Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

18 березня 2024 року представник позивача [PERSON] - Савелова Юлія Михайлівна звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Бучанської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю, в якому просить визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позов, представник позивача зазначає, що 08 листопада 2022 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який був зареєстрований Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 547. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Стверджує, що після народження дитини відносини між сторонами почали погіршуватися, а в подальшому ставали все гіршими, оскільки відповідач почав поводити себе нестримано, агресивно по відношенню до позивачки та її дитини від першого шлюбу, а також їх спільної дитини, крім того, почав зловживати алкогольними напоями. Зазначає, що відповідач не виконував обов`язків із забезпечення сім`ї, не бажав працевлаштуватися, внаслідок чого, позивач була вимушена вийти з декретної відпустки та була позбавлена радості материнства, згодом відповідач почав принижувати позивачку, що вона нібито не виконує своїх материнських обов`язків. Наголошує, що за період спільного проживання відповідач неодноразово був ініціатором конфліктів та сварок, під час яких ображав та принижував позивача та дітей, вчиняв домашнє насильство, що полягало у словесних образах, погрозах, приниженні, що спричиняли дітям та позивачу емоційну невпевненість, також [PERSON] здійснював фізичну форму домашнього насильства по відношенню до [PERSON] та дітей, що включала ляпаси, стусани, штовхання, заподіяння тілесних ушкоджень, дані обставини підтверджуються відповіддю на запит адвоката Савелової Юлії Михайлівни від відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області № 181/ел/109/1402/01-2024 від 04 січня 2024 року та відповіддю від Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області № 83/109/1400/24 від 04 січня 2024 року. Зазначає, що з даних доказів вбачається, що позивач за період перебування у шлюбі з відповідачем неодноразово зверталась до органів Національної поліції зі скаргами на дії відповідача, зокрема 10 вересня 2023 року від [PERSON] надійшло повідомлення до служби «102» про те, що за адресою: [ADDRESS] , буянить її чоловік, дії [PERSON] було кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, працівниками поліції було складено адміністративний протокол, винесено терміновий заборонний припис та направлено протокол до Ірпінського міського суду Київської області. Вказує, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року було встановлено, 10 вересня 2023 року о 19 годині 30 хвилин [PERSON] перебуваючи за місцем проживання, за адресою: [ADDRESS] вчинив домашнє насилля психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме душив, наніс удар в район голови, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоду її психологічному та фізичному здоров`ю, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, [PERSON] на судовому засіданні визнав свою вину, потерпіла [PERSON] по даній справі просила провадження відносно чоловіка закрити, повідомила, що вони примирилися, оскільки відповідач їй погрожував та залякував тим, що не буде давати бачитися з дитиною. Суд визнав винним [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, дана постанова набрала законної сили 03 жовтня 2023 року, однак, 19 лютого 2024 року відповідач подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу за вищезазначеною постановою, однак йому було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження. Наголошує, що [PERSON] продовжує здійснювати домашнє насильство по відношенню до [PERSON] , а також їх спільного сина, оскільки примусово насильницькими діями відібрав у матері дитину, перешкоджає їх зустрічам, переховується від неї та органів поліції, дані обставини підтверджуються неодноразовими зверненнями позивача до органів Національної поліції, що підтверджується талонами-повідомленнями єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяв. Зокрема, 25 січня 2024 року о 10 годині 00 хвилин позивач звернулася до ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області із заявою, що її чоловік [PERSON] , не дає бачитися зі спільною дитиною, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку № 1684 про прийняття і реєстрацію заяви. 06 лютого 2024 року о 19 годині 04 хвилин [PERSON] звернулася з повідомленням про те, що буянить чоловік та погрожує забрати дитину до ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, в цей день батько дитини в черговий раз відібрав насильницькими діями малолітню дитину від матері, а також завдав останній тілесних ушкоджень, [PERSON] отримала удар плечового пояса і плеча в той момент, коли тримала дитину на руках, внаслідок удару у неї відбувся забій м`яких тканин та гематоми, дані обставини підтверджуються копією талону-повідомлення єдиного обліку № 020852 від 06 лютого 2024 року та медичною довідкою № 11 Травматологічного пункту травматологічного відділення Ірпінської центральної міської лікарні від 08 лютого 2024 року. Представник позивача, звертає увагу суду, що на момент подачі даного позову вік дитини 1 рік 4 місяці. Наголошує на тому, що неодноразові звернення позивача до правоохоронних органів стосовно позбавлення можливості вільно спілкуватися та бачитися із своєю дитиною результатів не дали, позивач позбавлена можливості вільно спілкуватися та бачитися зі своєю дитиною, батько дитини переховується від органів поліції, в тому числі і з метою уникнення мобілізації. Зазначає, що з метою виконання своїх батьківських обов`язків, реалізації права на материнство та спілкування зі своєю дитиною, 08 березня 2024 року [PERSON] звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року заяву про забезпечення позову було задоволено, постановлено на час розгляду судової справи, визначити місце та час спілкування малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: щотижня з 17 години 00 хвилин четверга до 08 години 00 хвилин понеділка, а також зобов`язано батька дитини - [PERSON] передавати малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , матері дитини - [PERSON] , [INFO] , у зазначені вище дні для спілкування та виконання батьківських обов`язків. Однак, представник позивача зазначає, що, відповідач, який особисто ознайомився з даною ухвалою у приміщенні Ірпінського міського суду Київської області наступного дня після її винесення, продовжує навмисно поводити себе зухвало, провокаційно, протизаконно, оскільки умисно не виконує навіть рішення суду, що підтверджується копією талону-повідомлення єдиного обліку № 4167 про прийняття і реєстрацію заяви, виданого ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 15 березня 2024 року. Вказує, що [PERSON] зі своєю донькою від першого шлюбу на даний час проживає окремо у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується Договором оренди квартири від 13 листопада 2023 року, укладеного на ім`я позивача, у вищезазначеній квартирі є всі необхідні умови, санітарно-гігієнічний стан приміщення відповідає нормам, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 01 березня 2024 року. Зазначає, що позивач офіційно працевлаштована та працює з 23 травня 2018 року на посаді головного технолога в ПП «Деліція», з місця роботи [PERSON] характеризують як грамотного та відповідального працівника, яка спроможна на високому рівні здійснювати виконання поставлених завдань, має добрі організаторські здібності та практичний досвід роботи з людьми, до виконання службових обов`язків ставиться відповідально, виконує їх в повному обсязі, в складних умовах діє впевнено, приймає вірні та виважені рішення, активно працює над підвищенням своїх професійних знань, у керівництва підприємства користується довірою. Таким чином, представник позивача вказує, що [PERSON] має постійне місце проживання, дохід і може забезпечити сина всім необхідним. Стверджує, що, позивач зарекомендувала себе як старанна мама, оскільки відповідно до характеристики наданої директором ліцею № 4 міста Буча [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню старшої доньки, її здоров`ю, цікавиться навчанням та поведінкою, займається розвитком дитини. Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 105 від 20 лютого 2024 року, позивачка не має протипоказань для виконання батьківських обов`язків. Крім того, зазначає, що позивачка незнятої чи непогашеної судимості не має. Вказує, що позивачка, як матір малолітньої дитини, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання сина з нею. Зазначає, що [PERSON] дуже любить свого сина і спроможна забезпечити його всім необхідним, у разі необхідності може у будь-який момент зменшити своє робоче навантаження, почати працювати дистанційно. Стверджує, що позивач має з сином психологічний контакт, прив`язаність один до одного, з огляду на досвід, який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір`ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації, можливостей та часу приділяти дитині увагу. Вказує, що проживання сина з [PERSON] не відповідає інтересам дитини, оскільки батько дитини зловживає алкогольними напоями, є кривдником в контексті ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», за своїми людськими моральними якостями не спроможний виховати у дитини відповідальну поведінку, сформувати культурні, духовні, сімейні цінності, повагу до Закону, крім того у [PERSON] відсутні належні умови проживання та стабільний дохід. Враховуючи вищевикладене, представник позивача зазначає, що найкращим інтересам дитини відповідатиме визначення місця її проживання разом з матір`ю, оскільки вона має стабільний дохід, є відповідальною людиною, спроможною забезпечити дитині належні матеріально-побутові умови проживання, належним чином подбати про її психічне та фізичне здоров`я, духовний та розумовий розвиток, сформувати необхідні, культурні, сімейні та духовні цінності у дитини, а тому позовну заяву просить задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання, зобов`язано Виконавчий комітет Бучанської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю, стосовно [PERSON] , [INFO] . 13 серпня 2024 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] та [PERSON] дійсно мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що [PERSON] є довгоочікуваною та бажаною дитиною для батька, до народження дитини батько працював і зробив заощадження. Стверджує, що нездатність матері доглядати за новонародженим сином зумовила необхідність батькові звільнитися з роботи з метою догляду за дитиною. Зазначає, що [PERSON] після народження дитини неодноразово заявляла, що син їй не потрібен, вона не може сидіти вдома, їй «рве кришу» від перебування вдома, вона не може доглядати за дитиною, оскільки син схожий на батька і тому неприємний їй, що хоче його продати або віддати комусь. Вказує, що одного разу позивач ледь не втопила сина у ванній, дитина до сих пір боїться води. Наголошує, що бували випадки, коли [PERSON] залишала дитину наодинці зі своєю донькою від попереднього шлюбу, [PERSON] , [INFO] , зачиняла їх в квартирі, а сама йшла на прогулянку в парк. Представник відповідача зазначає, що позивач не здатна була забезпечити навіть мінімальний догляд хворому сину, у зв`язку з чим саме [PERSON] звертався до лікарів у випадках хвороби дитини та виконував вказівки лікаря щодо лікування [PERSON] . Стверджує, що з метою забезпечення синові належного догляду, [PERSON] був вимушений взяти обов`язки по догляду за сином на себе, оскільки саме батько здійснював догляд за дитиною, то на нього були оформлені виплати з допомоги при народженні дитини. Зазначає, що після того, як в травні 2023 року [PERSON] вийшла на роботу з відпустки по догляду за дитиною, вона стала вести аморальний спосіб життя, ймовірно вживала наркотичні речовини: очі часто були скляні мутні і холодні, додому приходила лише ночувати, могла й зовсім не прийти. Вказує, що в листопаді 2023 року позивач залишила [PERSON] та старшу доньку [PERSON] і просто пішла з дому, її розшукували, згодом вона знайшлась, забрала [PERSON] та знову зникла. Представник відповідача зазначає, що таким чином [PERSON] самоусунулась від виховання сина, вийшла на роботу та з травня 2023 року майже зовсім не проводила з сином час, а з листопада 2023 року взагалі відсутня в його житті. Стверджує, що 06 лютого 2024 року позивач насильницьким способом із застосуванням сили та залученням сторонніх осіб, скориставшись тим, що [PERSON] не було вдома, незаконно потрапили до будинку, вибивши в ньому вікна викрала сина, який на той момент спав та був не одягненим у теплий одяг. Зазначає, що батько зміг повернути сина додому, але є висока ймовірність повторних спроб викрадення дитини, що завдасть малолітньому [PERSON] шкоди. Наголошує, що саме [PERSON] з моменту народження сина забезпечує його необхідний догляд, дитина звикла до оточення в якому знаходиться з народження та саме з батьком син має тісний емоційний зв`язок. За таким обставин, представник відповідача зазначає, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю не відповідає найкращим інтересам дитини. Крім того, вказує, що жодних доказів застосування насильства як щодо спільної дитини, так і щодо доньки [PERSON] від першого шлюбу в позовній заяві не міститься. Стверджує, що оскільки позивач працевлаштована, працює повний робочий день та повний робочий тиждень, вона не має реальної можливості здійснювати повноцінний цілодобовий догляд за дитиною, якій ще не виповнилось 2 роки, [PERSON] за власного бажання вирішила вийти на роботу та усунутись від догляду за сином, залишення дитини на чужу людину (няню) або в дитячому садочку не відповідатиме найкращим інтересам сина, в той час як батько може забезпечити належне піклування і розвиток. Враховуючи вищевикладене, а також ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, забезпечення [PERSON] усіх необхідних умов для розвитку та проживання дитини, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини із [PERSON] відсутні. Крім того, 13 серпня 2024 року, представником відповідача [PERSON] - [PERSON] до Ірпінського міського суду Київської області подано зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Бучанської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком, яка була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом протокольною ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 серпня 2024 року. Обґрунтовуючи зустрічний позов, представник відповідача зазначає, що [PERSON] та [PERSON] дійсно мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що [PERSON] є довгоочікуваною та бажаною дитиною для батька, до народження дитини батько працював і зробив заощадження. Стверджує, що нездатність матері доглядати за новонародженим сином зумовила необхідність батькові звільнитися з роботи з метою догляду за дитиною. Зазначає, що [PERSON] після народження дитини неодноразово заявляла, що син їй не потрібен, вона не може сидіти вдома, їй «рве кришу» від перебування вдома, вона не може доглядати за дитиною, оскільки син схожий на батька і тому неприємний їй, що хоче його продати або віддати комусь. Вказує, що одного разу позивач ледь не втопила сина у ванній, дитина до сих пір боїться води. Наголошує, що бували випадки, коли [PERSON] залишала дитину наодинці зі своєю донькою від попереднього шлюбу, [PERSON] , [INFO] , зачиняла їх в квартирі, а сама йшла на прогулянку в парк. Представник відповідача зазначає, що позивач не здатна була забезпечити навіть мінімальний догляд хворому сину, у зв`язку з чим саме [PERSON] звертався до лікарів у випадках хвороби дитини та виконував вказівки лікаря щодо лікування [PERSON] . Стверджує, що з метою забезпечення синові належного догляду, [PERSON] був вимушений взяти обов`язки по догляду за сином на себе, оскільки саме батько здійснював догляд за дитиною, то на нього були оформлені виплати з допомоги при народженні дитини. Зазначає, що після того, як в травні 2023 року [PERSON] вийшла на роботу з відпустки по догляду за дитиною, вона стала вести аморальний спосіб життя, ймовірно вживала наркотичні речовини: очі часто були скляні мутні і холодні, додому приходила лише ночувати, могла й зовсім не прийти. Вказує, що в листопаді 2023 року позивач залишила [PERSON] та старшу доньку [PERSON] і просто пішла з дому, її розшукували, згодом вона знайшлась, забрала [PERSON] та знову зникла. Представник відповідача зазначає, що таким чином [PERSON] самоусунулась від виховання сина, вийшла на роботу та з травня 2023 року майже зовсім не проводила з сином час, а з листопада 2023 року взагалі відсутня в його житті. Стверджує, що 06 лютого 2024 року позивач насильницьким способом із застосуванням сили та залученням сторонніх осіб, скориставшись тим, що [PERSON] не було вдома, незаконно потрапили до будинку, вибивши в ньому вікна викрала сина, який на той момент спав та був не одягненим у теплий одяг. Зазначає, що батько зміг повернути сина додому, але є висока ймовірність повторних спроб викрадення дитини, що завдасть малолітньому [PERSON] шкоди. Наголошує, що саме [PERSON] з моменту народження сина забезпечує його необхідний догляд, дитина звикла до оточення в якому знаходиться з народження та саме з батьком син має тісний емоційний зв`язок. За таким обставин, представник відповідача зазначає, що визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю не відповідає найкращим інтересам дитини. Представник зазначає, що за таких обставин визначення місця проживання сина з батьком відповідає найкращим інтересам дитини. Стверджує, що оскільки позивач працевлаштована, працює повний робочий день та повний робочий тиждень, вона не має реальної можливості здійснювати повноцінний цілодобовий догляд за дитиною, якій ще не виповнилось 2 роки, [PERSON] за власного бажання вирішила вийти на роботу та усунутись від догляду за сином, залишення дитини на чужу людину (няню) або в дитячому садочку не відповідатиме найкращим інтересам сина, в той час як батько може забезпечити належне піклування і розвиток. Зазначає, що [PERSON] є власником нерухомості та живе за рахунок заощаджень, зроблених до народження дитини, оскільки має приділяти дитині належні час та увагу та не має можливості наразі працювати. Зауважує, що первісний позов матері і зустрічний позов батька про визначення місця проживання дитини взаємопов`язані, виникли з одних правовідносин, задоволення зустрічного позову виключає повністю задоволення первісного позову, і саме спільний їх розгляд є доцільним в найкращих інтересах дитини. Підсумовуючи, представник зазначає, що враховуючи ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, в інтересах дитини буде доцільно визначити її місце проживання разом із батьком, а тому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . 19 серпня 2024 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - Савелової Юлії Михайлівни надійшла відповідь на відзив на первісну позовну заяву, у якій зазначила, що аргументи, викладені відповідачем за первісним позовом у відзиві жодним чином не спростовують позицію позивача щодо того, що в інтересах дитини буде визначити її місце проживання разом з матір`ю, враховуючи наступне. Зазначає, що [PERSON] насильницькими діями розлучив дитину з матір`ю, вже пів року не виконує ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року про забезпечення позову до подання позовної заяви, внаслідок чого, відкрито кримінальне провадження, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Дії відповідача щодо насильного розлучення дитини з матір`ю мають насильницький характер (є проявом психологічного та фізичного насильства), який викликає стрес та страждання як дитини, так і матері, перешкоджає розвитку психологічного благополуччя дитини, має негативний вплив на психо-емоційний, фізичний, когнітивний, руховий, мовленнєвий розвиток дитини, що може призвести до затримки психо-моторного розвитку або розвитку розладів аутичного спектру, веде в майбутньому до соціальної дезадаптації дитини на труднощів самореалізації у соціумі. Вказує, що саме тому, позивач за первісним позовом вважає, що проживання дитини з батьком істотно перешкоджає інтересам дитини. Зауважує, що [PERSON] закінчила Погребищенський медичний коледж у 2010 році за спеціальністю «Лікувальна справа» і здобула кваліфікацію «фельдшер», вивчала педіатрію, має два роки досвіду роботи медичною сестрою та три роки фельдшером виїзної бригади невідкладної медичної допомоги, що підтверджується записами у її трудовій книжці, а тому на професійній основі здатна здійснювати якісний догляд за новонародженою дитиною, яка, тим більше, є другою дитиною у позивача, отже твердження відповідача за первісним позовом щодо нездатності [PERSON] здійснювати догляд за новонародженою дитиною є безпідставними. Стверджує, що аргументи відповідача за первісним позовом щодо неналежного догляду [PERSON] за здоров`ям дитини спростовуються копією медичної документації пацієнта [PERSON] від 10 серпня 2023 року та 29 листопада 2023 року від лікаря-педіатра Колесник О.С. амбулаторії групової практики № 1 КНП «Бучанський ЦПМСД» БМБ, відповідно до якої [PERSON] зверталася з дитиною до закладу охорони здоров`я на плановий профогляд до року, а також під час хвороби дитини та отримувала медичний висновок по догляду за хворою дитиною у період з 29 листопада 2023 року по 01 грудня 2023 року; відповіддю на запит адвоката № 171 від 22 березня 2024 року КНП «Бучанський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бучанської міської ради, відповідно до якої декларація з лікарем-педіатром була укладена саме матір`ю дитини в період з 08 грудня 2022 року по 12 березня 2024 року, позивач супроводжувала дитину під час звернень до закладу охорони здоров`я для отримання медичної допомоги, а саме: відвідування по хворобі, проведення вакцинації згідно календаря профілактичних щеплень. Зазначає, що [PERSON] перебувала у декретній відпустці та отримувала соціальні виплати при народженні дитини на рахунок у банку, який був відкритий на її ім`я, що підтверджується копією наказу ПП «Деліція» № 443 від 06 грудня 2022 року про надання відпустки по догляду за дитиною, сином [PERSON] , копією наказу ПП «Деліція» № 220 від 02 червня 2023 року при вихід на роботу під час відпустки по догляду за дитиною [PERSON] , копією довідки з АТКБ «ПриватБанк» про залишок на рахунку типу «Пакунок малюк», відкритого на ім`я [PERSON] , копією довідки з АТКБ «ПриватБанк» про надходження на рахунок [PERSON] виплат соціального фонду, тобто твердження щодо того, що [PERSON] здійснював догляд за дитиною та на нього були оформлені виплати з допомоги при народженні дитини є неправдивими. Вказує, що відповідно до копії довідки ПП «Деліція» № 321 від 15 серпня 2024 року про те, що позивач працює на посаді головного технолога неповний робочий день по дві години з понеділка по п`ятницю з 09 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин, субота, неділя - вихідні дні, тому твердження відповідача щодо того, що в інтересах дитини буде проживати з батьком лише на тій підставі, що у нього є вільний час для цього - безпідставне. Зазначає, що обставини щодо вживання [PERSON] наркотичних речовин, ведення аморального способу життя, залишення дитини без нагляду є надуманими, оскільки відповідачем дані обставини не підтверджуються жодними доказами. Звертає увагу суду, що батько дитини схильний до зловживання алкогольними напоями та водіння авто у нетверезому стані, крім того [PERSON] є військовозобов`язаним, який отримав повістку на відправку, отже, в той час, коли в Україні триває в безперервному режимі вже третій рік війна, відповідач намагається законними методами отримати незаконний результат (визначити місце проживання дитини з батьком, щоб ухилитися від військової служби та виконання своїх конституційних обов`язків щодо захисту країни). Враховуючи вищевикладене, відповідачем за первісним позовом у відзиві на позовну заяву не спростовано позицію позивача, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. 03 вересня 2024 року до канцелярії Ірпінського міського Київської області від представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - Савелової Юлії Михайлівни надійшов відзив на зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, у якому зазначила, що категорично заперечує проти задоволення позовних вимог позивача за зустрічною позовною заявою у зв`язку з наступним. Зазначає, що [PERSON] чинить активні та пасивні перешкоди в особистому спілкуванні матері з сином та повністю заборонив участь матері у житті та вихованні дитини, їх побаченнях. Також, позивач за зустрічною позовною заявою не надає доступу до дитини працівникам державної виконавчої служби, органам місцевого самоврядування та працівникам відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради, куди також зверталася неодноразово матір дитини. Наголошує на тому, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року заяву [PERSON] про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задоволено, на час розгляду судової справи про визначення місця проживання визначено місце та час спілкування малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю [PERSON] , за наступним графіком: щотижня з 17 години 00 хвилин четверга до 08 години 00 хвилин понеділка, зобов`язано батька дитини - [PERSON] передавати малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] матері дитини - [PERSON] , у зазначені вище дні для спілкування та виконання батьківських обов`язків. Зазначає, що не погоджуючись із вказаним судовим рішенням [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про нібито порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи. Постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року по справі № 367/2251/24, апеляційне провадження № 22-ц/824/9380/2024, яка набрала законної сили з моменту її прийняття за апеляційного скаргою батька дитини було встановлено, що у нього відсутні обставини, які б мали право позбавляти матір дитини можливості спілкуватися з малолітнім сином. Вказує, що у вищезазначеній постанові, суд апеляційної інстанції визнав, що у [PERSON] відсутні обставини перешкоджати спілкуванню матері та дитини та не виконувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову, обставини викладені у даній постанові є преюдиційним фактом, тобто обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно або неповно, та не має права їх тлумачити на власний розсуд. Представник позивача за первісним позовом звертає увагу суду, що навіть після того, як постанова Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року по справі № 367/2251/24 набрала законної сили, позивач за зустрічною позовною заявою зухвало продовжує умисними діями відчужувати дитину від матері, намагаючись створити передумови, щоб дитина забула матір, від матері приховується будь-яка інформація про дитину, про стан її здоров`я, безпеку, умови проживання, харчування та інша важлива інформація. Стверджує, що дії [PERSON] свідчать про те, що він не діє і ніколи не діяв в найкращих інтересах дитини, оскільки він своїми жорстокими і егоїстичними свідомими вчинками завдає шкоди психічному та фізичному здоров`ю дитини, а також її матері. Під найкращими інтересами дитини позивач завуальовує виключно свої потреби у комфорті та безпеці, оскільки є військовозобов`язаною особою, тому, вирішив «замінити» дитині матір собою, яка не позбавлена батьківських прав, забуваючи, що народився особою чоловічою статі, а не жіночої і що дитина має право на спілкування, як з батьком, так і з матір`ю. Наголошує на тому, що Комітетом ООН із прав дитини принцип «найкращих інтересів дитини» був докладно розкритим у Зауваженні загального порядку № 14 «Про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів». Зокрема, Комітет акцентує призначенням концепції найкращих інтересів дитини - забезпечити як повномасштабну та ефективну реалізацію всіх прав, проголошених у Конвенції, так і всебічний розвиток дитини, а також закликає в оцінці найкращих інтересів дитини у кожному окремому випадку дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей». Визначення того, яке саме рішення буде прийнято в найкращих інтересах дитини, має починатися з оцінки конкретних обставин, які роблять дитину унікальною. Це означає врахування судом одних та ігнорування інших елементів, а також впливає на те, яким чином вони будуть зважені один щодо одного. Комітетом визнано за доцільне скласти невичерпний, не підпорядкований перелік елементів, які можуть розглядатися при проведенні оцінки найкращих інтересів дитини будь-якою особою, відповідальною за прийняття рішень, з урахуванням якого в питаннях визначення та оцінки найкращих інтересів дитини враховується велика кількість факторів та аспектів, вартих уваги, зокрема: погляди та прагнення дитини; її особистість, вік та стать, персональна історія та соціально-культурне тло; турбота, захист і безпека дитини; благополуччя дитини; сімейне оточення, стосунки та контакти із сім`єю; соціальні контакти дитини з однолітками і дорослими; фактори вразливості, тобто ризики, з якими дитина стикається, і можливості захисту, забезпечення її прав і можливостей; наявні в дитини навички та розвиток її здібностей; права і потреби у галузях охорони здоров`я та освіти; розвиток дитини, її поступовий перехід у доросле і самостійне життя; будь-які інші особливі потреби дитини. Таким чином представник позивача за первісним позовом зазначає про те, що [PERSON] , який незаконно та безпідставно чинить активні та пасивні перешкоди в особистому спілкуванні матері з сином та повністю заборонив участь матері у житті дитини, виховує дитину в дусі неповаги до прав та свобод інших людей та діє не в найкращих інтересах дитини, яка враховуючи свій вік особливо потребує уваги, турботи, спілкування з рідною матір`ю, оскільки генетично взаємозв`язана з нею, тобто позивач не поважає свою дитину та здійснює батьківські права всупереч інтересам дитини. Вказує, що зустрічна позовна заява є безпідставною та надуманою, а також до неї не додано жодних належних доказів того, що відповідач неналежним чином здійснювала догляд за дитиною, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та доказів того, що саме в інтересах дитини буде визначити місце проживання з батьком. Вказує, що всі доводи позивача, викладені в зустрічній позовній заяві про те, що [PERSON] не здатна забезпечити догляд за дитиною, вживає наркотичні речовини, веде аморальний спосіб життя, залишає дитину без нагляду, працює повний робочий день, а тому не має можливості здійснювати повноцінний цілодобовий догляд за дитиною спростовуються долученими до матеріалів справи доказами, зокрема до відповіді на відзив на первісну позовну заяву від 19 серпня 2024 року. Наголошує на тому, що позивач мотивує свою зустрічну позовну заяву лише вигаданими підставами, які не підтверджуються належними доказами, зокрема [PERSON] не надано доказів того, що він отримував дохід, відсутні докази накопичення заощаджень, останній вводить суд в оману стверджуючи, що він звільнився з роботи у зв`язку з тим, що матір дитини нездатна була здійснювати догляд за новонародженою дитиною, оскільки не надано доказів того, що позивач взагалі колись працював. Зазначає, що у матеріалах цивільної справи є достатньо доказів того, що позивач за первісним позовом зловживає спиртними напоями, здійснює домашнє насильство, має відкрите кримінальне провадження, виховує дитину з порушенням вимог законодавства, чинить активні та пасивні перешкоди в особистому спілкуванні матері з сином. Натомість докази, які б свідчили про те, що саме в інтересах дитини визначити її місце проживання з батьком у матеріалах справи відсутні. Враховуючи вище зазначене, просить у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити у повному обсязі. 04 вересня 2024 року від представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - [PERSON] до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву за первісним позовом, в яких зазначив, що материнської любові дитина була позбавлена не через дії [PERSON] , а через самоусунення [PERSON] , відмову від грудного вигодовування, вихід на роботу та відмову від виховання дитини, в той же час, в найкращих інтересах дитини мати стале безпечне середовище та перебувати в оточенні людей до яких дитина звикла з народження. Стверджує, що наявність у позивача за первісним позовом медичної освіти не свідчить про здатність та бажання матері здійснювати догляд за новонародженою дитиною. Візити до лікаря підтверджені медичною документацією не свідчать про систематичне звернення [PERSON] до лікаря. Зазначає, що наказ ПП «Деліція» № 220 від 02 червня 2023 року суперечить довідці №332 від 15 серпня 2024 року, а тому довідка № 332 від 15 серпня 2024 року, згідно з якою [PERSON] працює на посаді головного технолога по дві години з понеділка по п`ятницю викликає сумнів з приводу її достовірності або є підробленою. Твердження щодо схильності [PERSON] до зловживання алкогольними напоями та водіння авто у нетверезому стані не підтверджується належними та допустимими доказами. Вказує, що отримання повістки [PERSON] не підтверджене належними та допустимими доказами, та є лише маніпуляціями позивача у період воєнного стану, додана до матеріалів справи копія повістки видана не за місцем реєстрації проживання та обліку [PERSON] , не містить підтвердження вручення під підпис та не містить обов`язкових реквізитів. Звертає увагу суду, що домашньою адресою у повістці вказано с. Плисків, яке є місцем народження позивача за первісним позовом, а тому, ця повістка викликає сумнів з приводу її достовірності або є підробленою. Крім того, представник зазначає, що на спростування доказів і тверджень викладених у відповіді на відзив додає копію витягу про відсутність судимості, копії ухвал Ірпінського міського суду Київської області від 07 березня 2024 року про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] щодо викрадення дитини та від 16 травня 2024 року про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] щодо викрадення дитини і нанесення тілесних ушкоджень, копію листа Комунального некомерційного підприємства «Бучанський центр первинної медико санітарної допомоги» від 28 серпня 2024 року. Враховуючи викладене вище, просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Бучанської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю. 13 вересня 2024 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, у якій зазначив, що проживання та перебування дитини на повному утриманні [PERSON] зумовлене тим, що після народження сина [PERSON] самоусунулась від його виховання, відмовилась від грудного вигодовування, заявила про своє бажання вийти на роботу, в той же час, в найкращих інтересах дитини мати стале безпечне середовище та перебувати в оточенні людей до яких дитина звикла з народження. Наголошує на тому, що відповідач за зустрічною позовною заявою здійснювала спробу насильницького викрадення дитини з невідомою метою. Крім того, зазначає, що наявність у [PERSON] медичної освіти не свідчить про здатність та бажання матері здійснювати догляд за новонародженою дитиною, так само і не свідчить про можливість одноосібно виховувати малолітнього сина, не покладаючи обов`язку з нагляду за хлопчиком на старшу доньку, що суперечило б інтересам як старшої доньки, так і хлопчика, та наражало б його на небезпеку. Вказує, що долучені до матеріалів справи [PERSON] та її представником докази не спростовують той факт, що в найкращих інтересах дитини є визначення місця проживання [PERSON] з батьком. Враховуючи вищевикладене, просить відхилити доводи, викладені у відзиві та задовольнити зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком у повному обсязі. 