Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, в якому просив: стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2020 року по 07 лютого 2023 року в сумі 135 801,90 грн по виконавчому провадженню [NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року стягнуто з відповідача на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 березня 2017 року і до його повноліття, тобто до [INFO] . Виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання вказаного рішення відкрито 10 жовтня 2017 року Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Разом з тим, протягом усього часу з моменту присудження аліментів відповідач ухиляється від виконання рішення суду, належним чином їх не сплачує, в результаті чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів за період з 01 листопада 2020 року по 07 лютого 2023 року, яка відповідно до розрахунку державного виконавця становить 142 232,69 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2023 року вказану справу передано для розгляду головуючому судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2023 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасники в судове засідання не викликались. Згідно з даними зворотнього повідомлення про вручення поштових відправлень та розписки, яка міститься в матеріалах справи, учасники справи отримали копії ухвал про відкриття та позовної заяви з додатками. Відповідач у визначений судом строк не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що [PERSON] , [INFO] , є сином сторін , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 25 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] , копією актового запису про шлюб від 18 листопада 2020 року №2165. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 березня 2017 року і до його повноліття, тобто до [INFO] . На підставі виконавчого листа у цій справі 10 жовтня 2017 року Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Відповідно до розрахунку державного виконавця у виконавчому провадженні [NUMBER] за вищевказаним судовим рішенням заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 червня 2023 року становить 142 232,69 грн та розрахована за період з листопада 2020 року по 07 лютого 2023 року. Вказаний розрахунок на момент вирішення даного спору не оскаржений та не визнаний необґрунтованим. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-другою статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до роз`яснень, наведених в пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було належними і допустимими доказами доведено факт того, що їй не було відомо про існування судового рішення про стягнення з неї на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття та відповідач не може надавати матеріальну допомогу. Крім того, доказів того, що існуюча заборгованість виникла з незалежних від неї причин суду не надала. Отже, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що заборгованість з аліментів виникла з вини відповідача, у зв`язку з чим позивач набув права на стягнення неустойки (пені). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі Справа № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В матеріалах справи наявний розрахунок розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно з яким сукупний розмір пені за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року у справі №760/6029/17 нарахований за період з 01 листопада 2020 року по 07 лютого 2023 року, становить 135 801,90 грн. Вказаний розрахунок пені складений позивачем правильно, відповідно до вищенаведеної формули, та враховуючи, положення частини першої статті 196 СК України, відповідно до якої, одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі не більшому 100 відсотків заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 135 801,90 грн. Заходи примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» до відповідача не застосовувались. Суд, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення пені є обґрунтованими, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня від суми несплачених аліментів у розмірі 135 801,90 грн. Частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною другою, шостою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved