Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 14.04.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором від 22.04.2021 №\~22035000506350 у загальному розмірі 17\~481,27\~грн. та стягнути судові витрати (а.с.\~6). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Дорошенко\~М.М. (ордер на надання правничої допомоги серії\~АІ №\~1858394 від 02.04.2025 (а.с.\~90) у позовній заяві зазначила, що Відповідачем 22.04.2021 був укладений Кредитний договір з Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі АТ\~«БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»). За умовами цього Договору Відповідач отримав кредитні кошти у формі кредитної лінії на споживчі цілі, проте не надав своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами зазначеного договору. Надалі названий Кредитор відступив право вимоги за цим договором Позивачеві. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 17\~481,27\~грн., що включає таку заборгованість (а.с.\~2): \~за «тілом» кредиту \~ \~ \~ \~ 11\~181,09\~грн.; \~за відсотками \~ \~ \~ \~ 0,18\~грн.; за комісією \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 6\~300,00\~грн. Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві 15-денний строк з дня отримання ухвали суду для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, роз`яснено право подати у зазначений строк клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також роз`яснено строки розгляду справи, визначені статтею\~275 ЦПК України, не пізніше 14.06.2025 (а.с.\~108-110). За названою статтею\~275 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З огляду на це та дату відкриття судом провадження у даній цивільній справі строк її розгляду, як зазначено вище, спливає 14.06.2025; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи в іншому порядку. Відповідач згадану ухвалу суду від 15.04.2025, що була надіслана наступного дня 16.04.2025 на адресу його зареєстрованого місця проживання (а.с.\~106, 111), первісно не отримав, рекомендоване поштове повідомлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.\~117). Надалі, після вжиття судом заходів із забезпечення інформування Відповідач про поданий проти нього позов, останній за наявним у матеріалах позовної заяви номером телефону висловив прохання, що забере копію позовної заяви з додатками особисто (а.с.\~119), згодом просив направити процесуальні документи на адресу його зареєстрованого місця проживання (а.с.\~120). Відтак, копію позовної заяви Відповідач отримав 28.05.2025, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с.\~122), проте протягом встановленого судом 15-денного строку з дня отримання ухвали суду (тобто до 12.06.2025) та до завершення зазначеного вище строку розгляду справи (до 14.06.2025) відзиву на позовну заяву, а так само і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні до суду не подавав. Позивач також отримав згадану ухвалу суду, що підтверджено поштовим повідомленням та довідкою про доставку електронного документу (а.с.\~112, 114). Представник Позивача отримала згадану ухвалу суду в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджено відповідною довідкою про доставку електронного документу (а.с.\~113). Згідно з частиною восьмою статті\~178 ЦПК України, враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами; кожна сторона у справі несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті\~12 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що між АТ\~«БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» в особі Заступника Голови Правління з роздрібного бізнесу та діджитал трансформації Горкун\~Т.І., з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , [INFO] , з іншого боку, було укладено 22.04.2021 Кредитний договір №\~22035000506350, копію якого долучено до позовної заяви (а.с.\~86-87). Як вбачається з копії цього Договору, він підписаний Відповідачем власноруч; ідентифікуючі Відповідача відомості (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, паспортні дані, адреса проживання, номер телефону) наведено в розділі\~7 Договору. За умовами зазначеного Договору Кредитодавець надає Позичальнику (Відповідачеві) грошові кошти у розмірі 15\~000.00\~грн.; строк кредитування 24\~місяці (з 22.04.2021 до 22.04.2023); цільове призначення на споживчі потреби; за користування кредитними коштами нараховуються відсотки: фіксована 0,001\~% річних; на прострочену заборгованість нараховуються проценти за порушення грошового зобов`язання в розмірі 56,0\~% річних. Також нараховується і стягується щомісячно комісія за обслуговування кредитної заборгованості у такому розмірі: з 22.04.2021 о 21.11.2021 5,5\~% від суми кредиту; з 22.11.2021 до 21.05.2022 4\~% від суми кредиту; з 22.05.2022 до 21.11.2022 3\~% від суми кредиту; далі до 22.04.2023 2\~% від суми кредиту. При цьому згаданий Договір не містить положень відносно того, про які саме послуги йдеться, за надання яких нараховується і стягується комісія щомісячно. Розмір щомісячної комісії відразу був закладений у графік погашення заборгованості у вигляді щомісячних рівномірних платежів. Публічна частина договору Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» розміщений на офіційному веб-сайті названого банку, а індивідуальною частиною є зазначений вище Кредитний договір. Виконання переказу кредитних коштів Відповідачеві у розмірі 15\~000,00\~грн. згідно з наведеними вище умовами Договору підтверджено копією відповідної виписки по особовому рахунку за період з 22.04.2021 до 27.03.2024 (а.с.\~11-62), з якої вбачається, що названа сума грошей була перерахована Відповідачеві 22.04.2021 (а.с.\~11). Відповідач здійснював платежі на погашення кредитної заборгованості лише частково, востаннє 21.02.2022, що вбачається з доданого до позовної заяви Розрахунку заборгованості за станом на 27.03.2024 (а.с.\~92-93). Через невчасне та неповне внесення платежів Позивачем 06.02.2025 Відповідачеві направлено за зареєстрованою адресою місця проживання письмову вимогу (повідомлення) щодо врегулювання боргового зобов`язання (а.с.\~9). Таким чином, Відповідач не надав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення його заборгованості за зазначеним вище Кредитним договором згідно з умовами цього Договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується копією згаданого вище Розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 22.04.2021 №\~22035000506350 (а.с.\~92-93). Зокрема, як вбачається з цього Розрахунку, прострочена заборгованість за станом на 27.03.2024 становить загалом 17\~481,26\~грн. та складається з: 11\~181,09\~грн. заборгованості за «тілом» кредиту, 0,18\~грн. за відсотками, 6\~300,00\~грн. за комісією. Надалі між Позивачем ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та АТ\~«БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» 28.03.2024 було укладено Договір факторингу №\~28/03/24, копія якого долучена до позовної заяви (а.с.\~72-75), за умовами якого Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Кредитним договором, що підтверджено копією Акту приймання-передачі реєстру боржників від 28.03.2024 та копією витягу з реєстру боржників (а.с.\~64, \~81, 82). ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (Позивач) є юридичною особою, яка надає фінансові послуги, на підтвердження реєстрації Позивача як юридичної особи суду надано копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витяг із Статуту (а.с.\~63, 95-101). Таким чином, Відповідач не надав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення його заборгованості за згаданим Кредитним договором згідно з умовами цього Договору. У зв`язку з цим Відповідач має перед Позивачем, до якого перейшли права вимоги за цим Договором, заборгованість у загальному розмірі 17\~481,27\~грн., що включає заборгованість за: «тілом» кредиту 11\~181,09\~грн., відсотками 0,18\~грн. та, як стверджено у позовній заяві, комісією 6\~300,00\~грн. В ухвалі суду від 15.04.2025 про відкриття провадження у цій справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті\~12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с.\~108-110). Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті\~626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Водночас публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (зокрема, банківське обслуговування); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша, друга статті\~633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті\~634 ЦК України). Відповідно до статей\~1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа\~1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті\~10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті\~615 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Статтею\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З урахуванням встановлених обставин, умов кредитування Відповідача та наведених вимог чинного законодавства України судом було перевірено наданий Позивачем розрахунок заборгованості за «тілом» кредиту та відсотками за користування кредитом і встановлено, що такий розрахунок зроблено з урахуванням умов кредитування Відповідача, що викладені у Кредитному договорі, а тому заборгованість за кредитом («тілом» кредиту) та нарахованими відсотками за Кредитним договором від 22.04.2021 №\~22035000506350, що складається з 11\~181,09\~грн. заборгованість по «тілу» кредиту та 0,18\~грн. заборгованість за відсотками, разом 11\~181,27\~грн., суд вважає доведеною та такою, що підлягає стягненню з Відповідача. При цьому правильність нарахування зазначених сум заборгованості за кредитом та за нарахованими відсотками за згаданими Кредитними договорами не викликає у суду сумніву та не заперечується Відповідачем, яким було отримано копію позовної заяви, проте відзиву із запереченнями проти позову, включаючи і щодо розміру заборгованості, до суду не подавав. Щодо стягнення з Відповідача заборгованості за комісією за Кредитним договором від 22.04.2021 №\~22035000506350 у розмірі 6\~300,00\~грн., суд виходить з того, що Закон України «Про споживче кредитування» надає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі, зокрема, комісію за обслуговування кредиту. Так, згідно з приписами частини другої статті\~8 названого Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі №\~202/5330/19, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку позичальника їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Відповідно до статті\~47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Але підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Відповідно до частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У названій постанові Верховним Судом проаналізовано положення законів України «Про споживче кредитування», «Про захист прав споживачів», а також Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджені постановою Правління Національного банку України 08.06.2017 №\~49 (зі змінами), та зроблено висновок з посиланням на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №\~393/126/20 про нікчемність положень відповідного договору споживчого кредиту через те, що у цих договорах не було зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія. Такого переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що мали надаватися Відповідачу та за які банком встановлена комісія за надання кредиту, у досліджуваному у цій справі договорі (від 22.04.2021 №\~22035000506350) так само не зазначено. При цьому суд звертає увагу на те, що, як встановлено і наведено вище, Відповідачеві були надані кредитні кошти на строк 24\~місяці; за користування якими нараховуються та було нараховано відсотки у розмірі 0,001\~% річних, а щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості (без означення послуг, що мали надаватися Відповідачеві) була одразу наперед нарахована у розмірі, залежно від періоду стягнення, від 5,5\~% до 2\~% від суми кредиту, що надається, про що зазначалось судом вище. Отже комісія визначена договором та нарахована без зазначення жодних послуг, які надавалися (чи мали надаватися) Відповідачу та за надання яких з нього щомісячно стягувалась комісія, яка одразу наперед закладалась у графік погашення заборгованості, відтак не залежно від надання/отримання Відповідачем якихось додаткових банківських послуг з обслуговування кредиту (а.с.