Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, де просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: квартира [ADDRESS] . Свою заяву заявниця обґрунтовує тим, що вона народилася [INFO] в місті Жовті Води Дніпропетровської області. Вказує, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Заявниця зазначає, що [INFO] померла її бабуся по лінії матері [PERSON] , які на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] наголошує, що не зважаючи на відсутність її реєстрації разом з бабусею, у період часу хз січня 2018 року по день смерті [PERSON] вона постіно проживала з нею за місцем її реєстрації, де вони вели спільне господарство, вона доглядала за нею, надавала допомогу у побуті, купувала ліки, продукти харчування, оскільки у зв`язку із похилим віком бабуся потребувала допомоги та піклування, а після її смерті займалась її похованням. Таким чином, вважає себе такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки від спадщини не відмовлялася та фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , що належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 червня 2011 року. Мати заявниці [PERSON] , будучі спадкоємцем першої черги, із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у передбачений законом шестимісячний строк не зверталась. [INFO] померла [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). Будучи єдиним\~спадкоємцем,\~який би\~міг прийняти\~спадщину після\~смерті [PERSON] ,\~ [PERSON] \~звернулася до\~приватного нотаріуса\~Дудник Т.В.\~з питання\~отримання свідоцтва\~про право\~на спадщину,однак отримала Роз`яснення (відмову), оскільки не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини і не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний термін. Отже, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно їй для подальшого проведення нотаріальних дій та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило заявницю звернутись до суду. Ухвалою судді від 08 травня 2025 року відкрито провадження по справі. У судове засідання заявниця не з`явилась. При цьому, представник заявниці адвокат Черниш Т.І. надала клопотання, в якому просить розглянути справу без її участі. Заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Від представника заінтересованої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , яка померла [INFO] , є бабусею [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , що належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 червня 2011 року. Мати заявниці [PERSON] , будучі спадкоємцем першої черги, із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у передбачений законом шестимісячний строк не зверталась. Будучи єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , у встановлений законом шестимісячний строк заявниця звернулася до приватного нотаріуса Дудник Т.В. із заявою про прийняття спадщини. Роз`ясненням приватного нотаріусу Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В., заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не подала належним чином оформлені документи, що підтверджують факт її проживання разом зі спадкодавцем за однією адресою на момент смерті останньої (а.с. 21). На підставі ч.ч. 3, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього\~Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із актом про проживання від 23 січня 2025 року, який підписали сусіди [PERSON] та [PERSON] , які проживають у будинку [ADDRESS] , останні підтверджують факт постійного проживання [PERSON] ,\~ [INFO] ,за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю бабою [PERSON] , у період часу з січня 2018 року по день її смерті [INFO] , що засвідчений Головним спеціалістом ВВРТГ В.Ситник (а.с. 22). Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Згідно положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Під час судового розгляду з письмових доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент її смерті, за місцем реєстрації спадкодавця в квартирі [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved