Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] \~(далі-\~Позивач)\~до ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Фактор Груп» (далі- Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. (далі Третя особа 1), приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. (далі Третя особа 2) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та розгляд справи призначено на 09 травня 2025 року. 09 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 26 травня 2025 року, у зв`язку із неявкою Відповідача. 26 травня 2025 року в судове засідання з`явився представник Позивача. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзив, клопотання чи заяви до суду не надав. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин та не подав відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 26 травня 2025 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. 26 травня 2025 року у відповідності до вимог статті 244\~Цивільного процесуального кодексу України\~Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 30 травня 2025 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 31 жовтня 2012 року між нею та ПАТ «Терра Банк» укладено кредитний договір №119554, який не посвідчений нотаріально та про стягнення заборгованості за яким 23 жовтня 2020 року Третьою Особою-1 вчинено виконавчий напис № 78352 про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості в сумі 27859 гривень. Про наявність цього виконавчого напису Позивач дізналася тільки в лютому 2025 року під час вчинення нотаріальної дії (правочину) в місті Тисмениця, де приватним нотаріусом було виявлено і повідомлено про виконавче провадження №63639750. Вважає, що: - нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, оскільки він не посвідчений нотаріально, а постанова КМУ, якою визначена можливість стягнення заборгованості за кредитним договором в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, визнана нечинною та незаконною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14; - виконавчий напис винесено поза межами 3-річного строку, оскільки заборгованість стягнуто за період з 17.11.2017 по 10.12.2019 року, а строк кредитного договору закінчився 31 жовтня 2013 року; - нарахування процентів по оскаржуваному виконавчому напису здійснювалось поза межами строку дії договору, що свідчить про відсутність безспірності вимог. В зв`язку із викладеним, Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 78352 від 23 жовтня 2020 року, вчинений Третьою Особою-1. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Виконавчий напис № 78352 від 23 жовтня 2020 року. Виконавчим написом запропоновано звернути стягнення з Позивача на користь Відповідача (із зазначенням попередньої назви Відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп») заборгованість за кредитним договором 167742 від 01 серпня 2014 року в сумі 28459,11 гривень. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17 листопада 2017 року по 10 грудня 2019 року. 2.Договір №119554 від 31 жовтня 2012 року, укладений між Позивачем та ПАТ «Терра Банк». Згідно із текстом договором надані грошові кошти в сумі 7000 гривень на строк до 31 жовтня 2013 року. 3.Заява про примусове виконання рішення від 16 листопада 2020 року. 4.Адвокатський запит від 09 квітня 2025 року про надання інформації щодо виконавчого провадження. 5.Відповідь на адвокатський запит від 10 квітня 2025 року. 6.Постанова про відкриття виконавчого провадження від 17 листопада 2010 року, якою відкрито виконавче провадження про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості згідно із виконавчим написом № 78352 виданим 23 жовтня 2020 року. \~ \~ \~ \~IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що 31 жовтня 2012 року між Позивачем та ПАТ «Терра Банк» укладено кредитний договір, згідно із яким Позивачеві надані грошові кошти в сумі 7000 гривень на строк до 31 жовтня 2013 року (пункт ІІІ.2 Рішення). Відомості про нотаріальне посвідчення в тексті договору відсутні. 23 жовтня 2020 року Третьою Особою-1 здійснено виконавчий напис про стягнення заборгованості за вказаним договором за період часу з 17 листопада 2017 року по 10 грудня 2019 року в сумі 28459,11 гривень, що підтверджується виконавчим написом ( пункт ІІІ.1 Рішення). Позивач ознайомився із виконавчим написом після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження не раніше 10 квітня 2025 року (дати відповіді на адвокатський запит), що підтверджується адвокатським запитом та відповіддю (пункти ІІІ.4, ІІІ.5 Рішення). V. Висновки суду \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 відповідний порядок доповнений розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», згідно якого до таких документів відносяться кредитні договору, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 вищевказану постанову визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено 23 жовтня 2020 року, тобто після визнання нечинною постанови КМУ № 662, на підставі якої видано оскаржуваний виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказані висновки узгоджуються зі висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку із чим Суд не надає оцінку іншим доводам позовної заяви. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 21 вересня 2021 року справа № 910/10374/17. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис № 78352 від 23 жовтня 2020 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статті 87 Закону України «Про нотаріат» та Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідачем, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надано відзиву та доказів на обґрунтування своєї позиції. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то сплата судового збору в цій справі покладається на Відповідача в повному обсязі. Таким чином, судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі 1211, 20 гривень мають бути покладені на Відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved