Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 31.03.2025 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що з 06.06.2014 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду від 09.08.2018, від якого мають 2 неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.02.2017 з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн, з врахуванням індексу інфляції, щомісячно, починаючи з 26.01.2017 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення Шепетівським міськрайонним судом видано виконавчий лист від 20.02.2017, який було пред`явлено позивачем до примусового виконання до Старосинявського районного ВДВС у Хмельницькій області та відкрито виконавче провадження №54273109. Відповідач не сплачує аліменти на утримання сина в повному розмірі, що призвело до утворення заборгованості по сплаті щомісячних сум аліментів. Вважає, що внаслідок невиконання зобов`язань, для відповідача настає відповідальність у вигляді нарахування пені в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка за період з січня 2017 року по вересень 2024 року за її розрахунком становить 1317599,41грн. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2/688/257/17 від 20.02.2017, здійсненого державним виконавцем, станом на 16.09.2024 у [PERSON] існує заборгованість в розмірі 99232,40 грн. Оскільки відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, просить суд стягнути з останнього на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 99232,40 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, адвокат Янцеловський М.Ф. до канцелярії суду подав клопотання, в якому просив розгляд справи провести у його та позивача відсутності, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд о 10 год 00 хв 02.05.2025, який у зв`язку з неявкою відповідача відкладено до 10 год 00 хв 03.06.2025. 03.06.2025 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що з 06.06.2014 сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, який розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.08.2018. Від шлюбу мають 2 неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується копією рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.08.2018, яке набрало законної сили 18.09.2018, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.05.2016 виконавчим комітетом Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.02.2017, яке набрало законної сили 07.03.2017, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн, з врахуванням індексу інфляції, щомісячно, починаючи з 26.01.2017 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення Шепетівським міськрайонним судом видано виконавчий лист №2/688/257/17 від 20.02.2017, який на даний час перебуває на виконанні у Летичівському ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на його підставі відкрито виконавче провадження №54273109. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №54273109 Летичівського ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального МРУМЮ боржник [PERSON] станом на 16.09.2024 має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 99232,40 грн. Вказане підтверджується довідкою розрахунком Старосинявського районного ВДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області станом на 01.03.2018, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на липень 2019 року, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 20.12.2023 Старосинявського ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 16.09.2024 Летичівського ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів за період з січня 2017 року по вересень 2024 року становить 1317599,41 грн. 10.05.2022 [PERSON] вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] , після чого почала носити прізвище « [PERSON] », що підтверджується\~даними свідоцтва\~про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.05.2022 Шепетівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. \~ \~ \~ \~Частиною другою статті 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Частиною третьою статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16 та від 25 квітня 2018 року в справі 572/1762/15-ц. При обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19.01.2022р. у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України. Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується». Згідно з частиною другою статті 196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав. Предметом спору у справі є стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з січня 2017 року по вересень 2024 року в розмірі 99232,40 грн. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що загальний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 16.09.2024 становить 99232,40 грн, що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості, здійсненими державними виконавцями ВДВС. Відповідачем не надано ні позивачу, ні державній виконавчій службі жодних доказів щодо поважності причин прострочення сплати аліментів, які могли б свідчити про відсутність у відповідача вини у виникненні заборгованості зі сплаті аліментів. Відповідач був обізнаний про рішення суду щодо стягнення з нього аліментів та лише частково сплачував аліменти. Суд зазначає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 362/4462/16-ц (Провадження № 61-10968св19) від 20.07.2020 Верховний Суду. Відповідно до висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14.12.2020 по справі 661/905/19 «ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Отже, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У Сімейному кодексу України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. В такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Однак відповідачем не надано суду жодних доказів про те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини. Суд зауважує, що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для її повноцінного розвитку, вони належать дитині, а тому їх сплата повинна здійснюватися своєчасно та у встановленому розмірі. Доказів відсутності вини відповідача у його бездіяльності щодо несвоєчасної сплати аліментів стороною відповідача суду не надано. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи вищевикладене, диспозитивність цивільного судочинства, та те, що сукупний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 16.09.2024 становить 99232,40 грн грн згідно наданих розрахунків заборгованості, суд вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 99232,40 грн. Розподіл судових витрат Згідно вимог ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, оскільки позивач звільнена від його сплати відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.\~141,\~150,\~180,\~195,\~196\~СК України,

Outcome: approved