\~86-87). У зв`язку з цим суд зауважує, що частиною третьою статті\~509 ЦК України вимагається, щоб зобов`язання ґрунтувалося на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Слід також враховувати, що справедливість, добросовісність та розумність є загальними засадами цивільного законодавства (пункт\~6 статті\~3 ЦК Украйни). Тлумачення, як статті\~3 ЦК України загалом, так і пункту\~6 частини першої цієї статті свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (зокрема, постанови Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі №\~180/1735/16-ц, від 18.04.2022 у справі №\~520/1185/16-ц, від 05.12.2022 у справі №\~214/7462/20). Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (зокрема, постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 у справі №\~554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі №\~520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №\~209/3085/20). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №\~902/417/18 зазначила, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею\~3 ЦК України, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Статтею\~3 ЦК України передбачено засади цивільного законодавства, до числа яких пункт\~6 частини першої цієї статті відносить добросовісність певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (зокрема, постанова Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі №\~449/1154/14). У постанові від 31.08.2022 у справі №\~202/5330/19 Верховний Суд виснував, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту\~6 частини першої статті\~3, частина третя статті\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. А враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними (постанова Верховного Суду від 08.0.2018 у справі №\~552/2819/16-ц). Таким чином, зважаючи на наведене та очевидну несправедливість умов кредитних договорів про стягнення з Відповідача щомісячних платежів на погашення комісій за надання послуг (назва і перелік яких відсутній) у розмірі, що є значно більшим за розмір відсотків за користування кредитом, що очевидно порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають шкоди споживачеві, а також беручи до уваги, що Позивач не зазначив у позові та не надав суду доказів наявності і переліку згаданих послуг, за надання яких з Відповідача щомісячно стягувалась комісія, а так само погодження переліку цих послуг зі споживачем при укладенні кредитного договору, тому пункти названого договору в частині встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. За таких обставин вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за комісією за Кредитним договором від 22.04.2021 №\~22035000506350 у розмірі 6\~300,00\~грн. задоволенню не підлягають. Підсумовуючи усе викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості і достовірності кожного доказу окремо та достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, враховуючи також висновки щодо застосування норм права, викладені у наведених постановах Верховного Суду (частина шоста статті\~13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позову, а саме: про стягнення з [PERSON] (Відповідача) на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (Позивача) за Кредитним договором від 22.04.2021 №\~22035000506350 заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками у загальному розмірі 11\~181,27\~грн. (тобто, заборгованість за кредитом 11\~181,09\~грн. + заборгованість за процентами 0,18\~грн.), у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості за щомісячною комісією слід відмовити. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~1 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також витрати за професійну правничу допомогу. Так, зокрема, на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6\~000,00 грн. Позивач надав суду копію договору про надання правничої допомоги від 02.01.2025 №\~43453613, укладеного між Позивачем та адвокатом Дорошенко\~М.А. (а.с.\~69-71), додаткової угоди від 02.04.2025 (а.с.\~80), а також Акт від 02.04.2025 №\~2203500056350 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) з детальним описом робіт (наданих послуг), витраченого часу, вартістю наданих послуг з урахуванням вартості години часу (а.с.\~10, 65, 68). Також надано докази на підтвердження права Дорошенко\~М.А. здійснювати адвокатську діяльність та докази перечислення на її банківський рахунок гонорару за надання правничої допомоги у сумі 6\~000,00\~грн. (а.с.\~84, 91, 94). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №\~826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №\~755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті\~141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)\~їх дійсність; 2)\~необхідність; 3)\~розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При цьому із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №\~904/4507/18). Згідно з частинами третьою, четвертою статті\~137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)\~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у постанові від 06.11.2024 у справі №\~547/581/21 констатував, що положення частин п`ятої, шостої статті\~137 ЦПК України дає право суду, лише за клопотанням іншої сторони, тільки зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності таких витрат покладено на сторону, яка заявила таке клопотання, а не на суд. За приписами статті\~13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Наведені вище висновки є релевантними на сьогодні і викладені також у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №\~361/10208/23. Відповідач [PERSON] відзиву із запереченням проти позовних вимог, зокрема й щодо співмірності судових витрат, суду не подавав. З огляду на наведене суд дійшов до висновку, що вимога про стягнення заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню. Відтак, з Відповідача на користь Позивача слід стягнути судові витрати у загальному розмірі 7\~552,03\~грн., що включають витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1\~552,03\~грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6\~000,00\~грн. Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті 247 ЦПК України). Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525-527, 530, 534, 615, 626, 629, 639, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial