Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла до Самарського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду на підставі ухвали судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025 року. Представник позивача просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 640521041 від 12.04.2021 року у розмірі 42157,61 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. І. Стислий виклад позиції представника позивача, заперечень відповідача. Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги тим, що 12.04.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 640521041, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картку належить позичальнику. [PERSON] підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV25FB5. Зокрема, 12.04.2021 відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «ТАК», що є підтвердженням підписання договору. Одночасно з підписанням договору, товариство відправило на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту. Так, без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відразу після вчинення дій відповідача, 12.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 14500,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021. В подальшому було укладено ряд додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 26.12.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 26/12/Е відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 640521041 від 12.04.2021 на загальну суму 42157,61 грн., з яких: 11527,80 грн. - заборгованість по кредиту; 30629,81 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідач не виконував умови договору належним чином, не повністю сплачував платежі у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Оскільки відсотки за вказаним кредитним договором нараховувалися відповідно до його умов та закону, вони не підлягають зменшенню. В зв`язку із чим, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» вказані суми та судові витрати, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи (а.с. 1-18). 23.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката Коптілова Юрія Володимировича надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування зазначено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Із договору № 640521041 від 12.04.2021 року (п. 1.2), а також Паспорту кредиту вбачається, що сторони узгодили термін кредиту 30 днів, сума кредиту 14500 грн. (п. 1.1 Договору). У відповідності до п. 1.4 Договору за користування кредитом Позивальник (Відповідач) зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю процент за користування кредитом, які нараховуються у наступному порядку: Виключно на період строку, визначеного пунктом 1.2 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 167,90 процентів річних, що становить 0,46 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Таким чином, заборгованість становить: 11527,80 + (11 527,80*0,46%*30=1590,84 грн.)=13118,64 грн., з яких 11527,80 грн. тіло кредиту, 1590,84 проценти за користування кредитом. Більші, ніж передбачені пунктом 1.4 Договору відсотки, передбачені пунктом 1.4.2: «за умови продовження Дисконтного періоду, на умовах пункту 1.3 Договору… процентна ставка становить 560,86». У відповідності до вказаного пункту 1.3 Договору: «Сторони погодили, що встановлений п.1.7 Договору строк Дисконтного періоду, та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення Позичальником протягом Дисконтного періоду оплату всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в особистому кабінет чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду». Отже, Сторонами визначено порядок продовження строку дії Договору. Відповідач наполягає, що не вчиняв дій, спрямованих на продовження строку дії Договору та продовження строку користування кредитом, визначеного пунктами 1.3 та 1.4.2 Договору. Вказане також підтверджується довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», тому нарахування відсотків, інших, ніж передбачених пунктом 1.4.1, є такими, що не відповідають умовам Договору. В порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду належних та достовірних доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п. п. 1.3 Договору. Отже, позивачем нараховувалися проценти після закінчення строку дії договору про споживчий кредит від 12 квітня 2021 року № 640521041. Також, з розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон плюс» та реєстру прав вимоги від 22 червня 2021 року вбачається нарахування відсотків ТОВ «Таліон плюс» в період з 22.06.2021 року по 16.08.2021 року. Разом із тим, договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 не передбачено право нарахування відсотків новим кредитором. Також представник зазначає, що правовідносини за кредитним договором № 640521041 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] виникли 12 травня 2021 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Витяг з Реєстру прав вимоги №139, в якому зазначено відповідача датується 22 червня 2021 року, тобто майже через два з половиною років після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до відповідача за зазначеним вище кредитним договором. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Окремо звертає увагу суду на те, що підготовка та ведення даної справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної і технічної роботи. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, відповідач просить зменшити їх розмір (в разі часткового задоволення позовних вимог) до 2000 грн. (а.с. 140-146). Представник позивача повідомлений про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін на адресу суду не надходило. Від відповідача [PERSON] , повідомленого про розгляд справи належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив суд розглянути справу без сторони відповідача. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 138). За правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на сайті www.moneyveo.ua ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (а.с. 34-39), які є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до заявки на отримання грошових коштів в кредит від 12.04.2021 [PERSON] вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (а.с. 40). 12.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір № 640521041, у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV25FB5 (12.04.2021 17:30:32 год. відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору (а.с. 28-33, 41-42). Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 14500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Ккредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником («Дисконтний період»). Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. За користування кредитом протягом Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом: - на період строку визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 167,90 процентів річних, що становить 0,46 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; - за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 560,86 процентів річних, що становить 1,54 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті; \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ - у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду. Виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 14500,00 грн. [PERSON] підтверджується платіжним дорученням від 12.04.2021 (а.с. 51-52). 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Пунктом 8.2. договору визначено, що строк дії даного договору закінчується 28 листопада 2019 року (а.с. 60-70). 28 листопада 2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші договору залишилися без змін (а.с. 71). 31 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 викладено у новій редакції, проте дата його укладення залишена 28.11.2018 та № 28/1118-01 (а.с. 72-81). 31 грудня 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року. При цьому інші договору залишилися без змін (а.