04 вересня 2024 року від Бучанської міської ради до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області на виконання ухвали суду від 25 квітня 2024 року надійшов Висновок відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради щодо визначення місця проживання дитини, малолітнього [PERSON] , [INFO] , а також Рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради від 07 червня 2024 року № 3719 із вищезазначеного питання. 04 листопада 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області витребувано у Головного управління ДПС у Київській області інформацію про доходи [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за період з 01 листопада 2022 року по 01 листопада 2024 року включно, а також витребувано від ПП «Деліція» належним чином завірені копії табелів обліку використання робочого часу щодо [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] за період з 02 червня 2023 року до 04 листопада 2024 включно; зобов`язано Орган опіки та піклування Бучанської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Бучанської міської ради про визначення місця проживання з батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 25 грудня 2024 року на виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 04 листопада 2024 року від Головного управління ДПС України у Київській області надійшли витребувані докази. 06 січня 2025 року Приватним підприємством «Деліція» до канцелярії Ірпінського міського суду подано копії витребуваних витягів із табелю використання робочого часу за період з 02 червня 2023 року по 04 листопада 2024 року включно. 07 січня 2025 року до суду на виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 04 листопада 2024 року від Бучанської міської ради надійшов лист в якому зазначено, що ухвалою зобов`язано орган опіки та піклування Бучанської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком, однак відомості про проживання громадянина [PERSON] разом із малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , на території Бучанської міської територіальної громади - відсутні. Вказують, що Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради від 07 червня 2024 року за № 3719 вже було затверджено відповідний висновок відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради щодо визначення місця проживання дитини, малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, який підтримують та просять врахувати при прийнятті рішення. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2025 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник - Савелова Юлія Михайлівна просили задовольнити первісну позовну заяву та визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , в задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у первісній позовній заяві та інших поданих ними заявах по суті справи. Представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову, задовольнити зустрічну позовну заяву та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві та інших поданих ним заявах по суті справи. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні 24 квітня 2025 року підтримав подану зустрічну позовну заяву та просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із ним, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві та інших поданих представником відповідача заявах по суті справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчого комітету Бучанської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника Виконавчого комітету Бучанської міської ради про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, та його представника, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги первісного позову та зустрічної позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 08 листопада 2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 547 (т.1, а.с. 22). Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] у подружжя народилася дитина - [PERSON] , про що 29 листопада 2022 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 457 (т.1, а.с.23). Відповідно до копії наказу директора приватного підприємства «Деліція» Роберта Секери від 06.12.2022 №443, технологу [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною (сином [PERSON] , [INFO] ), до досягнення ним трирічного віку, з 05.01.2023 по 11.11.2025 (т.2, а.с. 205). Згідно із копією наказу директора Приватного підприємства «Деліція» Роберта Секери від 02.06.2023 №220, дозволено технологу [PERSON] з 05 червня 2023 року приступити до роботи на умовах неповного робочого дня (4 години: з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв.) під час відпустки по догляду за дитиною (т.2, а.с. 206). Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] 24.10.2022 відкрила рахунок Пакунок малюка, залишок на якому становить 1, 93 грн. (т.2, а.с. 207). Згідно із випискою АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] отримувала виплати соціального фонду з грудня 2022 року по жовтень 2023 року включно (т.2, а.с. 208-209). Відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2024 року у справі № 367/1372/24, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 листопада 2022 року у Бучанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 547, розірвано. Рішення суду набрало законної сили 01.07.2024 (т.3, а.с. 118-120). [PERSON] також має доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області 29 січня 2013 року, актовий запис № 64 (т.1, а.с. 44). Відповідно до характеристики наданої директором Бучанського ліцею № 4, [PERSON] приділяє належну увагу вихованню доньки - [PERSON] , [INFO] , її здоров`ю, цікавиться навчанням та поведінкою, займається розвитком дитини (т.1, а.с.45). Згідно з висновком психічного обстеження дитини [PERSON] від 08 жовтня 2024 року, проведеного дитячим психологом Матвійчук Катериною Юріївною , між [PERSON] та матір`ю сформований тісний емоційний зв`язок, під час бесіди з дитиною та проведеними діагностичними методиками з нею, психологом відмічена позитивна прив`язаність [PERSON] до матері, під час обстеження наявного фізичного чи психологічного насилля щодо дитини виявлено не було, до дитини не пред`являються підвищені вимоги, застосовується демократичний стиль виховання, дитина самостійна у прийнятті рішень, відповідно свого віку, зразок для наслідування у [PERSON] - мама (т.3, а.с. 158-159). Відповідно до диплому магістра [NUMBER] , Катерина Матвійчук закінчила у 2021 році з відзнакою Київський національний університет імені Тараса Шевченка за спеціальністю - психологія, має численні сертифікати щодо проходження підвищення кваліфікації (т.3, а.с. 150-156). Згідно з відповіддю Комунального некомерційного підприємства «Бучанський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 22 березня 2024 року № 171 на адвокатський запит Савелової Юлії Михайлівни декларація про вибір лікаря була укладена між лікарем-педіатром Колесник Оленою Сергіївною та [PERSON] в період з 08 грудня 2022 року по 12 березня 2024 року, мати супроводжувала дитину під час звернень до закладу для отримання медичної допомоги, а саме: відвідування по хворобі, проведення вакцинації згідно календаря профілактичних щеплень, під час візитів до лікаря поводила себе звичайно, відхилень у її поведінці по відношенню до дитини, чи до персоналу не було (т.2, а.с. 201). Відповідно до довідки ПП «Деліція» № 45 від 06 лютого 2024 року, [PERSON] працює в ПП «Деліція» з 23 травня 2018 року по теперішній час на посаді головного технолога (т.1, а.с.41). Відповідно до довідки ПП «Деліція» № 321 від 15 серпня 2024 року, [PERSON] працює в ПП «Деліція» з 23 травня 2018 року по теперішній час на посаді головного технолога, графік роботи з неповним робочим днем по 2 години з понеділка по п`ятницю з 09 год. 00 хв. по 11 год. 00 хв., субота, неділя - вихідні дні (т.2, а.с. 210). Згідно із характеристикою головного технолога [PERSON] , виданою ПП «Деліція» від 31 січня 2024 року, остання характеризується як грамотний та відповідальний працівник, спроможна на високому рівні здійснювати виконання поставлених завдань, має добрі організаторські здібності та практичний досвід роботи з людьми, до виконання службових обов`язків ставиться відповідально, виконує їх в повному обсязі, в складних умовах діє впевнено, приймає вірні та виважені рішення, активно працює над підвищенням своїх професійних знань, у керівництва підприємства користується довірою (т.1, а.с. 42). Відповідно до довідки про доходи, виданої в лютому 2024 року Приватним підприємством «Деліція», загальна сума доходу [PERSON] за період з серпня 2023 року по січень 2024 року без урахувань ПДФО становить 163 446 (сто шістдесят три тисячі чотириста сорок шість) гривень 63 копійки (т.1, а.с.43). Відповідно до довідки про доходи, виданої 09.05.2024 Приватним підприємством «Деліція», загальна сума доходу [PERSON] за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року без урахувань ПДФО та В/З становить 179 752 (сто сімдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят дві) гривні 17 копійок (т.1, а.с.105). Згідно з довідкою ПП «Деліція» № 45 від 06 лютого 2024 року, [PERSON] з 23 травня 2018 року працює на посаді головного технолога (т.1, а.с. 41). Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про прийняття особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] , [INFO] , незнятої чи непогашеної судимості не має (т.1, а.с. 47). Згідно з довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 105 від 20 лютого 2024 року виданою Комунальним некомерційним підприємством «Бучанський консультативно-діагностичний центр» Бучанської міської ради, протипоказань для виконання батьківських обов`язків [PERSON] не виявлено (т.1, а.с. 46). Згідно з довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 135 від 16 вересня 2024 року виданою ТОВ «Медпроф», протипоказань для роботи працівником підприємств харчової промисловості, громадського харчування і торгівлі [PERSON] не виявлено (т.3, а.с. 170). Відповідно до копії диплому з відзнакою, серії [NUMBER] , [PERSON] закінчила у 2010 році Погребищенський медичний коледж за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію фельдшер (т.2, а.с. 197), а також працювала з 2010 по 2018 роки на посадах медичної сестри та фельдшера (т.2, а.с. 199-200). Позивачкою надано докази про супроводження нею дитини [PERSON] , [INFO] під час звернення до лікаря Амбулаторії групової практики №1 КНП «Бучанський ЦНМСД» БМР - 10 серпня 2023 року, 23 листопада 2023 року, 29 листопада 2023 року (т.2, а.с.202-204). Відповідно до договору оренди квартири від 13 листопада 2023 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання є орендарем квартири за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с. 28-31). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 01 березня 2024 року, головним спеціалістом сектору з питань соціально-правового захисту дітей ВССДС ЦСС УСП БМР Кучеренко А.Р. та головним спеціалістом сектору з питань соціально-правового захисту дітей ВССДС ЦСС УСП БМР Поляруш І.Н. на підставі звернення громадянина [PERSON] від 21 грудня 2023 року за № М-7219/12.1-07, з метою обстеження житлово-побутових умов проживання проведено обстеження за адресою: [ADDRESS] . У даному акті зазначено, що у квартирі створено всі необхідні умови для проживання, кухня та кімната відповідно умебльовані та облаштовані побутовою технікою, санітарно-гігієнічний стан приміщення відповідає нормам. У кімнаті розміщено дитяче ліжечко для [PERSON] , [INFO] , для старшої дитини, малолітньої [PERSON] , [INFO] , створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку, відпочинку та навчання. У мами зі старшою донькою стосунки хороші, доброзичливі, благонадійні. У квартирі проживають: мати - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с. 56-57). Згідно із копією Акта депутата Бучанської міської ради Продан О.Л. від 08 травня 2024 року, за адресою: [ADDRESS] , проживали на підставі договору оренди житла [PERSON] (мати) та [PERSON] (син) з 13 листопада 2023 року до 19 грудня 2023 року, зі старшою донькою [PERSON] проживають по теперішній час, інформацію, викладену в акті підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с. 104). Згідно з Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради від 07 червня 2024 року № 3719 «Про визначення місця проживання дитини, малолітнього [PERSON] , [INFO] », Виконавчий комітет Бучанської міської ради розглянувши ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 25 квітня 2024 року у цивільній справі № 367/2477/24 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, враховуючи рекомендацію комісії з питань захисту прав дитини від 06 червня 2024 року, вирішив визначити місце проживання дитини, малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, громадянкою [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , та затвердити відповідний висновок відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради про визначення місця проживання дитини. Зобов`язано батьків дитини, [PERSON] та [PERSON] належним чином виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини та не перешкоджати один одному в участі у її вихованні та утриманні (т.3, а.с.2, 4). Відповідно до висновку відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради щодо визначення місця проживання дитини, малолітнього [PERSON] , [INFO] , визнано за доцільне, щоб малолітній [PERSON] , [INFO] , проживав разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано батьків, [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати один одному в участі у вихованні їх спільної дитини. Як видно із вказаного висновку, 01.03.2024 спеціалістами відділу було проведено обстеження житлового-побутових умов проживання громадянки [PERSON] . 06.03.2024 спеціалістами відділу разом з поліцейським офіцером громади був здійснений виїзд, з метою розгляду питання та обстеження житлово-побутових умов проживання громадянина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У результаті виїзду встановлено, що батько дитини, громадянин [PERSON] та малолітній [PERSON] , [INFO] , не перебували за вказаним місцем проживання, зі слів власника будинку та матері громадянина [PERSON] , вони із сином тимчасово проживають в м. Києві, у родичів, тому, враховуючи відсутність дитини та батька - обстежити житлово-побутові умови дитини не було можливим. Спеціалістам відділу жодного разу не вдавалося зв`язатися з громадянином [PERSON] , на телефонні дзвінки він не відповідає, неодноразово за допомогою застосунку «Вайбер» запрошувався на засідання комісії з питань захисту прав дитини, кожного разу, через відсутність зв`язку із батьком дитини, розгляд питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини було відкладено. Матір`ю дитини [PERSON] створено всі необхідні умови для повноцінного виховання та розвитку малолітньої дитини [PERSON] , офіційно працевлаштована, має на утриманні старшу доньку [PERSON] , [INFO] , характеризується позитивно. Умови проживання батька дитини, його особисті якості, можливість створення належних умов для виховання, станом на 06.06.2024, відділу служби у справах дітей та сім`ї так і не відомі. У висновку зазначено, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою передачі йому дитини, при складенні висновку беруться до уваги відомості, отримані за результатами обстеження умов проживання, з позовної заяви з додатками, з характеристик, при цьому враховуючи вік дитини, особисті якості батьків, та можливість створення належних умов для виховання (т.3, а.с. 3, 5). Згідно із копією відповіді Відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області № 83/109/1400/24 від 04 січня 2024 року, наданої на запит адвоката Савелової Ю.М., за запитуваний період зареєстровано наступні звернення [PERSON] : №16584, 10.09.2023 о 20:46, подія - домашнє насильство, 10.09.2023 о 20:41 надійшло повідомлення від служби 102 про те, що за адресою [ADDRESS] , буянить чоловік, в будинку малолітня дитина 9 міс., ШМД не потрібна, заявниця [PERSON] , за результатами виклику складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП; №20859, 13.11.2023 о 15:47, 13.11.2023 о 15:44 зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що за адресою [ADDRESS] , буянить чоловік, ШМД не потрібно, зброї не застосовує, зі слів забрав документи заявниці та словесно погрожує, заявниця [PERSON] , за результатами виклику складено адміністративний протокол за ст. 183 КУпАП; №24694, 19.12.2023 о 19:04, 19.12.2023 о 19:02 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою [ADDRESS] , чоловік зачинився в будинку та не дає заявниці забрати спільну дитину, заявниця [PERSON] , результат виклику - списано до справи (т.1, а.с. 24). Відповідно до копії відповіді Відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області № 181/ел/109/1402/01-2024 від 04 січня 2024 року наданої на запит адвоката Савелової Ю.М., у Відділі поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області до єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події від 10 вересня 2023 року за № 16584 було зареєстровано повідомлення громадянки [PERSON] , [INFO] , за результатами розгляду вказаного повідомлення було складено протокол про адміністративне правопорушення ВАВ № 933324 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно громадянина [PERSON] , 1987 р.н., та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника АА № 282791, вказаний протокол разом з матеріалами направлено на розгляд до Ірпінського міського суду (т.1, а.с. 25). Згідно з копією постанови Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року у справі № 367/7283/23, [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого суд обмежився усним зауваженням, провадження у справі на цій підставі закрито (т.1, а.с. 117-118). Постановою Київського апеляційного суду від 07 березня 2024 року у справі 367/7283/23, [PERSON] відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2023 року, апеляційна скарга повернута [PERSON] (т.1, а.с. 112-116). Відповідно до копії талону повідомлення єдиного обліку № 1684 від 02.02.2024 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, [PERSON] 25.01.2024 о 10:00 год за адресою: [ADDRESS] , звернулася до Відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області із заявою про те, що її чоловік [PERSON] не дає бачитися зі спільною дитиною (т.1, а.с.32). Згідно з копією талону-повідомлення єдиного обліку № 020852 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, [PERSON] 06 лютого 2024 року о 19:04 год. звернулася до Відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області у зв`язку з тим, що буянить чоловік та погрожує забрати дитину (т.1, а.с. 33). Згідно із копією медичної довідки № 11 Травматологічного пункту травматологічного відділення Ірпінської центральної міської лікарні від 08 лютого 2024 року, довідка видана [PERSON] про те, що остання 06 лютого 2024 року, отримала травму з наступним діагнозом - удар плечового пояса і плеча, забій м`яких тканин, підшкірні гематоми ділянки правого плеча, правого променево-зап`ясткового суглобу (т.1, а.с.38). 10.02.2024 [PERSON] за адресою [ADDRESS] , зверталася до Відділення поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області із повідомленнями про те, що [PERSON] не відповідає на дзвінки та не дає бачитись зі спільною дитиною [PERSON] , [INFO] , на думку заявниці чоловік перебуває у будинку за вказаною адресою: (т.1, а.с.34-35). 01.03.2024 о 08:00 год. за адресою: [ADDRESS] , до Відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшла заява від [PERSON] про те, що з чоловік заявниці вчиняє протиправні дії та не дає бачитись з дитиною (т.1, а.с. 37). 01.03.2024 о 17:30 год. за адресою: [ADDRESS] , до Відділення поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло звернення від [PERSON] про те, що з 06.02.2024 чоловік заявниці [PERSON] , не повідомляє їй про своє місцезнаходження, спільна дитина [PERSON] наразі перебуває з чоловіком (т.1, а.с. 36). 04.03.2024 [PERSON] звернулася із заявою до начальника Гостомельської селищної військової адміністрації, в якій просила обстежити умови проживання її дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться з батьком [PERSON] , зазначила, що дитину вона не бачила з 06.02.2024, так як батько її насильно забрав та не дозволяє бачитися (т.1, а.с.40). Згідно з відповіддю Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області від 04 квітня 2024 року, наданій [PERSON] , надати акт обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не має можливості, оскільки під час виїзду за адресою: [ADDRESS] , двері ніхто не відчинив, зі слів сусідів [PERSON] проживає за сел. Ворзелем (т.1, а.с. 103). Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року у справі №367/2251/24 задоволено заяву представника [PERSON] - адвоката Савелової Ю.М. про забезпечення позову до подачі позовної заяви, на час розгляду судової справи про визначення місця проживання дитини, визначено місце та час спілкування малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: щотижня з 17 години 00 хвилин четверга до 08 години 00 хвилин понеділка, зобов`язано батька дитини - [PERSON] , передавати малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , матері дитини - [PERSON] , [INFO] , у зазначені вище дні для спілкування та виконання батьківських обов`язків (т.1, а.с. 48-55). Відповідно до постанови Київського апеляційного суду у справі № 367/2251/24 від 06 червня 2024 року, залишено без задоволення апеляційну скаргу [PERSON] , ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року - залишено без змін (т.2, а.с. 228-241). Згідно з копією постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2024 року по справі № 367/2251/24, касаційну скаргу [PERSON] , в інтересах якого діє його представник - адвокат Якименко Микола Миколайович залишено без задоволення, ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2024 року в оскаржуваній частині залишено без змін (т.3, а.с. 197-212). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 4167 від 15.03.2024 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, [PERSON] 15.03.2024 о 10:16 год. за адресою: [ADDRESS] , звернулася до Відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області із заявою про те, що [PERSON] не виконує ухвалу суду, дана заява зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції (т.1, а.с.58-59). Згідно з актами державного виконавця від 28 березня 2024 року, 04 квітня 2024 року, 11 квітня 2024 року, батько дитини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , відсутній, ухвала суду від 11 березня 2024 року у справі №367/2251/24 не виконана (т.1, а.с. 106-108). Постановами про накладення штрафу від 04 квітня 2024 року та від 19 квітня 2024 року, винесеними у виконавчому провадженні № [NUMBER], головним державним виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченком Євгеном Валерійовичем, за невиконання ухвали суду у справі № 367/2251/24 від 11 березня 2024 року на [PERSON] накладено штрафи у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень та 3 400 (три тисячі чотириста) гривень відповідно (т.1, а.с. 109-110). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 058264 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстровано заяву [PERSON] від 16.05.2024 за №4939 щодо невиконання рішення суду чоловіком, а саме не дає дитину для зустрічі (т.1, а.с. 119). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 058265 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстровано заяву [PERSON] від 23.05.2024 за №5243 про те, що чоловік забрав дитину [PERSON] (т.1, а.с. 119). Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024111420000065 від 14 червня 2024 року на підставі заяви [PERSON] від 13.06.2024 слідчим Відділення поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та розпочато досудове розслідування, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 13.06.2024 до ЧЧ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області звернулася [PERSON] з заявою про те, що її колишній чоловік [PERSON] умисно не виконує ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 11.03.2024 щодо зобов`язання передавати малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] матері [PERSON] (ІКС ІПНП №6149) (т.2, а.с. 193). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 7021 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області зареєстровано заяву [PERSON] від 04.07.2024 о 17:22 за адресою [ADDRESS] , про те, що колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , не дає бачитися зі спільною дитиною, є ухвала суду (т.3, а.с. 163). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 7281 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області зареєстровано заяву [PERSON] від 11.07.2024 о 17:28 за адресою [ADDRESS] , про те, що [PERSON] , [INFO] , не дає бачитися зі спільною дитиною, є ухвала суду (т.3, а.с. 164). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 058284 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області зареєстровано заяву [PERSON] від 18.07.2024 за №7613 про те, що колишній чоловік [PERSON] не дає бачитися зі спільною дитиною, є ухвала суду (т.3, а.с. 175). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 8174 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області зареєстровано заяву [PERSON] від 01.08.2024 о 18:15 за адресою [ADDRESS] , про те, що колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , не виконує ухвалу суду, в цей день мав передати дитину [PERSON] (т.3, а.с. 174). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 058293 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області зареєстровано заяву [PERSON] від 08.08.2024 за №8431 про те, що колишній чоловік [PERSON] не виконує рішення суду, не дає бачитися з дитиною [PERSON] , [INFO] (т.3, а.с. 176). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 058306 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області зареєстровано заяву [PERSON] від 29.08.2024 за №9352 про те, що колишній чоловік [PERSON] не виконує рішення суду та не дає бачитися з дитиною [PERSON] (т.3, а.с. 165). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 058308 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області зареєстровано заяву [PERSON] від 08.09.2024 за №9819 про те, що колишній чоловік [PERSON] не виконує рішення суду та не дає бачитися з дитиною [PERSON] (т.3, а.с. 166). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 058315 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області зареєстровано заяву [PERSON] від 13.09.2024 за №10020 про те, що колишній чоловік [PERSON] не виконує рішення суду, а саме не дає бачитися з дитиною (т.3, а.с. 167). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 058340 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області зареєстровано заяву [PERSON] від 22.09.2024 за №10416 про те, що колишній чоловік не виконує рішення суду та не дає бачитися з дитиною (т.3, а.с. 168). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 058341 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області зареєстровано заяву [PERSON] від 04.10.2024 за №10983 про те, що колишній чоловік [PERSON] не виконує рішення суду та не дає бачитися з дитиною (т.3, а.с. 169). Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/1847/22 від 04 липня 2022 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановою Київського апеляційного суду у справі № 367/1847/22 від 28 березня 2024 року [PERSON] відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 04 липня 2022 року, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала (т.2, а.с. 179-184). Згідно з відповіддю відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради № 04-03/2127 від 16 серпня 2024 року та акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 15 серпня 2024 року, встановити перебування малолітнього [PERSON] та його батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не вдалося, підтвердити чи спростувати факт проживання малолітнього за вищезазначеною адресою неможливо, за вказаною адресою перебував співмешканець матері громадянина [PERSON] , поводився неадекватно, конструктивного діалогу не вийшло, на телефонні дзвінки [PERSON] та його матір не відповідають (т.3, а.с. 138-140). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 27 вересня 2024 року, складеного спеціалістами ВС СДС ЦССЦСП БМР на підставі звернення [PERSON] від 18.09.2024, за адресою: [ADDRESS] , під час інспектування вийшов вітчим, який поводив себе агресивно, переходив на особисті образи, до будинку представники служби не заходили, в бесіді вітчим сказав, щоб з усіма питаннями зверталися до юридичної компанії, яка представляє інтереси, на інші пояснення чути нічого не захотів (т.3, а.с. 160-162). Згідно із відповіддю Служби у справах дітей Київської обласної військової адміністрації від 16.08.2024 №1751/47.01/47.04/2024, на звернення [PERSON] , зазначено, що відділ служби у справах дітей та сім`ї не володіє інформацією про місце перебування малолітньої дитини [PERSON] , 2022 р.н., а отже, скласти акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, за результатами проведення якого буде отримано висновок щодо рівня безпеки дитини, з метою вжиття відповідних та негайних заходів для її безпеки та захисту - також неможливо (т.3, а.с. 195-196). Згідно із відповіддю [INFO] від 10 жовтня 2024 року №7/6322, адресованої [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , не оновлював свої військово-облікові дані, громадянин [PERSON] підлягає мобілізації, має штрафи за порушення ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військово-лікарську комісію не проходив (т.3, а.с.149). Позивачкою долучено копію повістки на відправку, адресованої [PERSON] , [INFO] , виданої начальником [INFO] (т.2, а.с.196). Згідно із відповіддю представника Уповноваженого ВРУ з прав людини [PERSON]. від 26.08.2024 №51227.4/Р-28239.3/24/48.1, у межах розгляду звернення, направлено лист до Національної поліції України з проханням вжити заходів щодо встановлення місцеперебування дитини з метою дотримання права заявниці на виховання сина та спілкування з ним (т.3, а.с. 136-137). Також, представником позивачки [PERSON] долучено докази звернення [PERSON] до: начальника служби у справах дітей та сім`ї Бучанської райдержадміністрації до 19.07.2024, Міністра оборони України від 16.11.2024, начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 27.12.2024, начальника ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 31.12.2024, з проханням вжити заходів щодо встановлення місцезнаходження дитини [PERSON] та його батька [PERSON] (т.4, а.с. 84-97). Відповідно до копії обмінної карти пологового будинку, [INFO] [PERSON] народила дитину чоловічої статі (т.2, а.с. 49-50). Згідно довідки Управління соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області № 967 від 26 грудня 2023 року, виданої [PERSON] , [INFO] , останній перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Бучанської районної військової адміністрації Київської області та отримує допомогу на дитину [PERSON] , [INFO] (т.2, а.с.128). Відповідно до копії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 06.02.2024, до Відділення поліції №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області звернулася [PERSON] із заявою, в якій зазначила, що 06.02.2024 близько 11:20 год. її невістка [PERSON] прийшла з невідомими особами до її будинку за адресою: [ADDRESS] , та з невідомою особою у формі поліції залізли через вікно та забрали дитину [PERSON] , [INFO] , після чого зникли з місця події (т.2, а.с.58-59). Згідно з талоном-повідомленням єдиного обліку № 1077 від 06.02.2024 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу дію, 06 лютого 2024 року до відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області звернувся [PERSON] із заявою про те, що 06.02.2024 о 11:29 за адресою: [ADDRESS] , невстановлені особи, які назвалися службою в справах дітей разом з працівниками поліції та з колишньою дружиною заявника [PERSON] проникли до житла заявника та без рішення суду забрали дитину - [PERSON] , [INFO] (т.2, а.с. 103). Відповідно до копії протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 11.07.2024, та письмових пояснень від 11.07.2024, до Відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області звернулася [PERSON] із заявою, в якій просила обмежити присутність [PERSON] , яка систематично приходить за її місцем проживання, незважаючи на апеляційну скаргу (т.2, а.с.6, 8). Згідно із актом депутата Бучанської міської ради Риженко Людмили Володимирівни від 19.01.2024, за адресою: [ADDRESS] , проживають без реєстрації [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 20.12.2023 (т.2, а.с.124). Відповідно до акта депутата Бучанської міської ради Риженко Людмили Володимирівни від 25 березня 2024 року, за адресою: [ADDRESS] , проживають без реєстрації [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також з січня 2024 року проживають [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , побутові умови придатні для проживання як дорослих, так і малолітньої дитини (т.2, а.с. 125). Відповідачем надано доказ звернення до лікаря Амбулаторії №1 КНП «Бучанський ЦПМСД» БМР 04.01.2024, пацієнт - [PERSON] , заключення ГРВІ (т.2, а.с. 46). Згідно з відповіддю Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області від 16 лютого 2024 року на заяву [PERSON] щодо реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , останньому відмовлено у реєстрації місця проживання малолітньої дитини у зв`язку з тим, що в поданому пакеті документів відсутня згода матері (т.2, а.с. 136). Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», [PERSON] , [INFO] , станом на 09.01.2024 незнятої чи непогашеної судимості не має (т.2, а.с. 251). Згідно з висновком фахівця [PERSON] від 09 вересня 2024 року за результатами психодіагностичного обстеження [PERSON] , [INFO] , на звернення його батька [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] має тісну, надійну прив`язаність та позитивну прихильність до батька, який є його опорним об`єктом і якого він чітко пов`язує з відчуттям захищеності та безпеки, фігуру батька дитина наразі сприймає як важливу і основну для себе, тяжіє до активного спілкування та боїться втратити можливість спілкування з ним. Дитина перебуває у сталому середовищі, що є для неї безпечним та є прийнятним. Зміна місця проживання дитини з місця проживання з батьком на місце проживання з матір`ю є неможливою через те, що викличе у дитини значні психологічні травмівні зміни. Відібрання дитини від батька є неприпустимим через негативні психологічні наслідки для здоров`я дитини. У випадку не виконання рекомендацій існує загроза психологічного травмування [PERSON] та розвитку у нього несприятливих наслідків впливу надмірних для дитини стресових факторів внаслідок порушення безпечності та надійності середовища: деформація прив`язаності щодо споріднених осіб, депресивні стани, розлади соціальної адаптації, труднощі у стосунках з оточуючими. Відповідно до диплому кандидата наук [NUMBER] , виданого на підставі рішення атестаційної колегії від 04 липня 2013 року, [PERSON] присуджено науковий ступінь кандидата психологічних наук із спеціальності медична психологія (т.4, а.с. 1-9). Згідно з відповіддю Головного управління ДПС у Київській області від 18.12.2024, наданою на виконання ухвали суду від 04.11.2024, та долученою до неї відповіддю на запит від 18 грудня 2024 року, номер запиту 1036-2024-0003253 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела-суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо [PERSON] за період з 4 кварталу 2022 року по 3 квартал 2024 року, встановлено, що з січня 2024 року по вересень 2024 року [PERSON] нараховувались щомісяця 860 (вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок соціальних виплат УСВП Бучанської РДА, інформація про інші доходи відсутня (т.4, а.с. 46-48, 128-129). Відповідно до наданих на виконання ухвали суду від 04.11.2024 Приватним підприємством «Деліція» витягів із табелів обліку використання робочого часу за період з 02 червня 2023 року по 04 листопада 2024 року, стосовно працівника - головного технолога (провідного технолога, заступника головного технолога) [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] працювала на вказаних посадах із різною зайнятістю, в тому числі, неповний робочий день (т.4, а.с. 50-69). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» заява № 2091/13 Суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року заява № 31111/04 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте, найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19, провадження № 61-11625сво22. У постанові від 06 червня 2019 року у справі № 495/2106/17 Верховний Суд виснував, що коли батьки перебувають у рівних умовах, мають однакове ставлення до своїх батьківських обов`язків та в разі однакової прихильності дитини до обох батьків, місце проживання дитини має бути визначено з тим із батьків, яким створено більш сприятливі умови для проживання дитини. Наведені правові висновки Верховного Суду потрібно розуміти так, що суди під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини мають керуватися принципом якнайкращих інтересів дитини, а при однаковому ставленні батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та забезпечення умов проживання дитини враховувати сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Судом встановлено, що з 08 листопада 2022 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Шлюб розірвано рішенням суду від 29.05.24, яке набрало законної сили 01.07.2024. [INFO] у сторін народився спільний син - [PERSON] . Після народження дитини позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною - [PERSON] до досягнення ним трирічного віку. З 05 червня 2023 року позивачці директором підприємства було дозволено приступити до роботи на умовах неповного робочого дня під час відпустки по догляду за дитиною. Сторони, спільна дитина [PERSON] , а також донька [PERSON] від попереднього шлюбу - [PERSON] проживали до 13 листопада 2023 року за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] - в [ADDRESS] . Відносини між сторонами не склалися, і з 13 листопада 2023 року позивачка [PERSON] разом з дітьми - [PERSON] та [PERSON] переїхала проживати на орендовану квартиру за адресою: [ADDRESS] . Фактично з того часу розпочався спір між сторонами стосовно місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . 06 лютого 2024 року відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] без згоди позивачки (відповідачки за зустрічним позовом) [PERSON] забрав малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , з місця проживання позивачки [PERSON] - до себе. З того часу (з 06.02.2024) відповідач не надає можливості позивачці бачити дитину та спілкуватися з нею, змінив місце проживання з дитиною, не повідомляє позивачці адресу фактичного місцезнаходження свого та малолітньої дитини. Звертаючись до суду із зустрічним позовом, [PERSON] вказував, що відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) [PERSON] після народження [PERSON] була нездатна доглядати за дитиною, одного разу ледь не втопила дитину у ванній, не турбувалася про сина, коли він хворів, залишала вдома наодинці із донькою від попереднього шлюбу, 2013 року народження, після виходу з відпустки по догляду за дитиною стала вести аморальний спосіб життя, ймовірно вживала наркотичні речовини, в листопаді 2023 року залишила [PERSON] та старшу доньку і просто пішла з дому, її розшукували. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначає, що саме він з народження дитини забезпечував сину все необхідне, і саме з батьком малолітній [PERSON] має тісний емоційний зв`язок. Оцінивши досліджені судом докази, суд прийшов до висновку, що вищевказані доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо [PERSON] не підтверджені жодним належним, допустимим та достовірним доказом, та спростовуються наданими позивачкою за первісним позовом [PERSON] доказами в сукупності. Так, судом встановлено, що [PERSON] має постійне місце проживання, а саме орендує житло, де створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку, відпочинку та навчання дітей, офіційно працевлаштована та має достатній і стабільний заробіток, має можливість працювати неповний робочий день у разі такої потреби, за місцем роботи характеризується позитивно, також має медичну освіту, належним чином виконує обов`язки щодо навчання старшої доньки, пройшла психіатричний огляд, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин - протипоказань для виконання батьківських обов`язків не виявлено, займалася лікуванням сина - [PERSON] , про що надані відповідні зазначені вище медичні документи, незнятої чи непогашеної судимості не має. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 559/1215/19-ц, висновок органу опіки та піклування є документом, який подається для прийняття відповідного рішення судом, тобто він є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору. Як вбачається з матеріалів справи, питання про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Бучанської міської ради Київської області. Спеціалістами відділу служби у справах дітей було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] та встановлено, що матір`ю дитини створено всі необхідні умови для повноцінного виховання та розвитку малолітньої дитини [PERSON] , мати офіційно працевлаштована, має на утриманні старшу доньку [PERSON] , [INFO] , відповідно до характеристик з місця роботи та навчального закладу доньки, матір дитини характеризується позитивно. При цьому, спеціалістами відділу 06.03.2024 був здійснений виїзд з метою обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак встановлено, що [PERSON] та малолітній [PERSON] не перебували за вказаним місцем проживання, тому враховуючи відсутність дитини та батька - обстежити житлово-побутові умови дитини не було можливим. Спеціалістами відділу служби у справах дітей жодного разу не вдалося зв`язатися із громадянином [PERSON] - на телефонні дзвінки він не відповідає, неодноразово запрошувався на засідання комісії з питань захисту прав дитини за допомогою застосунку для дзвінків і обміну повідомленнями «Вайбер». Умови проживання батька дитини, його особисті якості, можливість створення належних умов для виховання, відділу служби у справах дітей та сім`ї невідомі. Окрім того, відділу служби у справах дітей та сім`ї стало відомо про невиконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області про забезпечення позову, справа №367/2251/24 громадянином [PERSON] , який тим самим протиправно обмежує спілкування дитини з матір`ю. Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради від 07 червня 2024 року № 3719 «Про визначення місця проживання дитини, малолітнього [PERSON] , [INFO] », враховуючи рекомендацію комісії з питань захисту прав дитини, затверджено висновок відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради про визначення місця проживання дитини, малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, громадянкою [PERSON] . Суд вважає, що наданий органом опіки та піклування висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини є повним, об`єктивним, обґрунтованим, складений з урахуванням інтересів дитини. Представником відповідача під час підготовчого судового засідання було заявлене клопотання про витребування від органу опіки та піклування Виконавчого комітету Бучанської міської ради письмового висновку щодо розв`язання спору у справі №367/2477/24 за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком за місцем проживання дитини - [ADDRESS] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.11.2024 було задоволене заявлене клопотання та зобов`язано Орган опіки та піклування Бучанської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Бучанської міської ради про визначення місця проживання з батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На виконання ухвали суду 07 січня 2025 року до суду від Бучанської міської ради надійшов лист в якому зазначено, що відомості про проживання громадянина [PERSON] разом із малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , на території Бучанської міської територіальної громади - відсутні. Вказують, що Рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради від 07 червня 2024 року за № 3719 вже було затверджено відповідний висновок відділу служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради щодо визначення місця проживання дитини, малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, який підтримують та просять врахувати при прийнятті рішення. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] , однак за вказаною адресою фактично не проживає, також, [PERSON] разом із дитиною [PERSON] не проживає в [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються зазначеними вище доказами, а також поясненнями самого [PERSON] , наданими ним в судовому засіданні 24.04.2025, який зазначив, що з 06 лютого 2024 року деякий час проживав з дитиною у [ADDRESS] , після чого змінив місце проживання з дитиною, про що позивачці не повідомляв, та відмовився повідомити суду адресу свого фактичного місця проживання разом з малолітньою дитиною. Станом на момент розгляду справи адреса фактичного місця проживання відповідача за первісним позовом [PERSON] та малолітньої дитини [PERSON] - суду не відома, також, суду не відомі умови проживання малолітньої дитини [PERSON] , оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем [PERSON] не надано. У судовому засіданні 24.04.2025 відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] відмовився назвати суду адресу свого фактичного місця проживання разом з малолітньою дитиною, посилаючись на те, що позивачка [PERSON] становить небезпеку для дитини, проте, жодного доказу на підтвердження вказаних доводів відповідач [PERSON] не надав. Також, у судовому засіданні 24.04.2025 відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] зазначив про те, що проживає з малолітньою дитиною - [PERSON] у орендованій квартирі, дитина забезпечена всім необхідним, перебуває вдома, дитячий садок не відвідує, відповідач працює, місце роботи не назвав, та коли він на роботі, то з дитиною перебуває няня. Проте, жодного доказу на підтвердження вказаних доводів відповідачем не надано. Відповідач [PERSON] з січня 2024 року отримує соціальну допомогу при народженні дитини на малолітню дитину [PERSON] - 860 грн. у місяць, відомості щодо інших доходів відповідача [PERSON] в матеріалах справи відсутні. У судовому засіданні 24.04.2025 відповідач [PERSON] повідомив, що працює та отримує дохід, однак, доказів на підтвердження вказаних доводів відповідачем не надано. Також, [PERSON] не надано доказів на підтвердження доводів поданої зустрічної позовної заяви щодо наявності у нього заощаджень та нерухомого майна у власності. Встановлено, що незнятої чи непогашеної судимості [PERSON] не має. При прийнятті рішення суд також враховує поведінку відповідача [PERSON] , який протягом тривалого часу (з 06 лютого 2024 року) не надає можливості дитині малолітнього віку - [PERSON] , [INFO] , бачити матір - [PERSON] та спілкуватися з нею, таким чином, не діє в найкращих інтересах дитини. Суд враховує, що батько без згоди матері і за відсутності об`єктивних обставин, які б загрожували нормальному життю і розвитку дитини, змінив місце проживання малолітньої дитини, якій на той час виповнилося лише 1 рік та майже 3 місяці, позбавивши матір можливості спілкуватися з сином тривалий час, що, вочевидь, суперечить інтересам дитини. Позбавлення матері будь-якої можливості контактувати з її дитиною виключає за своєю суттю будь-які шанси на відновлення належного емоційного контакту між дитиною та матір`ю, покращення психоемоційного характеру їх відносин. Разом з тим, здоровий психоемоційний характер стосунків дитини з обома батьками, незалежно від їх сімейного статусу та місця проживання, емоційний контакт з обома батьками, відповідатиме найкращим інтересам дитини. У постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року справа № 607/7767/22 викладений, зокрема, такий висновок: наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю пов`язується також із тим, що батько, хоча і належним чином займається вихованням та утриманням дитини, проте, змінивши у березні 2022 року місце проживання дитини без згоди матері та не повернувши дитину матері, з якою вона на той час проживала, позбавив її належної опіки і виховання з боку матері та порушив їхнє право на прямі контакти, що суперечить найкращим інтересам дитини. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц. Суд наголошує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 761/25544/19). Таким чином, в порушення частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України [PERSON] під час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів про те, що визначення місця проживання дитини разом із ним відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. При цьому сам по собі факт, що дитина з 06.02.2024 фактично проживає з батьком [PERSON] не є визначальним для вирішення спору, оскільки, як було встановлено судом, відповідач за первісним позовом [PERSON] самостійно змінив місце проживання малолітнього [PERSON] , 2022 р.н., без згоди позивачки, не повідомляє позивачці адресу фактичного місця проживання дитини, та не надає їй можливості бачити дитину та спілкуватися з нею. Враховуючи права та інтереси дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, потребу дитини в увазі, підтримці і любові обох батьків, вік дитини, а також, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, найкращим інтересам дитини буде відповідати визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Крім того, судом встановлено, що малолітній [PERSON] має старшу сестру - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] , при цьому, роз`єднання брата та сестри також не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 431/5643/16-ц зроблено висновок, а саме «Після розлучення батьків, з червня 2014 року малолітня [PERSON], проживає постійно, крім матері, також і з своїм старшим рідним братом - [PERSON] , 2003 року народження, а тому розлучення рідних брата та сестри складе додаткове навантаження на психічний стан [PERSON] та може вкрай негативно позначитися на її психічному здоров`ї та моральному настрої, і таке розлучення не буде вважатися вчиненим у найкращих інтересах дитини». Відповідно до ч.ч. 1,2,4 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмет а доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до наданого представником відповідача висновком фахівця [PERSON] від 09 вересня 2024 року за результатами психодіагностичного обстеження [PERSON] , [INFO] , на звернення його батька [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] має тісну, надійну прив`язаність та позитивну прихильність до батька, який є його опорним об`єктом і якого він чітко пов`язує з відчуттям захищеності та безпеки, фігуру батька дитина наразі сприймає як важливу і основну для себе, тяжіє до активного спілкування та боїться втратити можливість спілкування з ним. Дитина перебуває у сталому середовищі, що є для неї безпечним та є прийнятним. Зміна місця проживання дитини з місця проживання з батьком на місце проживання з матір`ю є неможливою через те, що викличе у дитини значні психологічні травмівні зміни. Відібрання дитини від батька є неприпустимим через негативні психологічні наслідки для здоров`я дитини. У випадку не виконання рекомендацій існує загроза психологічного травмування [PERSON] та розвитку у нього несприятливих наслідків впливу надмірних для дитини стресових факторів внаслідок порушення безпечності та надійності середовища: деформація прив`язаності щодо споріднених осіб, депресивні стани, розлади соціальної адаптації, труднощі у стосунках з оточуючими (т.4, а.с. 1-9). У висновку, викладеному у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17, Верховний Суд виснував, що взявши до уваги висновок спеціаліста за результатами проведення психологічного дослідження, виконаного юридичним психологом [PERSON], апеляційний суд не врахував, що такий висновок психолога ґрунтується на поясненнях матері, а також окремих письмових документах, наданих лише однією стороною - [PERSON]; у психолога не перебували у дослідженні матеріали справи, яка переглядається, психолог особисто не спілкувалася з малолітньою дитиною та батьком дитини. Висновок психолога містить загальні висновки про зв`язок матері з дитиною такого віку без урахування фактичних обставин цієї справи, яка переглядається. Отже, такий висновок психолога не містить інформацію щодо предмета доказування, а тому не може бути належним доказом у цій справі. Отже, Верховний Суд констатував, що висновок спеціаліста психолога не є належним доказом у справі з причини: 1) не урахування психологом фактичних обставин справи; 2) не спілкування психолога з дитиною або одним із батьків; 3) не вивчення матеріалів справи. Враховуючи, що висновок фахівця [PERSON] від 09 вересня 2024 року складався без урахування фактичних обставин справи, без вивчення матеріалів справи, без безпосередньої участі матері - [PERSON] , беручи до уваги, що психологом досліджувалась прив`язаність дитини до батька на підставі розповіді батька, з яким на той час перебувала дитина, враховуючи вік дитини, неможливість дитиною у такому віці висловити свою думку, тривалу ізоляцію дитини від матері, оскільки на момент обстеження дитина не бачила матір понад 7 місяців, такий висновок фахівця суд визнає неналежним доказом у справі. Крім того, суд визнає неналежним, тобто таким, що не стосується предмета доказування, доказ, долучений до відзиву на первісний позов та до зустрічного позову, а саме: висновок спеціаліста №4 від 09.02.2024, складений судово-медичним експертом Бучанського районного відділення КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи Ляховичем С.І. щодо отримання легких тілесних ушкоджень [PERSON] (т.2, а.с. 126-127). Також, суд визнає неналежними, тобто таким, що не стосуються предмета доказування, квитанцію ПТ «Ломбард «Столичний» і К» до прибуткового касового ордеру №362311080016 від 08.11.2023 щодо оплати [PERSON] процентів (т.2, а.с.250); копію ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.03.2024 у справі №369/3889/24, оскільки у вказаній ухвалі не зазначено, стосовно яких саме обставин [PERSON] звертався до Бучанського РУП ГУНП в Київській області із заявою від 29.02.2024 (т.2, а.с. 254); копію ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.05.2024 у справі №369/819/24, оскільки у вказаній ухвалі зазначено, що [PERSON] зверталася до Бучанського РУП ГУНП в Київській області із заявою від 06 травня 2024 року щодо викрадення дитини та нанесення тілесних ушкоджень, однак, копія вказаної заяви не долучена, а тому у суду відсутні підстави вважати, що вказана ухвала стосується предмету доказування у даній справі (т.2, а.с. 255). Крім того, суд визнає неналежним доказом долучений до відзиву на первісний позов та до зустрічного позову, скріншот повідомлення, адресованого абоненту «Карінка» (т.2, а.с.12, 62, 99), як такий, що не стосується предмету доказування у даній справі. Згідно із ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Також, відповідачем [PERSON] не доведено достовірність та належність, а саме відношення до предмета доказування, доказу, долученого до відзиву на первісний позов та до зустрічного позову, а саме скріншоту переписки з абонентом «Мама» (т.1, а.с. 16, 63, 100). Враховуючи зазначене, вказані докази судом не приймаються до уваги при прийнятті рішення. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Бучанської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відтак, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Бучанської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком - задоволенню не підлягає. Питання щодо стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору підлягають вирішенню за правилами статті 141 ЦПК України, згідно частини першої якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved