Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що у березні 2024 року [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давністю. З матеріалів позовної заяви та безпосередньо самої судової справи №592/5003/24 стало відомо про квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не є власницею квартири, на момент звернення до суду продовжує там проживати. З березня 2004 року відповідач проживає у квартирі на підставі договору найму житлового приміщення в будинках комунального і громадського житлового фонду Сумської міської ради від 22.12.2004. Відповідно до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 03.02.2004 № 94 «Про передачу в оренду житлових приміщень» відповідача заселили до спірної квартири за договором оренди квартири, власники яких померли, а спадкоємці відсутні. Однак, під час збору додаткової інформації Сумській міській раді стало відомо про законного власника квартири, який помер. Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради повідомив, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Йому належить 1/1 частка. Правостановлюючим документом є договір купівлі-продажу квартиру серії ААІ № 265590 від 14.02.1997. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00045404365 від 07.06.2024. Факт смерті підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 363 від 08.07.2002 Сумського обласного патологоанатомічного бюро. Під час розгляду справи № 592/5003/24 було встановлено, що згідно з інформації Сумської міської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, а свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Про це зазначено в рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.10.2024 по цій справі з посиланням а.с. 83. Рішення суду набрало законної сили 05.11.2024. Так, після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка відповідно до норм закону підлягає визнанню її відумерлою спадщиною. 01.01.2004 набрав чинності Цивільний кодекс України. Спадщина відкрилася , набрання ним чинності. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК Украй правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, я відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом Правила ст. 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також , спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не мені одного року. Окільки з моменту настання смерті спадкодавця минуло більше 1 року, а свідоцтво про право на спадщину будь-кому із спадкоємців не видавалося - це дає підстави стверджувати про відсутність у померлого спадкоємців або неприйняття ними вказаного майна у встановлений законом строк, а тому Сумська міська рада на виконання вимог ст. 1277 ЦКУ зобов`язана звернуться до суду з цим позовом для впорядкування правового режиму нерухомого майна. Тому просить суд визнати відумерлою спадщиною квартиру [ADDRESS] , що залишилася після смерті [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , та передати її у власність Сумській міській територіальній громаді в особі Сумської міської ради. Представник позивача Корнієнко А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач та представник належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. 04.03.2025 року від представника відповідачки-адвоката Лисенко Н.О. надійшов відзив, в якому зазначила, що 03.02.2004 року рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 94, [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) передано в оренду житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , оскільки власники даної квартири померли, а спадкоємці відсутні. Відповідачка стояла в черзі на одержання житла, дана квартира була надана їй безстроково. Ордер на квартиру їй не надавався. З березня 2004 року Відповідачка є фактичним користувачем квартири та проживає в ній, про що свідчить запис про реєстрацію її місця проживання в будинковій книзі. По даний час Відповідачка володіє і користується квартирою відкрито та безперервно. В 25.08.2020 року Відповідачка оформила технічний паспорт на квартиру, копія додається. В січні 2024 року Відповідачка звернулась до Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради з заявою про проведення приватизації вказаної квартири. Їй був наданий список документів, які необхідно зібрати для оформлення права на приватизацію квартири. В даному списку документів була зазначена довідка Управління комунального майна Сумської міської ради про право власності на квартиру. При зверненні відповідачки до Управління комунального майна Сумської міської ради відповідачці стало відомо, що квартира за адресою: [ADDRESS] не перебуває у комунальній власності Сумської міської територіальної громади. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 27.03.2024 року № 371669219, відомості про квартиру відсутні, довідка надається. На протязі двадцяти років Відповідачка робила поточний ремонт в квартирі, укладала договори з житлово - експлуатаційними установами та оплачувала житлово - комунальні платежі, особовий рахунок оформлений на її ім`я але вона не може отримати її у власність на підставі Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» в зв`язку з неприйняттям квартири на баланс власника Сумської міської об`єднаної територіальної громади. Іншого житла Відповідачка не має. Вважаючи себе власником житла, Відповідачка правомірно, добросовісно, відкрито, безперервно володіла зазначеною квартирою, що підтверджується також квитанціями та рахунками про оплату нею житлово-комунальних послуг. Через ситуацію, що склалась, Відповідачка переймається питанням подальшого виселення її з квартири у випадку задоволення вимог Позивача та визнання спадщини відумерлою. Вона вкрай збентежена та заперечує проти задоволення позовних вимог. (а.с. 24-26) Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позицію представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно довідки від 10.05.2024 року Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради повідомив, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Йому належить 1/1 частка. Правостановлюючим документом є договір купівлі-продажу квартиру серії ААІ № 265590 від 14.02.1997.(а.с. 11-12) [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00045404365 від 07.06.2024. Факт смерті підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 363 від 08.07.2002 Сумського обласного патологоанатомічного бюро. (а.с.14-16) Згідно з інформації Сумської міської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, а свідоцтва про право на спадщину не видавалися.(а.с. 59) Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 592/5003/24 та рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.10.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності за набувальною давністю, у його задоволенні було відмовлено. (а.с.17-18) Також судовим рішенням було встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 03.02.2004 року №94 «Про передачу в оренду житлових приміщень» позивачку (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») заселено за договором оренди до квартири, власники яких померли, в однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.10,33). 22.12.2004 року між Департаментом комунальної власності Сумської міської ради в особі начальника департаменту комунальної власності [PERSON] та позивачкою було укладено договір найму житлового приміщення в будинках комунального і громадського житлового фонду Сумської міської ради, за яким наймачу і членам його сім`ї надано у найм житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Згідно постанови Зарічного районного суду м. Суми від 19.06.2024 року було встановлено, що органом досудового слідства [PERSON] обвинувачується в тому, що достовірно знаючи, що громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, що з приводу надання житла вказаним особам, видачі їм ордерів на вселення рішення виконавчого комітету Сумської міської ради не приймались, що вказані громадяни не мають права на отримання житла на території м. Суми, що вільні житлові приміщення необхідно розподілити серед осіб, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, винесши дане питання на розгляд виконавчого комітету міської ради, своїми умисними повторними діями, які виразились у тому, що працюючи на посаді начальника Департаменту комунальної власності Сумської міської ради, будучи службовою особою та представником влади, протягом 26 квітня 2004 р. - 28 травня 2004 р. у приміщенні свого службового кабінету, розташованого за адресою: [ADDRESS] , не маючи відповідних повноважень, явно виходячи за межі наданих йому службових прав і повноважень, а саме: вчиняючи дії, які не мав права вчиняти і які віднесені до компетенції іншого органу, діючи неодноразово і повторно, уклав договори найму житла з громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , чим завдав істотну шкоду охоронюваним законом інтересам громадян, що перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у вигляді порушення їх конституційних прав на отримання житла, а також громадським інтересам та у вигляді підриву авторитету і престижу органу місцевого самоврядування, вчинив злочин, передбачений ст. 365 ч. 1 КК України - перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом інтересам громадян та громадським інтересам. Його дії було кваліфіковані як злочин, передбачений ст. 365 ч. 1 КК України. (а.с. 58) Згідно інформації на запит, [PERSON] з 19.03.2004 року зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , де і проживає весь цей час. (а.с.20) Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняті орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місце знаходженням. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) вказано, що: «спадщина набуває статусу відумерлої саме після набуття чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається у територіальної громади з моменту реєстрації цього права за громадою. При цьому слід зауважити, що якщо спадкоємці повинні заявити про прийняття спадщини у строк шість місяців із часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України), то територіальна громада зобов`язана подати заяву про визнання спадщини відумерлою лише після спливу одного року із часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК України). Орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем у справі та не залучається до спадкування. Однак у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою та у подальшому оформити своє право власності на таке майно, так і з належним позовом в порядку позовного провадження на захист свого інтересу. Згідно ст. 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Відповідно до статті 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідач [PERSON] не підтвердила належними доказами своє право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки спадкодавець не склав заповіту на її ім`я, родинних стосунків між ними немає, належність їй права на спадкування як спадкоємця за законом не довела. З моменту смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , минуло понад 1 рік, а свідоцтво про право на спадщину будь-кому із спадкоємців не видавалося, що дає підстави стверджувати про відсутність у померлого спадкоємців або неприйняття ними вказаного майна у встановлений законом строк. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовної заяви про визнання спадщини відумерлою, у зв`язку з чим така позовна заява підлягає задоволенню. Згідно\~ст.5 ч.1 п.15-1 Законом України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи місцевого самоврядування\~за подання заяви про визнання спадщини відумерлою.

Outcome: approved