Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 28 вересня 2011 року виконкомом Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, актовий запис №48. Позовна заява обґрунтована тим, що з відповідачем позивач з 28.09.2011 перебуває в зареєстрованому шлюбі. З чоловіком позивач познайомилася, коли він відбував покарання за скоєний злочин в місцях позбавлення волі в селищі Курахове. Під час відбування покарання і був зареєстрований шлюб. До 2014 року проживали разом сім`єю в м. Донецьк і в 2015 році в шлюбі народилася донька [PERSON] . З 2015 року, у зв`язку з погіршенням стосунків в сім`ї, позивач почала проживати окремо з донькою в с. Констянтинопіль Волновахського району, який знаходився під контролем України, а чоловік залишився проживати в м. Донецьку, на не підконтрольній Україні території. В 2022 році у позивача народилася ще одна донька [PERSON] , яка не є біологічною донькою чоловіка, хоча і запис в свідоцтві про народження про нього як батька внесено згідно законодавства України. В жовтні місяці 2024 року разом з дітьми і своєї матір`ю позивач була вимушена змінити місце свого проживання та переїхати в с-ще Слобожанське Берестинського району Харківської області, де до цього часу проживають та взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Зі слів родичів, які залишилися проживати на непідконтрольній Україні території, відомо, що в 2021 році чоловік розірвав з нею шлюб на непідконтрольній території України. Даний факт також мається в даних Центру дослідження ознак злочинів бази « [INFO] », де чоловіка внесено як бойовика з позивним «Дисней» та маються дані про його нову дружину « [PERSON] ( [PERSON] )». З 2015 року та на даний час позивач жодного разу не спілкувалася з чоловіком та не бачила його. Спільного житла та майна не мають. Спільне господарство не ведуть. Спір про спільне майно відсутній. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, оскільки це суперечить інтересам позивача. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 18 квітня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам наданий час для подання заяв по суті. Позивач та її представник, належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач повідомила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Прізвище на дошлюбне змінювати не бажає, діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з нею, спір щодо розподілу майна подружжя у цьому провадженні не заявляє. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Його виклик у судове засідання здійснювався, відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, ст. 12-1 Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, отже згідно з ч.1 ст. ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ч.10 ст. 130 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, а тому суд розглядає справу за відсутності відповідача. Суд, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено,\~що сторони\~зареєстрували шлюб\~28.09.2011\~у Виконкомі\~Курахівської селищної\~ради м.\~Селидове Донецької\~області,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~виданим 28.09.2011\~Виконкомом Курахівської\~селищної ради\~м.\~Селидове Донецької\~області,\~актовий запис\~№48.\~Від шлюбу\~сторони мають\~неповнолітніх дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Позивач заявила,\~що діти\~після розірвання\~шлюбу проживатимуть\~з нею.\~Сімейне життя\~подружжя не\~склалося,проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть, за таких обставин подальше збереження шлюбу є недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на цей час шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Позивач заявила, що діти після розірвання шлюбу проживатимуть з нею. Про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя в цьому провадженні не заявлено. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач про зміну прізвища на дошлюбне не заявила, бажає залишити прізвище отримане при реєстрації шлюбу. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач про розподіл судових витрат не заявила.

Outcome: approved