Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк»- Ляр Д.Ю. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 22618,68 грн. та судові витрати. Крім того представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 30.05.2022 року справа направлена до Святошинського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 12.07.2022р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 20.10.2022 року від відповідача надійшов відзив на позов, яким позов не визнав та просив відмовити. 20.10.2022 року від відповідача надійшла зустрічна позовна заява про стягнення з АТ КБ «Приватбанк», з урахуванням збільшення позовних вимог, грошові кошти в сумі 16613,16 грн.. судовий збір та правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Ухвалою від 09.11.2022 року зустрічний позов прийнято до провадження, об`єднано в одне провадження з первісним позовом та справу призначено за правилами загального позовного провадження. 17.11.2022 року від представника позивача за основним позовом найшла відповідь на відзив, яким на вимогах позову наполягав та просив задовольнити. 14.03.2023 року від представника позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, яким заперечував проти стягнення грошових коштів та просив в позові відмовити. Ухвалою від 15.08.2023 року продовжено підготовче засідання. Ухвалою від 01.04.2024 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача Штронда А.М. в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив задовольнити, дав пояснення, які зводяться до викладеного в позові. В зустрічному позові просив відмовити за необгрунтованістю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав зустрічний позов, просив задовольнити. В позові Приватбанку просив відмовити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступного. Так, 23.03.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та додаток до неї, відповідно до якої відповідач отримав платіжну карту, на якій встановлено кредитний ліміт. 14.06.2018 р. відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», що підтверджується випискою із реєстру юридичний осіб та статутом АТ КБ «Приватбанк». Відповідачем окрім анкети-заяви був підписаний також і паспорт споживчого кредиту, який містить зазначення розміру відсотків за користування кредитом. Як вбачається з матеріалів справи, на вказаному документі міститься підпис відповідача, відповідач був ознайомлений з механізмом кредитування та вартістю кредиту. Таким чином, у відповідача не могло виникнути припущень щодо безвідсоткового використання коштів. Відповідач усвідомлював, який характер відносин з позивачем наступає при укладанні даного кредитного договору. Більше того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що він обізнаний з конкретними умовами кредитування у його випадку. До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua. На підставі вказаної анкети-заяви АТ КБ «Приватбанк» оформило [PERSON] , зокрема, картку Mastercard № [NUMBER] та золоту картку для виплат Mastercard № [NUMBER] . Банком було надано до суду виписку з карткового рахунку, з якого вбачається який встановлено кредитний ліміт та користування відповідачем грошима. Крім того, вбачається, що відповідачем частково сплачувалась заборгованість. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 15.09.2021 року за [PERSON] значиться заборгованість у розмірі 22618,64 грн. з яких: 18218,82 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 4399,82 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідачем не спростував докази надані банком про розмір нарахованої заборгованості. Крім того, з позовом про визнання кредитного договору недійсним до суду не звертався. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Виписка за картковим рахунком, що є первинним обліковим документом, підтверджує факт користування відповідачем кредитною карткою, зазначеною у довідці про видані картки, а також факт використання кредитних коштів, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість підтверджується належними та допустимими доказами у справі. Крім того, Банком було виявлено ряд операцій за картками емітованими на ім?я [PERSON] , із ознаками ведення підприємницької діяльності, що заборонено Р.1 п. 14Постанови НБУ від 12.11.2003 р. N? 492 (Забороняється використовувати поточні рахунки Фізичних осіб для проведення операцій, пов?язаних зі здійсненням підприємницької діяльності) та п. п. 1.1.2.1.2. Умов та правил надання банківських послуг (Не використовувати картки/рахунки (для карток, емітованих на ім?я клієнта - фізичної особи) для операцій, пов' язаних з підприємницькою діяльністю). Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (надалі - Закон), банки є суб?єктами первинного фінансового моніторингу. Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону, суб?єкт первинного фінансового моніторингу зобов?язаний зідмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції, зокрема, у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику. На підставі цього, від 03.02.2021р. Банком було направлено [PERSON] лист N?20.1.0.0.0/7-20210203/5690, згідно якого повідомив про прийняте Банком рішення щодо розірвання укладених з останнім договорів та закриття поточних рахунків, у зв?язку із встановленням неприйнятно високого ризику. 08.07.2021 року грошові кошти [PERSON] в сумі 14540,66 грн. були перераховані банком з рахунку [NUMBER] (зарплатна картка [NUMBER] ) на рахунок банку у зв?язку із відмовою від підтримання ділових відносин. 26.07.2021 року грошові кошти [PERSON] в сумі 2072,50 грн. були перераховані банком з рахунку [NUMBER] на рахунок банку у зв?язку із відмовою від підтримання ділових відносин. Таким чином на позабалансовому рахунку АТ КБ «Приватбанк» знаходяться належні [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 16613,16 грн. [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявами від 08.02.2024р. та 18.03.2024р. про перерахування коштів та закриття рахунків, якими просив перерахувати залишки коштів в загальній сумі 16613,16 грн на його банківський рахунок. Однак банком не було вчинено жодної дії. Тому, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та стягнення з АТ КБ «Приватбанк» залишки коштів, що обліковувались на карткових рахунках [PERSON] в загальній сумі 16613,16 грн.. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу на те, що склад витрат на правничу допомогу та порядок їх підтвердження встановлено статтею 137 ЦПК України, зокрема, частиною 2 визначено: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Outcome: approved