Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що 12 серпня 2018 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням суду від 14.09.2021. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 18 серпня 2022 позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З часу розірвання шлюбу та по теперішній час, відповідач самоусувається від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 29.11.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Також даним судовим рішенням відповідачу було запропоновано, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справі; роз`яснено наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Крім того, залучено до участі у справі орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, який зобов`язано надати суду висновок щодо розв`язання спору. З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення із ухвалою суду від 29.11.2024, копією позовної заяви із доданими до неї документами та судовими повістками, направлені відповідачу неодноразово за адресою його місця проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулися до суду із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку із чим, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи також через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи. Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. У строк, визначений вищевказаним судовим рішенням, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також на адресу суду не надійшли. На виконання вимог ухвали суду від 29.11.2024 органом опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області суду 06.01.2025 надано висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 06.03.2025 було вирішено питання про вислухання думки дитини в судовому засіданні, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідачем суду не повідомлено. Таким чином, відповідач не з`явився в судове засідання повторно без поважних причин. Позивачка та представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області не заперечували щодо розгляду справи у відсутність відповідача та проведення заочного розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, думку позивачки та представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, а також положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність відповідача та провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання). У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області підтримала наданий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.03.2018 виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1. (а.с. 22) З ЄДРСР, доступ до якого є публічним, вбачається, що рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 14.09.2021 по справі № 150/325/21, яке набрало законної сили 19.10.2021, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12.08.2018 виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис № 1, розірвано. (а.с. 18-19) Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.08.2022 Могилів-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] , [INFO] , 18.08.2022 зареєструвала шлюб із [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 317. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». (а.с. 30) З ЄДРСР, доступ до якого є публічним, вбачається, що Чернівецьким районним судом Вінницької області 20.08.2021 по справі № 150/326/21 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки усіх видів заробітку [PERSON] , але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу - 25.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 23-26) Постановою головного державного виконавця Чернівецького відділу державної виконавчої служби у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Флейснер Л.А. від 03.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66701540 з примусового виконання вищевказаного судового наказу. (а.с. 31, 33) Згідно довідки № 162, виданої 06.09.2024 заступником начальника Могилів-Подільського ВДВС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), позивачка за період з 01.05.2024 по 31.08.2024 не отримувала аліменти від [PERSON] . (а.с. 34) Відповідно до довідок № 1657 і № 1711, виданих Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області 25.10.2024 і 31.10.2024, відповідно, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає у [ADDRESS] разом із мамою - [PERSON] та вітчимом - [PERSON] , на утриманні якого перебуває. (а.с. 35, 37) З довідки № 1710, виданої 31.10.2024 Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері - [PERSON] . (а.с. 36) Як вбачається із довідки-характеристики, виданої 31.10.2024 Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області, сім`я [PERSON] характеризується позитивно. (а.с. 42) Відповідно до довідки № 5, виданої 24.10.2024 директором Мазурівського закладу дошкільної освіти «Ромашка» Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , прибула у вказаний заклад освіти з 02.11.2021 року; за період перебування у закладі (з 02.11.2021 по 30.06.2024) батько [PERSON] не відвідував доньку жодного разу і не цікавився нею. (а.с. 38) З довідки № 1036, виданої 01.11.2024 лікарем-педіатром КНП «Чернівецький центр первинної МСД Чернівецької селищної ради», вбачається, що позивачка постійно звертається зі своєю дитиною [PERSON] , [INFO] , яка часто хворіє простудними захворюваннями, до лікаря-педіатра. На профілактичні огляди і щеплення мама з`являється сама, без участі батька. (а.с. 39) З характеристики [PERSON] , виданої Мазурівським ліцеєм Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, вбачається, що батько [PERSON] , зі слів матері, із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. (а.с. 40) Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України. Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Повноліття за українським законодавством настає з вісімнадцяти років, згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України. Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, які конкретизують обсяг прав та обов`язків дитини, містяться як у Сімейному кодексі України, так і у Цивільному кодексі України. Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Згідно з законодавством України позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується лише тоді, коли усі інші не дають позитивних результатів. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи вищезазначене, а також те, що дитина у віці семи років може висловити свою думку та сформулювати погляди, судом було прийнято 06.03.2025 рішення про необхідність вислухати думку дитини. У судовому засіданні малолітня [PERSON] зазначила, що батька [PERSON] вона майже не пам`ятає і не спілкується з ним, проживає разом із мамою та «татом [PERSON] ». В ході розмови дитина називає вітчима батьком. З розповідей дитини вбачається, що в її житті біологічний батько взагалі відсутній, усі її життєві досягнення й захоплення вона розділяє виключно із мамою та вітчимом. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст.\~83\~ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 і п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, заслухавши позивачку, представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області та думку дитини, дослідивши докази, письмові пояснення, викладені в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи наведене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. У ході розгляду справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2018, який рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 14.09.2021 по справі № 150/325/21, було розірвано. Позивачка із відповідачем мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , життям якої відповідач взагалі не цікавиться, не піклується про неї, не бере участі у її вихованні та утриманні, не прагне зустрічей і спілкування із донькою, хоча не був позбавлений такої можливості. Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отриманню нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюються як ухилення від виховання дитини батьком, внаслідок його поведінки та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Водночас, батьки дитини несуть відповідальність за виховання дитини та її розвиток. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд не приймає до уваги характеристику [PERSON] , видану 04.11.2024, оскільки вона не є засвідченою належним чином (не містить печатки установи, що її видала), а тому такий доказ не є достовірним і допустимим в розумінні ст.ст. 78-79 ЦПК України. (а.с. 41) Ухилення [PERSON] від виконання обов`язку щодо утримання дитини не передбачене ст. 164 СК України як підстава для позбавлення батьківських прав. Однак, суд звертає увагу, що виконання цього обов`язку батьком тісно пов`язане із реалізацією права і водночас виконання обов`язку батьком щодо виховання дитини, що є важливою умовою забезпечення належних умов для повноцінного розвитку дитини. Вищевказані обставини характеризують відповідача та свідчать про його байдуже ставлення до власної дитини. Відповідно до положень ст. 19 СК України органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок щодо вирішення спору. Доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлена висновком органу опіки та піклування Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 17 від 03.01.2025. (а.с. 67) Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковим та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Тому суд, оцінивши вищевказаний висновок органу опіки та піклування, вважає, що він є необґрунтованим, оскільки не містить відомостей щодо обстеження умов проживання дитини, інформації щодо відомостей і документів, на підставі яких, яким чином одержаних і у результаті чого, зроблено такий висновок. Водночас, суд погоджується із самим висновком, оскільки він не суперечить інтересам дитини, хоча є й недостатньо обґрунтованим. За час перебування на розгляді даної справи в суді, судом не встановлено наявність будь-яких дій з боку [PERSON] , спрямованих на хоч якесь піклування відносно дитини. Тому підстав вважати, що [PERSON] забезпечить своїй дитині належне виховання відсутні. Таким чином, суд вважає, що в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких [PERSON] можна позбавити батьківських прав, що не суперечить ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 8 Конвенції (див. рішення ЄСПЛ у справі «Ньяоре проти Франції» Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). У даному випадку судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дітей на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню їх інтересів (Пункт 1 статті 3). Отже, зазначені вище обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1\~211, 20 гривень за подання позову, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 25.11.2024. (а.с. 17) Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~211, 20 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (100 %). Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачкою у позовній заяві було вказано про понесення нею витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000, 00 гривень, які можуть бути збільшені, однак доказів таких витрат суду до закінчення судових дебатів у справі надано не було. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. До ухвалення рішення у справі позивачкою не повідомлено суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених нею витрат на професійну правничу допомогу; про причини неможливості надання таких доказів. Позивачкою не було зроблено заяву про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у відповідності до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Також до ухвалення рішення у справі учасниками справи не повідомлено суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених інших судових витрат; про причини неможливості надання таких доказів. Відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не має підстав та обов`язку вирішувати питання щодо встановлення учасникам справи терміну для надання суду доказів щодо розміру понесених інших судових витрат, як і призначати засідання для вирішення питання про судові витрати, вказуючи про це у резолютивній частині рішення (п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України). Отже, доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. У відповідності до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити [PERSON] , що у відповідності до ст. 169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Відповідно до положень ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved