Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 4684493 в розмірі 11825,42 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 16.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4684493, за яким позичальник отримав кошти у сумі 5650 грн; строк позики 30 днів; базова процентна ставка за перший день користування позикою 29,71%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 2.50%. Відповідно до умов договору, позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1 договору позики). Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг (п.п. 5.1. п. 5 договору позики), а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщенні на сайті https://clickcredit.ua/informaciya, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі (п.п. 5.3. п. 5 договору позики). Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ (п.23 договору позики). Ці Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договору. Договір позики укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «про електронну комерцію (п.21 договору позики)». 14.06.2021 між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 31 від 25.09.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11825,42 грн. з яких: 5650 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6175,42 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно п.1.3. договору факторингу з відповідними змінами, внесеними додатковою угодою № 2 від 28.07.2021 року, TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ«ФК «ЄАПБ» повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ. Всупереч умовам договору позики та незважаючи на повідомлення, після відступлення права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, як на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» так і на рахунки попереднього кредитора. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №4684493 в сумі 11825,42 грн, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 10.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У судові засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Відповідач у судові засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, не повідомив суд про причини неявки, відзиву на позовну заяву у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, не подав, заяв чи клопотань не надходило. Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Ухвалою від 05.06.2025 вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16.09.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (відповідач) укладений договір позики №4684493 (а.с.5-7). Згідно із умовами договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1 договору позики). За погодженими умовами договору сума позики становить 5650,00 грн, строк позики (строк договору) 30 днів, базова процентна ставка за перший день користування позикою 29,71%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 2.50%; дата надання позики 16.09.2023, дата повернення позики 16.10.2023, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період воєнного стану) 2,70%, пеня/день (не застосовується в період воєнного стану) 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2333,96%, орієнтовна загальна вартість позики 7345,00 грн. (п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, договору позики). Цей договір укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію» (п.20 договору позики). Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №4684493 від 16.09.2023 встановлено, що датою видачі кредиту/датою платежу є 16.10.2023, кількість днів у розрахунковому періоді 30, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 7345,00 грн, сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 5650,00 грн, проценти за користування кредитом 1695,00 грн, реальна річна процентна ставка,%, - 2333,96, загальна вартість кредиту 7345 грн (а.с.7 на звороті). 14 червня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі іменоване як «Фактор») та Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі іменований як «Клієнт») укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, Клієнт відступити Факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. (а.с. 10-12). Відповідно до додаткової угоди № 2 від 28.07.2021 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторони договору факторингу погодили внести зміни до п.1.3. договору та викласти такий пункт у новій редакції, а саме щодо обов`язку клієнта про повідомлення боржників про відступлення прав права вимоги (а.с.11). Відповідно до додаткової угоди №7 від 13.06.2022 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 сторони договору факторингу погодили внести зміни до п.9.1. договору та викласти такий пункт у новій редакції, а саме щодо строку дії договору факторингу та умов його автоматичної пролонгації на кожний наступний рік (а.с.12). Відповідно до додаткової угоди №37 від 25.09.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторони договору факторингу визначили цією додатковою угодою загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №31 від 25.09.2024 та №32 від 25.09.2024, проте в ній не зазначено суми грошових коштів та ціни продажу згідно реєстру боржників, які фактор сплачує клієнту від основної суми заборгованості (тіло кредиту) (а.с.13). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників №31 від 25.09.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агенство необхідних кредитів» (клієнт) передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) прийняв реєстр боржників №31 від 25.09.2024 без зазначення кількості та без зазначення загальної суми заборгованості (а.с.14). Відповідно до витягу з реєстру боржників №31 від 25.09.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 4684493 у сумі 11825,42 грн, з яких: 5650 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6175,42 сума заборгованості за процентами за понаднормове користування позикою, 0,00 сума заборгованості по процентам за понаднормове користування позикою, 0,00 сума заборгованості за пенею (а.с.15). Згідно із наданими позивачем розрахунком заборгованості за договором позики № 4684493 від 16.09.2023 за період з 25.09.2024 по 28.02.2025 заборгованість [PERSON] складає 11825,42 грн (а.с.16). Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором юридичною особою, яка набула таке право відповідно до договорів факторингу. Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту. Судом встановлено, що відповідачем укладений договір позики № 2656599 від 18.05.2025 з Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтями 526, 530 ,610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 4684493 від 16.09.2023 позивач надав суду: копію договору позики №4684493 від 16.09.2023 разом із копією додатку №1 до договору, копію витягу з договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 з копіями додаткових угод № 2 від 28.07.2021, № 7 від 13.06.2022 та № 37 від 25.09.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, копію акту прийому-передачі Реєстру боржників №31 від 25.09.2024, витяг з Реєстру боржників №31 від 25.09.2024, розрахунок заборгованості за договором позики № 4684493 від 16.09.2023 за період з 25.09.2024 по 28.02.2025. Проте, суд вважає, що вказані вище докази не підтверджують вимоги позивача за вказаним договором позики у заявленому розмірі, оскільки позивач не надав жодних первинних документів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами. Так, наданий витяг з реєстру боржників до договору факторингу, сформований представником позивача 21.03.2025 та не містить будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор за договором позики №4684493 від 16.09.2023 (а.с.15). Зазначений витяг не підписаний клієнтом та фактором, тому суд не може розцінювати цей витяг як належний доказ того, що саме у такому вигляді був укладений та погоджений реєстр боржників до договору факторингу. Таким чином, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведено факт передачі права грошової вимоги до відповідача Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у заявленому позивачем розмірі. Крім того, суд ураховує і те, що, позивачем не додані первинні належні та допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів від первісного кредитора та неповернення або часткового повернення кредиту, якими є документи первинної бухгалтерської документації (виписка по рахунку, платіжні документи, тощо). Суд зазначає, що саме первинні документи, що оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є тими, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір. Згідно із указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відтак, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Проте позивач звертаючись до суду не надав таких доказів та не обґрунтував неможливість їх подання. Наданий розрахунок заборгованості, сформований представником позивача, не є тим первинним документом, що підтверджує факт надання відповідачу кредитних коштів та відповідно заборгованості відповідача за договором позики. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Суд зауважує, що доданий розрахунок заборгованості є документом, що складений самим представником позивача, а, відтак, інформація зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. Окрім того, суд не знаходить підстав вважати, що за договором факторингу відбулась передача права вимоги до відповідача, оскільки в наданому позивачем договорі факторингу, та додаткових угодах, в акті прийому - передачі реєстру боржників відсутні будь-які відомості про відповідача [PERSON] , а витяг з реєстру боржників сформований самим представником позивача. Наданий суду акт прийому-передачі реєстру боржників взагалі не містить відповідної інформації про реєстр боржників, зокрема кількості боржників, суми заборгованості прав вимоги. При цьому суд зважає на те, що саме позивач володіє такою інформацією та безпосередньо мав можливість надати її суду. Отже, позивач належними та допустимими доказами не довів наявність заборгованості відповідача перед позивачем у заявленому розмірі. Крім того, позивач, реалізовуючи свої процесуальні права, не маючи можливості самостійного надання таких доказів з тих чи інших причин, не був позбавлений можливості звертатися до суду з клопотанням про витребування від первісного кредитора таких документів, однак з таким клопотанням до суду не звертався. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість заявлених вимог як відносно наявної у відповідача заборгованості за договором позики так і набуття прав вимоги за таким договором. На підставі викладених вище фактичних обставин справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed