посвідченим договором купівлі продажу житлового будинку №2305 від 17.11.2011 та витягом з реєстру правочинів №10657186 від 17.11.2011. Заявник та його батько спільно проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки щодо постійного догляду за житловим будинком, його ремонтом, регулярною сплатою комунальних платежів, тобто були пов`язані спільним побутом. Крім того піклувалися один за одним та проводили разом дозвілля. Обставини щодо проживання заявника та його батька однією сім`єю також підтверджуються поясненнями місцевих жителів села Тягун. Заявник є спадкоємцем [PERSON] , за законом, що підтверджується довідкою №1353/02-14 від 11.10.2023 виданою Державним нотаріусом Швець Л.А. В подальшому, після смерті батька Заявник [INFO] в липні 2024 року на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 призваний у ЗСУ по мобілізації. На даний час проходить військову службу на посаді водія-санітара військової частини [NUMBER] . З 09.09.2024 Заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаної квартири являється Заявник на підставі нотаріально-посвідченого договору дарування №650 від 16.05.2016 за яким батько [PERSON] подарував своєму сину [PERSON] вказаний об`єкт нерухомості. Крім того, наявність в Заявника та його Батька взаємних права та обов`язків підтверджується і нотаріально-посвідченою довіреністю №638 від 17.05.2017 на право експлуатації та розпорядження автомобілем марки ВАЗ 210700-20, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Просив суд, встановити факт віднесення [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) до члена сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] ( [NUMBER] ). В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Міністерства Оборони України в судове засідання не з`явився, надали суду письмові пояснення, просили суд провести судове засідання у відсутність представника третьої особи. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами заявника, кожен окремо, підтвердили, що заявник [PERSON] є членом сім`ї загиблого [PERSON] . Вислухавши думку заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що заявник - [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серія [NUMBER] від 06.06.2023 (а.с.10). Шлюбні відносини між батьками офіційно оформлені не були. 24 лютого 2022 року у зв`язку з розпочатою військовою агресією російської федерації проти України. [PERSON] , 26.02.2022 призваний по мобілізації згідно з Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 у військову частину [NUMBER] . [INFO] під час захисту Батьківщини поблизу села Тернівка Березнегуватського району Миколаївської області, при виконанні бойового завдання з забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час обстрілу в результаті отримання вибухової травми, а саме осколкових поранень старший солдат [PERSON] , стрілець снайпер військової частини [NUMBER] загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , лікарським свідоцтвом про смерть № 2529 та довідкою про причини смерті від 07.06.2022 (а.с.20,31). Відповідно до витягу з протоколу №277 від «17» січня 2025 року 20 регіональної ВЛК поранення (06.07.2022), яке отримав старший солдат [PERSON] , 1966 року народження: «Осколкові поранення тулубу», згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 20.09.2022 №249, повідомлення про смерть №1665 від 06.07.2022 виданого командиром військової частини [NUMBER] , лікарського свідоцтва про смерть №169 від 06.07.2022, виданого Баштанським міжрайонним відділенням Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.07.2022, виданого Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), послужило причиною смерті [INFO] , поранення яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.30). Відповідно до витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] від 20.09.2022 старший солдат [PERSON] , стрілець снайпер 2-го піхотного відділення 1-го піхотного взводу 2-ї піхотної роти [NUMBER] піхотного батальйону [NUMBER] окремої степової бригади корпусу резерву сухопутних військ Збройних сил України вибув із списків військової частини [NUMBER] , у зв`язку із загибеллю (а.с.29). Заявник розпочав підготовку документів для отримання матеріальних виплат, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова КМ України № 168), законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» та «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку зі смертю батька військовослужбовця. Відповідно до витягу з протоколу №1 від 03.01.2025 заявнику відмовлено в наданні відповідного статусу члена сім`ї загиблого Захисника України в зв`язку з тим, що [PERSON] , перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 18.02.2020 (а.с.45-47). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.02.2020 року шлю між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 18.02.2020 року. Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно з положеннями ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. За частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (далі - Постанова Пленуму ВСУ № 5) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. В пункті 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: - за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; - для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року. - для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20. Таким чином, в судовому порядку можливо встановити факти, коли ці факти безпосередньо породжуватимуть юридичні наслідки, тобто вони повинні мати юридичне значення, а саме: від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. Метою встановлення фактів уданій справі заявник вказав реалізацію права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України Про військовий обов`язок і військову службу, Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Отже, для визначення можливості встановлення фактів, про які просить заявник, суду необхідно встановити, чи породить встановлення таких фактів юридичні наслідки для заявника у виді набуття права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України Про військовий обов`язок і військову службу, Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовців - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пп. 1 п. 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. Згідно зі ст. 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на 06.03.2023, тобто на дату загибелі військовослужбовця [PERSON] ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї,які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, за загиблого (померлого) військовослужбовця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли в період проходження служби. Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, системне тлумачення положень статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на дату загибелі військовослужбовця [PERSON] ) та положень статей 30, 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). При цьому утриманцями можуть бути непрацездатні члени сім`ї, зокрема, діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Заявником не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували належність заявника до категорії непрацездатних осіб, які б, у разі встановлення судом фактів належності до члена сім`ї загиблого військовослужбовця та перебування на його утриманні, надавали йому право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Судом з`ясовано, що встановлення факту належності заявника до члена сім`ї загиблого військовослужбовця та перебування на його утриманні, не породить для нього юридичних наслідків, тобто не призведе до набуття ним права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим заява про встановлення юридичного факту не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed