Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що з 25.04.2009 року між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Сторони по справі проживають окремо. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2011 року по справі № 2-409/11 з [PERSON] ,на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.11.2010 року і до повноліття дитини а кошти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.11.2010 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Рішення набрало законної сили 08.02.2011 року та є чинним. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2011 року по справі № 0827/2-973/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачу [PERSON] відновлено її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». 13 січня 2013 року [PERSON] [INFO] досягнув трирічного віку , у зв`язку з чим припинено стягнення коштів на утримання дружини. В середині листопада 2022 року старший син відповідача від першого шлюбу досягнув повноліття, у зв`язку з чим обов`язок відповідача з виплати аліментів на користь [PERSON] на його утримання у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу),але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, припинився і аліменти на його утримання вже також не сплачуються. Зазначені обставини свідчать про зміну матеріального становища відповідача. Посилаючись на вищевикладене позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , які стягуються за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2011 року по справі № 2-409/11, з 1/6 частини на 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 10.03.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи(а.с. 27). Позивач в судове засідання не з`явилася, у позові зазначила про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, не заперечує проти винесення заочного рішення . Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача , суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 25.04.2009 року між позивачем [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 198.(а.с. 14). Внаслідок укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 14). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Сторони по справі проживають окремо, подружні стосунки припинено. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2011 року по справі № 2-409/11 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.11.2010 року і до повноліття дитини, а також стягнуто кошти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.11.2010 року і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Рішення набрало законної сили 08.02.2011 року (а.с. 15-16). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2011 року по справі № 0827/2-973/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відновлено позивачу [PERSON] її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 22.04.2011 року(а.с. 17-18). 13 січня 2013 року [PERSON] [INFO] досягнув трирічного віку , у зв`язку з чим припинено стягнення з відповідача коштів на утримання дружини. Крім того, в середині листопада 2022 року старший син відповідача від першого шлюбу досягнув повноліття, у зв`язку з чим обов`язок відповідача з виплати аліментів на користь [PERSON] на його утримання у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу),але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, припинився і аліменти на його утримання вже також не сплачуються, що підтверджується довідкою для розрахунку аліментів інспектора сектору водної поліції відділу реагування патрульної поліції Дніпровського районного управління поліції№ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за період з 07.11.2015 по 31.12.2024 року(а.с. 19-21). Отже, кошти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, та аліменти на користь [PERSON] на утримання старшого сина відповідача від першого шлюбу у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, відповідачем не сплачуються, що об`єктивно викликало покращення матеріального стану останнього. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХII(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.3 зазначеної Конвенції встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитини такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування(пункт 1 статті 18 цієї Конвенції. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, з урахуванням положень\~Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 2\~ст.\~182\~СК України\~передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~вимог ст.\~192\~СК України розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено за\~ рішенням суду за позовом\~платника або\~одержувача аліментів\~у разі\~зміни \~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них \~та \~в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на те , що відповідач працює , отримує постійний дохід , кошти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, та аліменти на користь [PERSON] на утримання старшого сина відповідача від першого шлюбу у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з відповідача вже не стягуються, що свідчить покращення матеріального стану відповідача. За вказаних обставин, суд вважає, що раніше визначений за рішенням суду розмір аліментів підлягає зміні .

Outcome: approved