Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

ТзОВ «Енера Суми» звернулося до суду з позовом, у якому просять стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за використану електричну енергію за період з 01.08.2022 року по 29.02.2024 року в розмірі 5 839 грн. 56 коп., витрати, понесені у зв`язку з припиненням електропостачання в розмірі 1207 грн. 30 коп. , судовий збір в розмірі 3 028 грн. та витрати понесені ТзОВ "ЕНЕРА СУМИ" на виконання ухвали суду у справі № 577/4795/24 в розмірі 151 грн 40 коп. Вимоги обгрунтовують тим, що згідно постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268, ТзОВ «Енера Суми» є єдиним постачальником універсальних послуг на території Сумської області. Отже, позивач є теплопостачальною організацією та надає послуги з постачання електричної енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] проживає у будинку за вищевказаною адресою, отже отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб. Відомостей про відключення помешкання відповідачки у встановленому законом порядку від мережі, у позивача не було. Позивачем, на виконання Постанови НКРЕКП 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», було направлено на адресу [PERSON] заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії з 01.01.2019 на житлове приміщення, належне відповідачці, в якому вона і мешкає, з пропозицією підписати її та повернути на адресу ТзОВ «Енера Суми». Вказана заява-приєднання повернута не була, однак споживання електроенергії за вищезазначеною адресою не припинилось. Також від [PERSON] не надходило жодних заяв щодо припинення користування послугами з електропостачання, наданими ТзОВ «Енера Суми». Таким чином, в результаті приєднання до умов договору про постачання електричної енергії, позивачем було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , на підставі даних, переданих під час реформування суб`єктів ринку електроенергії, яким раніше було АТ «Сумиобленерго». Зокрема, з 01.01.2019 року у Сумській області АТ «Сумиобленерго» виступає в якості оператора системи розподілу, а ТзОВ «Енера Суми» - постачальником універсальних послуг, який формує та виставляє споживачам платіжні документи на підставі даних комерційного обліку, отриманих від оператора, а також проводить всі розрахунки за спожиту електричну енергію по отриманим від АТ «Сумиобленерго» показам лічильника згідно тарифів, встановлених та затверджених Кабінетом Міністрів України. Згідно умов вищевказаного договору про постачання електроенергії, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує вартість спожитої (купленої) електричної енергії, на умовах цього договору. Отже, між сторонами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Так, за період з 01.08.2022 р. по 29.02.2024 р. ТзОВ «Енера Суми» поставило [PERSON] електроенергію згідно даних, переданих оператором системи розподілу - АТ «Сумиобленерго» в кількості 3736 кВт/год на суму 5839,56 грн. Заборгованість відповідачки за вказаний період не погашалася, нею не було оплачено жодного платежу. Зважаючи на вказану заборгованість, позивачем, у відповідності до вимог п.п. 2 п. 7.5 ПРРЕЕ на адресу відповідачки 18.01.2024р. було направлено попередження про припинення (обмеження) постачання електричної енергії № 3103-1р від 18.01.2024р. В подальшому, у зв`язку з непогашеним боргом за спожиту електроенергію, згідно вимог п.8.1 Договору та п.п. 2 п. 7.5 Правил, 20.03.2024 р. було здійснено відключення помешкання [PERSON] від електроживлення. Згідно рахунку, вартість вказаних робіт складає 1207 грн 30 коп. Таким чином, оскільки відповідачка не виконує своїх обов`язків з оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого в неї виникла заборгованість у розмірі 5 839,56 грн., порушується право товариства на отримання коштів за надані послуги, а тому позивач змушений звернутися до суду для захисту свого порушеного права. 06.02.2025 року суддею прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. 05.03.2025р. відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача повністю заперечує, просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що ТзОВ «Енера Суми» не мало права збирати та використовувати її особисті дані для нарахування заборгованості. Стверджує, що між сторонами відсутні договірні відносини, оскільки заяву-приєднання вона не отримувала, внутрішньої волі до укладення публічного договору не проявляла. У представленому позивачем примірнику договору не вказано посади, прізвища та підпису особи, уповноваженої укладати такий договір, відсутні і штампи, печатки юридичної особи. Також позивачем не представлено платіжних документів, що могли б підтвердити факт оплати нею послуг ТзОВ «Енера Суми», що б слугувало підтвердженням укладення договору. Жодних квитанцій на оплату послуг електроенергії з боку позивача їй не надсилалось, а самі послуги надавались неналежним чином. Розрахунок заборгованості вважає неправомірним, оскільки такий не є первинним документом, оформленим у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Окрім того зазначає, що предметом договору про постачання електроенергії є, зокрема забезпечення потреб електроустановки споживача, яких у домоволодінні відповідачки, на її переконання немає. Також на думку відповідачки спірним є питання про належність електроенергії, якою вона користувалась саме ТОВ «Енера Суми», і незрозуміло, чи такі послуги відносяться комерційних чи комунальних. Вважає неправомірним включення до суми заборгованості, окрім послуг ТзОВ «Енера Суми», послуг АТ «Сумиобленерго» та НЕК «Укренерго», а також ринкової вартості електроенергії, яка на її думку є завищеною. Окрім того наголошує, що позивач, при проведенні перевірок незалежним аудитором, не зміг підтвердити існування дебіторської заборгованості відповідними документами. Поряд з цим, на переконання відповідачки, ТзОВ «Енера Суми» не має ліцензії на такий вид господарської діяльності як торгівля електричною енергією. Вважає, що позивачем не доведено надання їй власне житлово-комунальної послуги, в розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», оскільки в переліку у вказаному Законі відсутня така послуга, як продаж (постачання) електроенергії споживачам для забезпечення потреб їх електроустановок. Відсутня в переліку і універсальна послуга, як це передбачено типовим договором, форму якого затверджено НКРЕКП для комерційних відносин між господарюючими учасниками ринку, а не фізичними особами, в розумінні відповідачки. Також відповідачка стверджує, що згідно ст. 511 ЦК України, у неї не може виникати зобов`язання, як до третьої особи перед АТ «Сумиобленерго», в частині оплати послуг з відключення її помешкання від електроживлення. Вказані дії вважає кримінальним правопорушенням, оскільки, через відключення житлового будинку від електропостачання, вона позбавлена гарантованого державою життєзабезпечуючого ресурсу, що також заборонено під час дії воєнного стану. Сам факт належності їй домоволодіння по [ADDRESS] , а також факт споживання нею електроенергії за вказаною адресою в спірний період, [PERSON] не заперечувала. Зважаючи на викладене, в задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю. 12.03.2025р. представником ТзОВ «Енера Суми» Тихоновою Н.О. подано відповідь на відзив, в якому остання повністю підтримала позовні вимоги. Наголосила на тому, що відповідачка є учасником роздрібного ринку, тобто споживачем послуги з постачання електричної енергії і повинна, як індивідуальний побутовий споживач, сплачувати постачальнику вартість спожитої (купленої) електроенергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору. Сам договір про постачання електричної енергії є публічним договором приєднання, який вважається укладеним з відповідачкою, з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, шляхом приєднання споживача до цього договору. Згідно вимог п.7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, текст даного договору розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «ЕНЕРА СУМИ», тому твердження [PERSON] про його відсутність є таким, що не відповідає дійсності. Договір про постачання електричної енергії укладено між сторонами виключно у спосіб, визначений вимогами діючого законодавства та є діючим. Також позивачу незрозумілим видається посилання відповідачки про відсутність договірних відносин, оскільки вона з січня 2019 по липень 2022 користувалась послугами електроенергії за своєю адресою та їх регулярно сплачувала. Окрім того, вважає помилковим твердження відповідачки про невірне застосування тарифу на електричну енергію, оскільки нарахування плати за надані споживачам послуги з електропостачання здійснюється за діючими тарифами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 05.06.2019 року "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії". Що стосується невизнання відповідачкою правомірності відключення та стягнення витрат, понесених ТзОВ «Енера Суми» у зв`язку з припиненням електропостачання, зазначає наступне. Так, при здійсненні відключення позивач керувався п.п. 2 п. 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затв. Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та пунктом 8.1 Договору, згідно яких постачальник має право звернутися до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта споживача від електроживлення в зв`язку з наявністю заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію. Так, 18.01.2024 на адресу відповідачки рекомендованим листом через АТ "Укрпошта" № 0505149635895 було направлено попередження про припинення (обмеження) постачання електричної енергії № 3103-1р від 18.01.2024, яке було повернуто ТзОВ «Енера Суми» з позначкою "за закінченням встановленого терміну зберігання". Відтак, оскільки відповідачем не були вжиті заходи по сплаті заборгованості АТ «Сумиобленерго» 20.03.2022р., з урахуванням недопуску до електроустановок споживача, було здійснено припинення електропостачання на об`єкті споживача. А витрати за здійснення робіт з припинення електроживлення відшкодовуються відповідачкою, згідно п. п. 10 п. 6.2 Договору. Питання якості електричної енергії, дій оператора системи розподілу відносно фактичного від`єднання електроустановки відповідачки вважає, що не є предметом розгляду даної справи, а також до компетенції ТзОВ «Енера Суми» не відноситься. 25.03.2025р. відповідачка [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив, в якому навела мотиви, аналогічні за змістом, що у відзиві, просить в задоволенні позову відмовити. Представник ТзОВ «Енера Суми» Полякова В.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини та факти, викладені у позовній заяві на відповіді на відзив, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Суд, заслухавши сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, дійшов наступного висновку. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року № 429, Товарситву з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності постачання електроенергії споживачу. Починаючи з 01.01.2019р. ТзОВ «Енера Суми» є постачальником електричної енергії споживачам на території Сумської області, згідно постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом, в даному випадку. Тобто, ТзОВ «Енера Суми» має право постачати та постачає електроенергію за адресою: [ADDRESS] за місцем проживання відповідачки [PERSON] . Також, вказане домоволодіння належить останній на праві власності на підставі договору купівлі-продажу ВРП 449552 від 06.01.2012р. Факт проживання [PERSON] за вказаною адресою та користування нею електричною енергією за спірний період з 01.08.2022р. по 29.02.2024р. не заперечувався останньою під час розгляду справи, а відтак, в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 162 ЖК України відповідач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з постачання електроенергії у строки, встановлені чинним законодавством. Відповідно до ч.2 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Згідно ч.1,4 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Згідно пункту 2 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Пунктом 7 вказаної Постанови передбачено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунку постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до абз. 2 п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). Текст такого Договору розміщений на офіційному веб-сайті ТзОВ «Енера Суми» за посиланням - http://sm.enera.ua/el/contracts (Договір)http://sm.enera.ua/el/komerc_props (комерційна пропозиція). Таким чином не заслуговують твердження [PERSON] про його відсутність. А факт споживання останньою електричної енергії за адресою проживання: [ADDRESS] , за період з 01.08.2022р. по 29.02.2024р. не заперечувався відповідачкою під час розгляду справи, що свідчить про факт приєднання останньої до умов договору. Жодних звернень щодо припинення користування послугами з електропостачання, наданими ТОВ «Енера Суми» від неї не надходило, що також стверджується поясненнями відповідачки в судовому засіданні. Зокрема [PERSON] чітко ствердила, що постійно користувалась електроенергією у своєму будинковолодінні, однак свідомо не оплачувала такі послуги з наведених у відзиві та запереченнях мотивів. Між тим, визнала, що до 01.01.2019р. регулярно оплачувала послуги постачання їй електроенергії попередній організації - АТ «Сумиобленерго». Так, З 01.01.2019 року у Сумській області АТ «Сумиобленерго», зокрема, виступає в якості оператора системи розподілу у межах своєї території здійснення ліцензованої діяльності та розпорядником даних щодо переданих споживачами обсягів спожитої за показами засобів вимірювання електричної енергії, а ТОВ «Енера Суми» - постачальником універсальних послуг, який формує та виставляє споживачам платіжні документи на підставі даних комерційного обліку, отриманих від оператора системи розподілу . Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 , від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21, від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20, від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22, а також від 25 березня 2024 року у справі 462/1232/23. Відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який укладений між сторонами, згідно ст.ст. 633, 634, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього договору. Згідно ч.1,3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За таких обставин, покликання відповідача [PERSON] на відсутність договору, як на підставу для її звільнення від оплати за отримані житлово-комунальні послуги розцінюються судом, як некоректні, і тому не беруться до уваги. Суд також не бере до уваги твердження відповідачки про невірне застосування ТзОВ «Енера Суми» тарифу на електричну енергію. Так, нарахування плати за надані споживачам послуги з електропостачання здійснюється за діючими тарифами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 05.06.2019 року "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії". Тариф на електричну енергію для побутових споживачів є фіксованим, та за наявності обліку споживання електричної енергії за періодами часу розрахунки споживачів, проводяться за фіксованою ціною на електричну енергію із застосуванням таких коефіцієнтів: за двозонним диференціюванням за періодами часу: 0,5 фіксованої ціни в години нічного мінімального навантаження енергосистеми (з 23-ї до 7-ї години); повна фіксована ціна в інші години доби. Як встановлено, у відповідачки встановлений двозонний засіб обліку електроенергії, тому при розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію застосовувались наступні тарифи: з 01.10.21 при споживанні до 250 кВт/год - день -1,44 грн, ніч - 0,72 грн., понад 250 кВт/год (за весь обсяг споживання) - день -1,68 грн, ніч - 0,84 грн.; - з 01.06.2023 - день -2,64 грн., ніч - 1,32 грн., останній діяв до 01.06.2023р. Згідно розрахунків заборгованості [PERSON] , долучених до матеріалів справи та розміру нарахованих платежів (а.с. 8, 9), такі здійснені у відповідності до вимог діючого законодавства України. Таким чином, за період з 01.08.2022 р. по 29.02.2024 р. ТОВ «Енера Суми» здійснило постачання для відповідача електричної енергії, згідно даних, переданих оператором системи АТ «Сумиобленерго» в кількості 3736 кВт/год на суму 5839,56 грн., яка залишається неоплаченою. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України згідно якої, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачкою виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у вищевказаному розмірі. Наданий стороною позивача розрахунок, який міститься в матеріалах справи, відповідачкою не спростований. Останньою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не у повному обсязі надавав відповідачам послуги з постачання електроенергії. Не заслуговують на увагу і твердження віповідачки про відсутність в її помешканні електроустановок, якими вона користується за при значенням. Адже, електроустановка, це комплекс взаємопов`язаних устаткування і споруд, що призначаються для виробництва або перетворення, передачі, розподілу, споживання електричної енергії чи зберігання енергії (пп.1, п.1 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії»). Таким чином, слід дійти висновку, що у будь-якому помешканні (квартирі, будинку, офісі тощо) є електроустановки. Це можуть бути різноманітні пристрої, що забезпечують подачу та розподіл електричної енергії, а також побутові та промислові електроприлади. Що стосується заперечень відповідачки з приводу неправомірного відключення її домоволодіння від електроживлення та стягнення відповідних витрат, суд зазначає наступне. Згідно п.8.1 Договору приєднання, а також п.п. 2 п. 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, постачальник має право звернутися до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта споживача від електроживлення в зв`язку з наявністю заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, в зв`язку з чим направляється відповідне попередження. Відповідно до п. 13.8. Договору приєднання , усі повідомлення за цим договором, в т.ч. попередження про припинення постачання електричної енергії вважаються зробленими належним чином у разі, якщо повідомлення здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто під підпис за зазначеними в цьому Договорі адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку, у якому обслуговується одержувач. Як вбачається з матеріалів справи 18.01.2024 на адресу Відповідача рекомендованим листом через АТ "Укрпошта" № 0505149635895 було направлено попередження про припинення (обмеження) постачання електричної енергії № 3103-1р від 18.01.2024р. Поштове відправлення повернуто ТзОВ «Енера Суми» 13.02.2024 з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується роздуківкою із сайту АТ Укрпошта. Між тим, з моменту отримання попередження та рахунків у спосіб, передбачений п. 13.8 Договору, відповідачкою не були вжиті заходи по сплаті заборгованості АТ «Сумиобленерго», тому 20.03.2022р. було здійснено припинення електропостачання на об`єкті споживача. Згідно п. п. 10 п. 6.2 Договору приєднання, споживач зобов`язується відшкодовувати витрати, понесені постачальником на користь оператора системи за здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача. Зважаючи на викладене, ТзОВ "Енера Суми" правомірно ініціювало припинення електропостачання та понесло витрати, у вигляді сплачених на користь АТ «Сумиобленерго» грошових коштів за здійснення робіт з припинення електроживлення на суму 1207 грн 30 коп, які повинні бути стягнуто з відповідача. Даний факт стверджується долученим розрахунком в матеріалах справи та актом виконаних робіт (а.с. 11, зворот, 12). Окрім того, відповідачка була обізнана про можливість відключення її помешкання від електроживлення через наявну заборгованість, що стверджується наданими нею ж витягами з переписки із ТзОВ «Енера Суми» із мобільного додатку (а.с. 109-112). Також остання до відзиву долучила рахунок ТзОВ «Енера Суми» (а.с. 113) про нарахування заборгованості за спожиту електроенергію, тому її твердження про неотримання рахунків (квитанцій) від позивача не відповідає дійсності. Доводи [PERSON] з приводу того, що працівниками ТзОВ «Енера Суми» вчинено відносно неї кримінальне правопорушення суд не бере до уваги, оскільки суду не представлено доказів звернення [PERSON] із заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів, з приводу неправомірних дій позивача. Суд критично ставиться і до тверджень відповідачки про заборону відключення споживачів від електроживлення у період воєнного стану, з огляду на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1405 були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», відповідно до яких скасовано мораторій (заборону) на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги населенням, а також на припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг за заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги населенням в територіальних громадах, території яких не відносяться до територій можливих бойових дій, бойових дій та окупованих територій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги). Щодо інших наведених у відзиві та запереченнях відповідачкою мотивів, а також пояснень в судовому засіданні, як на підставу відмови у позові, такі не заслуговують на увагу і жодним чином не впливають на законність та об`єктивність дій позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Також, п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на виконання ухвали суду у справі № 577/4795/24 в сумі 151,40 грн., суд вважає таку безпідставною, виходячи з наступного. Так, ухвалою суду від 12.12.24р. було скасовано судовий наказ № 577/4795/24 (номер провадження 2-н/577/671/24) виданий Конотопським міськрайонним судом Сумської області 06 вересня 2024 року, яким з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Енера Суми» заборгованість за спожиту електричну енергію з 01.08.2022 до 29.02.2024 в розмірі 6277,80 грн та 242,24 грн. судового збору. Цією ж ухвалою стягнуто з ТзОВ «Енера Суми» на користь [PERSON] понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 151 грн 40 коп. Однак, згідно ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається, тому вказана вимога задоволенню не підлягає. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені ТОВ «Енера Суми» позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial