Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

25 березня 2025 року до Салтівського районного суду міста Харкова надійшли матеріали цивільної справи № 953/2516/25 за позовом АТ «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20 березня 2025\~року про передачу цієї справи за підсудністю. Так, представник АТ «ОТП Банк» за довіреністю Паладич А. О. у позові до [PERSON] просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по картковому рахунку за кредитним договором № 2024177365 від 05 червня 2019\~року у розмірі 15760,99 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 червня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2024177365, який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договором про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Відповідно до розділу 2 до умов договору, АТ «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , надання картки держателю та виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використай картки. На картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правил користування карткою. Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку. Розділ 2 Кредитного Договору передбачає, що за користування Кредитом АТ\~«ОТП Банк» нараховує проценти у розмірі 5 % в місяць. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно з Звітом-рахунком Відповідачем використано кредит в загальному розмірі: 10000,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 25 січня 2025 року Позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості. Однак, Відповідач всі звернення проігнорував, вимогу не задовольнив, погашення заборгованості не здійснив, чим грубо порушив права позивача. У зв`язку з викладеним представник позивача звертається до суду з цим позовом. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 26 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У позові викладено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, а також зазначено, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки відповідач суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, оскільки відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно положень ст. 280, 281 ЦПК\~України. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. 05 червня 2019 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2024177365, за умовами якого відповідач отримав кредит на придбання товару у продавця (розділ 1 договору). Також, відповідно до розділу 2 кредитного договору сторони узгодили умови обслуговування кредитної лінії (кредиту): за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та договором. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки складає 5 % на місяць. Попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, у тому числі з положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є анкета-заява про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК», що розміщені на офіційному сайті банку www.otpbank.com.ua, позичальник [PERSON] забажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. 05 червня 2019 року [PERSON] також підписано Заяву-Анкету про надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту. На підставі даної заяви банк відкрив поточний рахунок та надав відповідачу [PERSON] електронний платіжний засіб електронну картку INSTANT CARD №\~510094хххххх6556, з терміном дії до 03/22. Кредитний ліміт збільшувався протягом користування відповідачем кредитною картою, що підтверджується довідкою за лімітом. Згідно звіту-рахунку відповідач користувався кредитними коштами. Відповідач має заборгованість перед АТ «ОТП Банк» за кредитним договором №\~2024177365 у розмірі\~15760,99 грн., яка складається з: 9220,05 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6540,94 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 526, 612, 625\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступи до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять. Відповідач мав процесуальну можливість надати суду докази на спростування презумпції правомірності кредитного договору, однак таким правом не скористався.\~ Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Відповідач не довів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував, відзив на позов не надав. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку, що відповідач порушив умови договору, борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved