Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

29.04.2025 директор ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит, в якій просила стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 5160022 від 16.11.2021 в розмірі 32 073,06 грн. Крім того, просила стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 422,40 гривень та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 16.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 5160022, відповідно до якого відповідачці надано кредит в сумі 12 600,00 грн з процентною ставкою 0,38 % за день. Комісія за надання кредиту - 415,80 грн. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачці кредит шляхом перерахування коштів, тоді як відповідачка порушила умови договору та не повернула кредитні кошти. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 26-07/2024, за яким ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в томі числі за кредитним договором № 5160022 від 16.11.2021(боржник [PERSON] ). Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача. Станом на день подання позову до суду заборгованість відповідачкою не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідачки обліковується прострочена заборгованість. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість становить 32 073,06 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 10 206,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 21 451,26 грн; заборгованість за комісією - 415,80 грн. Ухвалою суду від 05.05.2025 справу прийнято до провадженнята вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення їй даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ЦПК України за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Представником відповідачки адвокатом Зачепіло З.Я. 23.05.2025 подано до суду відзив на позов, в якому вона просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 5160022 від 16.11.2021 у розмірі 10 206,00 грн. Посилається на те, що розрахунок заборгованості наданий позивачем не є належним доказом, а також таким, який підтверджує наявність заборгованості та її розмір, він містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, що підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які зазначені позивачем у позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Вказує, що проценти за користування кредитом необхідно нараховувати за період погодженого строку кредитування, в даному випадку 30 днів, із застосуванням процентної ставки 0,38 % за кожен день користування кредитом. Вважає, що нарахування заборгованості за комісією у розмірі 415,80 грн відповідачка є неправомірним, оскільки умови договору про надання споживчого кредиту щодо сплати комісії не відповідають вимогам закону ст. 215 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Фактично комісія була нарахована за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідачки. Також просить зменшити витрати на правову допомогу, оскільки сума коштів у розмірі 13 000,00 грн за надання правової допомоги є завищеною та неспівмірною із складністю справи. Вважає, що предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, тому для підготовки правової позиції у даній справі та написання позовної заяви представником не витрачено багато часу. 05.06.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача Сердійчук Я.Я. зазначила, що ні первісний кредитор, ні позивач не є банківськими установами та на них не розповсюджується дія Закону України «Про банки та банківську діяльність». Кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність якого регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги, а тому посилання відповідачки на постанови Національного Банку України, в тому числі на Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України є недоречним, оскільки положення стосуються банківських установ. Відповідно, не заслуговують на увагу посилання відповідача на практику Верховного Суду, яка стосується стягнення заборгованості, кредитором за якими є банки. Відповідач частково сплачувала заборгованість, що свідчить про визнання кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим, що відображено у розрахунку заборгованості первісного кредитора, де чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка продовжувала строк кредитування на підставі п. 2.3.2 «а» договору шляхом сплати відповідних сум, а також, що строк кредитування автоматично продовжувався у зв`язку з наявною заборгованістю на підставі п. 2.3.2 «б» договору. Щодо правомірності нарахування комісії представник позивача зазначила, що ст. 1048 та 1054 ЦК України містять лише загальні норми щодо кредитування. В той же час, в ч. 3 ст. 1054 ЦК України визначено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021 № 16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит», які передбачають правомірність встановлення кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії за надання кредиту. Також, комісія за надання кредиту була відображена і в тексті Кредитного договору, який був підписаний відповідачкою, що свідчить про обізнаність останньої щодо включення комісії за надання кредиту до загальних витрат за Кредитним договором. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача представник позивача вважає, що відповідачка не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Звернула увагу на те, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідачки не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише її особистою думкою. Отже, такі твердження є припущеннями. Просить позов задовольнити в повному обсязі. У запереченні на відповідь на відзив, що надійшов до суду 10.06.2025, представник відповідачки просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки представником позивача не надано первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідачки за кредитними договором заборгованості, позивачем не доведено перерахунок кредитних коштів відповідачці. Також представником позивача не доведено правомірність нарахування комісії, пов`язаної з наданням кредиту. 18.06.2025 до суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача Сердійчук Я.Я., в яких вона заперечила твердження відповідачки та послалась на те, що до спірних правовідносин не застосовуються спеціальні норми, що регулюють діяльність банків та відповідна судова практика, яка стосується спорів за участю позивачів-банків, а тому твердження відповідачки про те, що єдиним доказом розміру заборгованості є банківські виписки не заслуговують уваги. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 16.11.2021 [PERSON] шляхом реєстрації через особистий електронний кабінет, що створений в ІТС на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», подала заявку на отримання кредиту (анкету-заяву) № 5160022, в якій містяться: відомості про особу позичальника, суму кредиту 12 600,00 грн, строк на який надається кредит - 30 днів; дата повернення кредиту: 16.12.2021; загальна сума до повернення (сукупна вартість кредиту) - 14 452,2 грн, до якої включено: 12 600,00 грн - сума кредиту; 415,8 грн - комісія за надання кредиту, що нараховується одноразово за ставкою 3,30 % від суми кредиту; 1 436,4 грн - проценти за ставкою 0,38 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. В анкеті-заяві наявна таблиця, яка відображає процес оформлення та розгляду заяви позичальника № 5160022 в ІТС товариства. По заяві позичальника № 5160022 кредитодавцем прийнято рішення 16.11.2021 про погодження умов кредитування. Згідно з довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено договір № 5160022 від 16.11.2021 ідентифікована Товариством. Акцепт договору позичальником здійснено підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: S40785, який 16.11.2021 відправлено позичальнику на номер телефону [NUMBER] . 16.11.2021 о 14:08 був підписаний договір про споживчий кредит № 5160022 у формі електронного документу між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , текст якого направлений кредитодавцем в електронний кабінет позичальника. Згідно з пунктами 6.1 ? 6.3 договору кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через сайт товариства та/або мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору про його укладення. Приймаючи пропозицію товариства на укладення цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору (у т.ч. Правилами, паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. За змістом кредитного договору сторони погодили такі основні умови: сума кредиту 12600,00 грн (п. 1.2); строк надання кредиту 30 днів з 16.11.2021 (п. 1.3); термін повернення кредиту, сплати комісії та процентів 16.12.2021 (п. 1.4); комісія за надання кредиту: 415,8 грн, яка нараховується за ставкою 3,30 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1); проценти за користування кредитом: 1 436,4 грн, які нараховуються за ставкою 0,38 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2); тип процентної ставки - фіксована, особливості нарахування процентів визначені п. 2.2, 2.3 цього договору (п. 1.7); орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 14 452,2 грн, до якої включено розмір кредиту та загальні втрати (п. 1.5). Згідно з п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Можливість продовження кредитування (пролонгація) на умовах надання кредиту із застосуванням процентної ставки, визначеної у п. 1.5.2 договору (0,38 %), врегульовано п. 2.3.1.1 договору, де передбачено період, на який може бути продовжено, визначений у п. 1.3 договору строк кредитування: на 3, 7, 15 днів - максимально, а також вказана ставка комісії, яка підлягає сплаті позичальником кредитодавцю за таке продовження. Пунктом 3.2.6 договору передбачено право кредитодавця відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати свої права за цим договором на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Додатком до договору є Графік платежів, згідно якого у день закінчення строку, на який надано кредит: 16.12.2021 позичальник повинен повернути кредит - 12 600,00 грн, сплатити комісію - 415,8 грн та проценти - 1 436,4 грн, а всього: 14 452,2 грн. Аналогічні відомості містить Паспорт споживчого кредиту № 5160022. За змістом п. 2.1 договору кредит надається позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. TOB «Мілоан» свої зобов`язання виконало, перерахувавши позичальнику [PERSON] згідно договору № 5160022 кредитні кошти у розмірі 12 600,00 грн на картку VISA473121*96, що підтверджено електронною квитанцією системи «LIQPAY» ID платежу № 1824362870. Дата платежу 16.11.2021 14:09. 26.07.2024 ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Партнерс» (фактор) уклали Договір факторингу № 26-07/2024, за умовами якого та відповідно до Витягу з Додатку до вказаного договору (Реєстру боржників) ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором № 5160022 від 16.11.2021 на загальну суму боргу 32 073,06 грн, з яких: 10 206,00 грн - заборгованість за кредитом; 415,8 грн. - комісія; 21 451,26 грн - відсотки (а.с. 57). На підтвердження суми кредитної заборгованості, яку позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» просить стягнути з відповідачки, до позовної заяви долучено складений ТОВ «Мілоан» розрахунок заборгованості під назвою: «Відомість про щоденні нарахування та погашення» за договором № 5160022 у відношенні [PERSON] за період з 17.11.2021 по 24.02.2022. Відомість свідчить, що у день укладення кредитного договору ? 16.11.2021, окрім суми кредиту 12 600,00 грн (п. 1.2 договору), позичальнику нарахована та включена до заборгованості комісія за надання кредиту - 415,8 грн (п. 1.5.1) та проценти у розмірі 1 340,64 грн (12 600,00 грн х 0,38 % х 28 днів) за період з 17.11.2021 по 14.12.2021 (28 днів). 14.12.2021 відповідачкою було частково погашено кредит: 1 260,00 грн - комісія за пролонгацію кредитування; 526,00 грн - відсотки; 1 260,00 грн - заборгованість за кредитом. Станом на 14.12.2021 заборгованість за кредитом становила: 11 340,00 - тіло кредиту; 415,8 грн - комісія; 814,64 - відсотки. В подальшому, з урахуванням строку пролонгації кредитування кредитодавцем нараховувались відсотки за період з 15.12.2021 по 30.12.2021 у розмірі 689,44 грн (11 340,00 грн х 0,38 % х 16 днів). Станом на 30.12.2021 заборгованість за кредитом склала: 11 340,00 - тіло кредиту; 415,8 грн - комісія; 1 504,08 грн - відсотки за кредитом (814,64 грн + 689,44 грн). 30.12.2021 відповідачкою було частково погашено кредит: 1 134,00 грн - комісія за пролонгацію кредитування; 575,00 грн - відсотки; 1 134,00 грн - заборгованість за кредитом. Станом на 30.12.2021 заборгованість за кредитом становила: 10 206,00 - тіло кредиту; 415,8 грн - комісія; 929,08 - відсотки. В подальшому, з урахуванням строку пролонгації кредитування на 16 днів кредитодавцем нараховувались відсотки за період з 31.12.2021 по 15.01.2022 у розмірі 620,48 грн (10 206,00 грн х 0,38 % х 16 днів). Після спливу, визначеного у п. 1.3 договору 30-денного строку надання кредиту та з урахуванням строків пролонгації кредитування, кредитодавець ТОВ «Мілоан» почав нараховувати щоденно проценти на залишок неповернутого кредиту за ставкою 5,00 % в день (по 510,3 грн), нарахувавши їх за період з 16.01.2022 по 23.02.2022 (39 днів) у розмірі 19 901,7 грн (10 206,00 грн х 5,00 % х 39 днів). Таким чином, заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 23.02.2022 визначена кредитодавцем ТОВ «Мілоан» у загальному розмірі 21 451,26 грн, з яких: 929,08 грн - відсотки за період з 17.11.2021 по 30.12.2021; 620,48 грн - відсотки за період з 31.12.2021 по 15.01.2022; 19 901,7 грн - відсотки за період з 16.01.2022 по 23.02.2022. З урахуванням вищенаведеного, у підсумку свого розрахунку кредитодавець ТОВ «Мілоан» визначив заборгованість позичальника [PERSON] в сумі 32 073,06 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 10 206,00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 21 451,26 грн; заборгованість по комісії за надання кредиту - 415,8 грн. Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс», до якого на підставі договору факторингу від 26.07.2024 перейшло право вимоги до боржника [PERSON] по заборгованості за кредитним договором № 5160022 від 16.11.2021, суму боргу не змінював та просить суд стягнути з відповідачки на свою користь 32 073,06 грн кредитного боргу. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; 2) електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ст. 3 цього Закону підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Письмовими матеріалами доведено, що 06.11.2021 між кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 5160022 в електронній фоормі, який направлено позичальнику в особистий кабінет, створений в ІТС товариства після надання відповіді про прийняття пропозиції та підписання заявки на кредит з використання аналогу ЕЦП одноразовим ідентифікатором. Позичальник ознайомилась з істотними (основними) умовами кредитного договору, прийняла їх та подала анкету-заяву на кредит № 5160022 від 16.11.2021. Кредитодавець на підставі заяви [PERSON] прийняв рішення про надання кредиту в сумі 12 600,00 грн зі строком користування 30 днів та зі сплатою процентів 1 436,4 грн, що нараховуються за кожен день строку користування кредитом за ставкою 0,38 % від суми кредиту (п. 1.5.2). Також п. 1.5.1 договору передбачена сплата комісії за надання кредиту (одноразово) в розмірі 3,30 % від суми кредиту (415,8 грн), а пунктом 2.3.1.1. договору передбачені розміри комісії: 3%, 5% та 10% від суми кредиту за пролонгацію кредитування додатково на 3 дні, 7 днів та 15 днів, відповідно. Загальна сума до повернення у визначену договором дату: 16.12.2021, включаючи плату (проценти) за користування кредитом під час строку кредитування та комісію, складає: 14 452,2 грн, що є орієнтовною загальною вартістю кредиту. Оскільки первісний кредитор є небанківською фінансовою установою, то його діяльність регулюється відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», а тому не може відкривати споживачам карткові рахунки та створювати окремі рахунки для ведення обліку заборгованості по кредиту. З огляду на зазначені норми грошові кошти були перераховані первісним кредитором відповідачці на її картковий рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», що був зазначений нею при укладенні кредитного договору. Окрім того, з наданих доказів вбачається, а також не заперечується відповідачкою у відзиві на позовну заяву, що нею частково було сплачено заборгованість по кредиту, що свідчить про визнання нею кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Суд проаналізувавши розрахунок заборгованості на відповідність умовам кредитного договору, встановив, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачкою умов кредитного договору та утворення, у зв`язку із цим, заборгованості за кредитом, що станом на 22.12.2021 з урахуванням пролонгації відповідачка кредитні кошти, що залишились (10 206,00 грн), не повернула, не сплатила комісію за надання кредиту (415,8 грн) та не сплатила проценти за користування кредитом у сумі 21 451,26 грн. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до положень ч. 2 ст. 8 Закону до загальних витрат за споживчим кредитом, які має понести позичальник, включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, в тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, а також юридичне оформлення. Те ж саме було прописано і в Положенні про додаткові вимоги до договорів небанківських установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затверджених постановою Правління Національного банку України № 113 від 03.11.2021. Окрім того, комісія за надання кредиту була також відображена і в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачкою, що свідчить про її обізнаність щодо включення комісії до загальних витрат за кредитом. Таким чином, суд доходить висновку про правомірність умов договору щодо сплати комісії, а також нарахування заборгованості щодо сплати комісії. 26.07.2024 ТОВ «Мілоан» відступив позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» за договором факторингу за плату право вимоги до боржника [PERSON] та визначив при цьому загальний розмір заборгованості у розмірі 32 073,06 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 10 206,00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 21 451,26 грн; заборгованість по комісії за надання кредиту - 415,8 грн. Сума грошової вимоги до позичальника [PERSON] , яку первісний кредитор відступив ТОВ «Факторинг Партнерс», визначена кредитодавцем ТОВ «Мілоан». Судом встановлено, що відповідачка взяті не себе зобов`язання не виконала, грошові кошти та нараховані проценти за користування позикою, а також комісію не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за зобов`язанням, яка складається із суми основного боргу у розмірі 10 206,00 грн; нарахованих процентів в сумі 21 451,26 грн; суми заборгованості за нарахованою комісією в сумі 415,80 грн, а отже, сума заборгованості в загальному розмірі 32 073,06 грн є доведеною та підлягає стягненню. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачкою не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, суд доходить висновку про задоволення позову. Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі сплаченого судового збору, що становить 2 422,40 грн. Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з також із витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердженняпонесених судових витрат у вигляді професійної правової допомоги позивачем подано: договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024; витяг з акта № 7 про надання юридичної правової допомоги від 31.03.2025; прайс-лист АО «ЛігалАссістанс»; заявку про надання юридичної допомоги № 169 від 01.03.2025, відповідно до якої між ТОВ «Факторинг Парнерс» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» погоджено надання наступних послуг АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів 2 години - 4 000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 години - 9 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд керується положеннями частини 3 статті 141 ЦПК України та виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), їх обсягу, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та фінансового стану обох сторін, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Оцінюючи складність справи як типову та малозначну, враховуючи предмет спору та думку відповідачки, що сума коштів за надання правової допомоги є завищеною та неспівмірною із складністю справи, а також, що предмет спору у справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, суд зменшує заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу та визначає їх в сумі 8 000,00 грн, що відповідає критерію реальності, розумності та справедливості, а також є співмірним із наданими адвокатськими послугами та їх якістю. На підставі викладеного та

Outcome: approved