с. 82). 31 грудня 2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2023 року. При цьому інші договору залишилися без змін (а.с. 83). 31 грудня 2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2024 року. При цьому інші договору залишилися без змін (а.с. 84). З наданого розрахунку заборгованості, наданого Товариством щ обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» встановлено, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 640521041 від 12.04.2021 станом на 22.06.2021 року має заборгованість в сумі 27574,91 грн., яка складається з: 11527,80 - заборгованість по кредиту; 16047,11 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 108-110). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 640521041 від 12.04.2021 у загальному розмірі 27574,91 грн, з яких: 11527,80 грн. заборгованість по основному боргу, 16047,11 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с. 85-87). 05 серпня 2020 між Товариством з обмеженою відовідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладеного договір факторингу № 05/0821-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Пунктом 8.2. договору визначено, що строк дії даного договору закінчується 04 серпня 2021 року (а.с. 88-92). 03.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року включно. При цьому інші договору залишилися без змін (а.с. 93). 30 грудня 2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 30.12.2024 року включно. При цьому інші договору залишилися без змін (а.с. 94). З наданого розрахунку заборгованості, наданого Товариством щ обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» встановлено, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 640521041 від 12.04.2021 станом на 31.08.2023 року має заборгованість в сумі 42157,61 грн., яка складається з: 11527,80 - заборгованість по кредиту; 30629,81 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 111-112). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 640521041 від 12.04.2021 у загальному розмірі 42157,61 грн, з яких: 11527,80 грн. заборгованість по основному боргу, 30629,81 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с. 95-98). 26 грудня 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 99-103). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 640521041 від 12.04.2021 у загальному розмірі 42157,61 грн, з яких: 11527,80 грн. прострочене тіло, 30629,81 грн. - прострочені відсоткам (а.с. 104-107). З наданої до позовної заяви виписки з особового рахунку за кредитним договором № 640521041 від 12.04.2021, має заборгованість в сумі 42157,61 грн., яка складається з: 11527,80 прострочене тіло; 30629,81 грн. - прострочені відсотки (а.с. 113). В обґрунтування витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено: - копію свідоцтва адвоката Тараненка Артема Ігоровича про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 4956 (а.с. 122); - договір про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року та додаток №1 до нього від 27 грудня 2024 року, відповідно до якого погоджено вартість послуг до договору (а.с. 114-117); - додаткову угоду №2 до договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року, яким узгоджено зобов`язання адвоката перед клієнтом (а.с. 118-120); - акт прийому-передачі наданих послуг від 27.12.2024, відповідно до якого виконано послуги: вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржниика [PERSON] за кредитним договором 2 год., 1000,00 грн.; складення позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] за кредитним договором №640521041 від 12.04.2021 2 год., 5000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок боржника 1 год., 500,00 грн.; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок боржника 1 год., 500,00 грн. (а.с. 121). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.\~12\~ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. В силу ч. 1 ст.\~14\~ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Згідно ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттямЗакону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 12 статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до пункту 1 статті 9\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, з урахуванням низки додаткових угод, Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 640521041 від 12.04.2021 року у загальному розмірі 27574,91 грн., з яких: 11527,80 грн. заборгованість по основному боргу, 16047,11 грн. заборгованість по відсоткам (а.с. 85-87). Згідно зі ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 2 ст.\~640\~ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1с т. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 2 ст.\~1081\~ЦК України грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Верховний Суд України в своїй постанові у справі № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року дійшов висновку про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Далі, 05 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладеного договір факторингу № 05/0821-01. Як вбачається з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 640521041 від 12.04.2021 року у загальному розмірі вже 42157,61 грн., з яких: 11527,80 грн. заборгованість по основному боргу, 30629,81 грн. заборгованість по відсоткам (а.с. 95-97). Суд зазначає, що відступлення права вимоги не є тотожним заміні сторони договору. З моменту передачі прав вимоги за кредитним договором нарахування процентів за користування кредитом новим кредитором є неправомірним, оскільки відносини щодо зазначеної заборгованості перебували поза відносинами за кредитним договором. Отже, збільшення розміру нарахованих відсотків до суми 30629,81 грн. і подальший перехід права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» у частині розміру відсотків за користування кредитом є неправомірним. Суд не погоджується з твердження позивача щодо переходу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» відповідно до укладеного договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 640521041 від 12.04.2021 у загальному розмірі 42157,61 грн., яка складається з: 11527,80 грн. - заборгованість по кредиту; 30629,81 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Однак, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним кредиту ні перед первісним кредитором, ні перед новим, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у розмірі 27574,91 грн., яка складається з: 11527,80 грн - заборгованість по кредиту, 16047,11 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,42 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду. З приводу витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У частинах першій-третій статті 134\~ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12 ,46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таку правову позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що її складання не потребувало від фахівця у галузі права, будь-яких надмірних додаткових зусиль та знань, тому, як наслідок, сума витрат на її написання є значно завищеною. У тексті позову здебільшого наведені норми чинного законодавства, використання яких є виключно типовим для даного виду цивільно-правових спорів, та процесуальні застереження, формулювання та наявність яких визначена нормами ЦПК України. Окрім цього безпосередньо представник позивача участь у судових засіданнях не приймав. У зв`язку із чим, суд доходить висновку, що позивачем не обґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, адже витрати часу на консультацію та написання позовної заяви, підготовки адвокатського запиту та клопотання про витребування доказів у сумарній кількості 6 годин є завищеними, відтак сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги. Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд вважає суму витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. такою, що є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та витраченим на це часом.

Outcome: partial