Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області із позовною заявою до відповідача згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 1 913 922 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 15140,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 27.10.2021 року він, [PERSON] уклав із [PERSON] договір позики, згідно якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 10\~000,00 доларів США, терміном до 27.10.2024 року, що підтверджується розпискою. Договором позики встановлено порядок повернення (повертати по 300 доларів США кожного місяця) та встановлено сплату відсотків за користування грошовими коштами та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (відсоток від суми за кожен місяць прострочення сплати боргу в розмірі 10%). Проте, взятих на себе зобов`язань [PERSON] не виконав і станом на 16.12.2024 року боргу не повернув, чим не виконав взяті на себе зобов`язання. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом про стягнення означеного боргу в сумі 10\~000,00 доларів США, що становить 416 070 грн (на дату подання позову) та процентів у розмірі 10% від суми боргу за кожен місяць прострочення (36 місяців), що становить (10 000 доларів США * 10% * 36 місяців) 36000 доларів США, що становить 1\~497\~852 грн. (на дату подання позову). Загальний розмір заборгованості становить 1 913\~922 грн. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.02.2025 року означену позовну заяву направлено до Крюківського районного суду м. Кременчука за підсудністю. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача - адвокат Маслій В.М. не з`явився, подав до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, розгляд справи прохає провести без його участі. Надав суду оригінал розписки від 27.10.2021 року щодо укладення договору позики між [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце день і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву не подав, та з урахуванням клопотання представника позивача, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~статтею 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша\~стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 206/6401/18 (провадження № 61-9197св21) зазначено, що: «на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16 (провадження № 14-465цс18)». У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до частин першої, другої\~статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до\~статті 610 ЦК України. Згідно зі\~статтею 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно зі\~статтею 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно наданої суду оригіналу розписки [PERSON] взяв у борг у [PERSON] , 1979 р.н., 10000 (десять тисяч) доларів США, на строк три роки. Щомісячний платіж зобов`язується платити в розмірі 300 (триста) доларів США. В разі не виконання ним зобов`язань гарантує сплату штрафних санкцій в розмірі 10 % від суми боргу за кожен місяць прострочення. (Дата - 27.10.2021 року. Підпис - [PERSON] [ADDRESS] ). Досліджуючи подану боргову розписку суд вбачає факт укладення договору позики між сторонами. Тож, судом встановлено, що 27 жовтня 2021 року [PERSON] (Позикодавець) уклав із [PERSON] (Позичальник) договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] 10000 доларів США (десять тисяч) на строк три роки, тобто зобов`язувався їх повернути до 27 жовтня 2024 року. Щомісячний платіж [PERSON] зобов`язувався платити в розмірі 300 (триста) доларів США. В разі не виконання ним зобов`язань [PERSON] гарантував сплату штрафних санкцій в розмірі 10 % від суми боргу за кожен місяць прострочення. Доказів виконання своїх зобов`язань за договором позики відповідачем до суду не подано, при цьому позивачем подано суду оригінал розписки, що свідчить про невиконання відповідачем своїх зобов`язань. За викладених обставин суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладення між ним та відповідачем договору позики від 27.10.2021 року та невиконання [PERSON] свого обов`язку передбаченого договором щодо повернення суми позики у розмірі 10000 доларів США щомісячними платежами у розмірі 300 доларів США у встановлений договором трирічний строк. Тож, суд вважає, що вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача 10000 доларів США заборгованості за договором позики, що еквівалентно 416 070 грн. (на дату подання позову) обґрунтована та доведена. Згідно статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. Згідно ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Позивач прохає стягнути з відповідача штрафні санкції, що визначені договором 10 % від суми боргу за кожен місяць прострочення (36 місяців), що становить (10000 доларів США * 10% * 36 місяців) - 36000 доларів США, що становить 1\~497\~852 грн. (на дату подання позову). Враховуючи вказані у розписці умови, суд погоджується, що позивач має право на отримання від відповідача суми коштів за невиконання останнім вчасно свого зобов`язання щодо повернення суми позики. Також суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, враховуючи відсутність зі сторони відповідача будь яких доказів про повернення позики/ її частини/ чи сплати 10 % від суми боргу за кожен місяць прострочення. Тож, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь суми не поверненої позики 10000 доларів США, що еквівалентно 416 070 грн. (на дату подання позову) та 10 % від суми боргу за кожен місяць прострочення, що становить 1\~497\~852 грн. Таким чином позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення грошові кошти в загальній сумі 1 913 922 грн. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає до задоволення з відповідача на користь позивача слід стягнути 15 140,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved