Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

В жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю ««Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позов мотивовано тим, що 03.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір №4029778 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 15000 грн. 00 коп. строком на 348 днів з 03.10.2023 до 15.09.2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,00 % в день в межах строку кредитування з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 29 днів. Відповідачка свої зобов`язання щодо сплати тіла кредиту та відсотків за його користування належним чином не виконала. За період з 03.10.2023 року по 24.05.2024 року первісним кредитором було нараховано заборгованість в сумі 85200 грн. 00 коп., яка складається з тіла кредиту у сумі 15000 грн. 00 коп., заборгованість за процентами в сумі 70200 грн. 00 коп. 24.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна», як фактором, укладено Договір факторингу №24/05/2024, згідно із яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги на суму 85200 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 15000 грн. 00 коп. та заборгованості за процентами в сумі 70200 грн. 00 коп.. Оскільки станом на дату укладення Договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 року строк дії Договору №4029778 від 03.10.2023 року не закінчився, то в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] , Товариство з обмеженою відповідальністю ««Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» у період з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 17910 грн. 00 коп. Таким чином, відповідачка [PERSON] має заборгованість за Договором №4029778 від 03.10.2023 року на загальну суму 103110 грн. 00 коп.: за тілом кредиту у сумі 15000 грн. 00 коп., заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором, в сумі 70200 грн. 00 коп., заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 60 календарних днів в сумі 17910 грн 00 коп. 28.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір №7117411 про надання споживчого кредиту та додаткову угоду до Договору №7117411 від 01.10.2023 року, відповідно до якого відповідачці надано кредит в сумі 14000 грн. 00 коп. строком на 350 днів до 12.09.2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,99 % в день в межах строку кредитування. Відповідачка свої зобов`язання щодо сплати тіла кредиту та відсотків за його користування належним чином не виконала. За період з 28.09.2023 року по 26.05.2024 року було нараховано заборгованість загальною сумою 38118 грн 80 коп.: за тілом кредиту у сумі 14000 грн. 00 коп., за процентами - в сумі 24118 грн. 80 коп. 27.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю ««Фінансова Компанія «Фінтраст Україна», як фактором, укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно із яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки станом на дату укладення Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року строк дії Договору №7117411 від 28.09.2023 року про надання споживчого кредиту та Додаткової угоди до нього від 01.10.2023 року не закінчився, то в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», та відповідачем [PERSON] , Товариством з обмеженою відповідальністю ««Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» у період з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 16716 грн. 00 коп. Таким чином, у відповідачки [PERSON] за договором №7117411 від 28.09.2023 року виникла заборгованість загальною сумою 54834 грн.80 коп.: за тілом кредиту у сумі 14000 грн. 00 коп., за процентами, нарахованими первісним кредитором, в сумі 24118 грн. 80 коп., за процентами, нарахованими позивачем, за 60 календарних днів в сумі 16716 грн. 00 коп. Станом на жовтень 2024 року відповідачка не сплатила заборгованість за кредитними договорами ні на користь первісних кредиторів, ні на користь позивача. Посилаючись на наведені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю ««Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» просить стягнути на його користь із [PERSON] заборгованість загальною сумою 157944 грн. 80 коп., яка складається із заборгованості за договором №4029778 від 03.10.2023 року (за договором факторингу №24/05/2024) загальною сумою 103110 грн. 00 коп. та заборгованості за договором №7117411 (за договором факторингу №27.05/24-Ф) загальною сумою 54834 грн. 80 коп., судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі та визначено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження (Т.1.а.с.137-139). Ухвалою суду від 05.03.2025 року змінено найменування позивача у цивільній справі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»»\~на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»», задоволено клопотання про витребування доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (Т.2. а.с.1-5). Представник позивача Городніщева Є.О., будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак 04.03.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує (Т.1. а.с.217,218 ). Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи (Т.2.а.с.8,15), в судові засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Ураховуючи наведені обставини та беручи до уваги зазначену в позовній заяві позицію позивача, ухвалою суду від 12.06.2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України\~передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ст.ст. 2, 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вимоги\~ст. 264 ЦПК України\~зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що згідно рішення №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»»\~від 25.11.2024 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»»\~на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»» (Т.1. а.с. 166) Зазначене підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»» №77878536012 від 10.12.2024 року (Т.1.а.с. 164). Крім того, із матеріалів справи впливає, що 03.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4029778 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 15000 грн. 00 коп. строком на 348 днів до 15.09.2024 року шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,00 % в день в межах строку кредитування з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 29 днів (Т.1. а.с. 38-47). Відповідно до п.2.1 Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладення Договору. Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу [PERSON] 03.10.2023 року кредит у сумі 15000 грн.00 коп. на маску карту № [NUMBER] за транзакцією в системі iPay.ua 292228163, призначення платежу - зарахування 15\~000 грн. 00 коп. на карту № [NUMBER] (Т.1. а.с. 29). Вказана обставина також підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» від 07.04.2025 року (Т.2, а.с.9). Згідно розрахунку заборгованості по кредиту №4029778 від 03.10.2023 року станом на 24.05.2024 року заборгованість у відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» становить 85200 гривень. (Т.1. а.с.65-69) 24.05.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (правонаступником якого є позивач) укладено Договір факторингу № 24/05/24, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступив право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (Т.1. а.с.123-128). Відповідно до Реєстру боржників від 24.05.2024 року до Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 85200 грн.00 коп., з яких сума заборгованості з тіла кредиту\~15\~000 грн.00 коп., заборгованість за відсотками\~70200 грн.00 коп.( Т.1. а.с.71). 27.05.2024 року [PERSON] було направлено на електронну пошту повідомлення про те, що 24.05.2024 року відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором №4029778 до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 4029778 від 03.10.2023 року новому кредитору (Т.1. а.с.56). Станом на дату укладання Договору факторингу 24/05/2024 від 24.05.2024 року строк дії Договору №4029778від 03.10.2023 року не закінчився. Згідно із наведеним у позовній заяві розрахунком позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року ) в межах строку кредитного договору відповідно до наступного: 15000 грн. х 2,00% = 298,5 грн. х 60 календарних днів = 17910 грн. 00 коп. Отже, заборгованість за вказаним кредитом складає 103110\~грн.00\~коп.:\~за тілом\~кредиту у\~сумі 15000\~грн.\~00\~коп.,\~заборгованість за\~процентами,\~нарахованими первісним\~кредитором,\~ в\~сумі 70200\~грн.\~00\~коп.,\~заборгованість за\~процентами,\~нарахованими позивачем,\~за 60\~календарних днів\~в сумі\~17910\~грн 00\~коп. (Т.1. а.с. зворот 71,65-69). Також судом встановлено, що 28.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір №7117411 про надання споживчого кредиту (Т.1. а.с.30-36) та Додаткову угоду до Договору №7117411 про надання споживчого кредиту (Т.1. а.с.26) на суму 14000 грн. 00 коп. строком на 350 днів до 12.09.2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,99 % в день в межах строку кредитування. Відповідно до п.2.1 Договору №7117411 кошти кредиту надаються позичальником у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (Т.1. а.с.31). Листами директора\~ТОВ «Пейтек\~ Україна»\~Докучаєвої Наталії\~вих.\~№20240612-1а\~від 12.06.2024\~року (Т.1,а.с.120-121)\~та вих.\~№2024-07-24-2_1\~від 24.07.2024\~року (Т.1,\~а.с.122)\~підтверджено зарахування\~коштів на\~платіжну картку\~№ [NUMBER] \~від \~28.09.2023\~року в\~сумі 12000\~грн.\~00\~ коп.\~та від\~01.10.2023\~в сумі\~2000\~грн.00\~коп. Вказана обставина також підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» від 07.04.2025 року (Т.2, а.с.9). Вказана обставина також підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» від 07.04.2025 року (Т.2, а.с.9). Встановлено що за Договором №7117411 в [PERSON] станом на 26.05.2024 року наявна заборгованість в розмірі 38118 грн. 80 коп., із яких 14000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу та 24118 грн. 80 коп. сума заборгованості за відсотками (Т.1. а.с. 58-64). 27.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»», як фактором, укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно із яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (Т.1. а.с.151-155). Згідно із п.1.2 Договору факторингу №27.05/24-Ф перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с.Т.1, 151-161). Згідно із актом прийому передачі реєстру боржників за Договором факторингу №27.05/24-Ф клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 16723 на загальну суму заборгованості 149395902 грн. 29 коп. (Т.1. а.с.161). Згідно із витягом із реєстру боржників від 27.05.2024 року до Договору факторингу №27.05/24-Ф клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги до [PERSON] щодо заборгованості за Договором №7117411 в розмірі 38118 грн. 80 коп., із яких 14000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу та 24118 грн. 80 коп. сума заборгованості за відсотками (Т.1. а.с. зворот 70). Станом на дату укладання Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року строк дії Договору №7117411 від 28.09.2023 року не закінчився. Згідно із наведеним у позовній заяві розрахунком позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року) в межах строку цього договору відповідно до наступного: 14000 грн х 1,99%=278,6 грн. х 60 календарних днів = 16716 грн. 00 коп. Отже, заборгованість за даним кредитом складає 54834\~грн.80\~коп.:\~за тілом\~кредиту у\~сумі 14000\~грн.\~00\~коп.,\~заборгованість за\~процентами,\~нарахованими первісним\~кредитором,\~ в\~сумі 24118\~грн.\~80\~коп.,\~заборгованість за\~процентами,\~нарахованими позивачем\~за 60\~календарних днів,\~в сумі\~16716\~грн 00\~коп. (Т.1.а.с. зворот 70,58-64). За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України\~передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ст.ст. 2, 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено\~статтею 11 ЦК України. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша\~статті 509 ЦК України). За змістом ст.ст. 626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2\~ст. 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до\~ч.1\~ст.1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша\~статті 510 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша\~статті 514 ЦК України\~регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги є виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя\~статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга\~статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя\~статті 512 ЦК України). При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Згідно з частиною третьою статті\~12, частиною першою статті\~81 ЦК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справі встановлено, що у відповідачки виникла заборгованість за кредитними договороми, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», право вимоги за якими перейшло до позивача від первісних кредиторів на підставі договорів факторингу. Відповідачкою не надано будь яких доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості за кредитними договорами ні на користь первісного кредитора, ні на користь позивача. Крім того, суд звертає увагу, що позивачем нараховано відсотки за укладеними відповідачкою кредитним договором №7117411 від 28.09.2023 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та кредитним договором № 4029778 від 03.10.2023 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», які нараховані після відступлення права вимоги первинними кредиторами в межах строку кредитування, розрахунок яких було здійснено позивачем при подачі позовної заяви. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, із відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп., суд виходить із наступного. За змістом\~п.1\~ч.3\~ст.133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~серед іншого,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків\~\~тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved