Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

У лютому 2024 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 20 травня 2006 року Височанською сільською радою Тарутинського району Одеської області було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] , актовий запис №02. У шлюбі у подружжя народились діти, донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя\~ не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння. Сторони припинили спільне проживання, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства, а тому подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим. Відповідач нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, поводиться грубо та може застосувати фізичне насильство. Півроку сторони проживають окремо, фактично шлюб носить формальний характер. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кисса В.І. (діє на підставі ордеру серія ВН №1453993 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю) подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.\~ Відповідач подав до суду заяву, у якій\~ зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу без його участі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для її розгляд, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюб за позовом одного з подружжя у разі, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 20 травня 2006 року Височанською сільською радою Тарутинського району Одеської області, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у подружжя народились діти дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовими записами про їх народження (а. с. 11, 15). Сторони у справі погодились, що подружнє життя між ними не склалося, сторони втратили взаєморозуміння, взаємоповагу через сварки, які з боку відповідача можуть\~ супроводжуються фізичним насиллям. Приблизно шість місяців сторони не ведуть спільного господарства. Фактично шлюб припинився, сторони дійшли висновку, що його збереження є неможливим.\~ Вирішуючи, у відповідності до ст. 111 СК України, необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд ураховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Ураховуючи наведене, а також встановлені у справі обставини, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін. Таким чином, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання щодо прізвища позивачки [PERSON] не порушує. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved