Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулося в суд із позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 30.07.2019 у розмірі 65\~280,07 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 30.07.2019 [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 30.07.2019. Положеннями анкети-заяви\~визначено,\~що анкета-заява\~разом з\~умовами,\~тарифами,\~таблицею обчислення\~вартості кредиту\~та паспортом\~споживчого кредиту\~складають договір\~про надання\~банківських послуг.На підставі укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка №\~ [NUMBER] . Відповідачка своєчасно не погашала заборгованість за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, станом на 22.01.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 65\~280,07 грн., які, на переконання позивача, відлягають стягненню з відповідачки. Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 04.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач АТ «Універсал Банк», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Водночас, у позовній заяві представник позивача Мєшнік К.І. просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника АТ «Універсал Банк», проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] \~у судове\~засідання повторно\~не з`явилася,\~відзив на позовну заяву не подала, належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засіданн я шляхом скерування судових повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку рекомендованими поштовими відправленнями на адресу її зареєстрованого місця проживання. Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №\~911/3142/19 та від 15.06.2020 у справі №\~24/260-23/52-б). Отже, в разі коли фактичне місце проживання особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її заявленому місцю проживання, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу. Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації щодо місця проживання особи, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм зареєстрованим місцем проживанням покладається саме на фізичну особу. З огляду на викладене, враховуючи те, що судом відкладався розгляд справи, однак в судове засідання відповідачка повторно не з`явився, доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надано, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статей 280 283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 30.07.2019 [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 30.07.2019, відповідно до якої відповідачка відкрила поточний рахунок № [NUMBER] у гривня на своє ім`я. (а.с. 18). На підставі анкети-заяви відповідачці [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та надано картку № [NUMBER] , картка активна до 03/24, що підтверджується довідкою про наявність рахунку від 22.01.2025 (а.с. 16). Як видно з довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 22.01.2025, відповідачці на вказаний рахунок 30.07.2019 встановлено кредитний ліміт через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 30.07.2019 у розмірів 5\~000 грн., який 05.01.2020 збільшувався до 35\~000 грн., 25.02.2025 50\~000 грн. (а.с.17). Позивач на підтвердження існування заборгованості у відповідачки за кредитним договором надав розрахунок заборгованості за договором від 30.07.2019 та виписку про рух коштів по картці від 18.02.2025 року, яка містить інформацію про здійснені відповідачкою операції по картці за період із 30.07.2019 по 22.01.2025 (а.с. 11-15). Згідно з розрахунком заборгованості за договором станом на 22.01.2025, загальний залишок заборгованості [PERSON] за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 65\~280,07 грн. (а.с. 6-9). Окрім цього, позивачем надано пояснення до виписки про рух коштів (а.с. 10), з яких вбачається, що відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт відповідачки складає 50 000 грн. Згідно з п. 3 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг підписанням договору [PERSON] беззастережно погодилася з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку баланс складає (мінус) 15\~280,07\~грн., а відтак заборгованість становить 65\~280,07 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного відповідачкою кредитного ліміту у сумі 50 000 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці) у розмірі (мінус) 15\~280, 07 грн. Положеннями ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтями\~626,\~629 ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2\~ст. 638 ЦК України). За правилом ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. ч. 1, 3\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи зміст викладених норм, вбачається, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно з\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію», згідно з ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 цього Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив позивач, особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень. З досліджених судом доказів встановлено, що між позивачем та\~відповідачкою досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи відповідачки. В анкеті-заяві відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно договору. Відповідно до пункту 3 анкети-заяви підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг (згідно з вимогами чинного законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці (а.с. 11-15) підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також розміру заборгованості за кредитом, відповідачка активно користувалась рахунком, здійснювала з нього платежі тощо. Рух коштів по картці відповідачки свідчить про те, що вона була обізнана про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у її вільному електронному доступі. Таке активне користування кредитною карткою з доступом до мобільного додатку свідчить про обізнаність відповідачки щодо умов кредитування та правил користування послугою електронного банку. Водночас, наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно з яким загальний залишок заборгованості [PERSON] за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 65\~280,07\~грн., містить детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати здійснення відповідачкою платежів, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Вказана заборгованість відповідачкою не погашена та в порядку, встановленому процесуальним законом, не спростована. Враховуючи те, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повернення, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, остання не надала, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 30.07.2019 у розмірі 65\~280,07 грн. Окрім цього, з врахуванням вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 10.06.2025.

Outcome: approved