Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 106 179,20 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 79756225. На підставі зазначеного договору відповідач отримав суму 10 500 грн строком на 8 днів з процентною ставкою 2,5%. (пп. 2.1, 2.2, 2.3 Договору). 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу 14/06/21, відповідно до умов якого, останнє отримало право вимоги за вищевказаним договором у сумі 34 654,2 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою - 10 500 грн, сума заборгованості за відсотками - 24 154,2 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 79756225 в розмірі 34 654,2 грн. 23.02.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 38487-02/2024. На підставі зазначеного договору відповідач отримав суму 3 000 грн строком на 120 днів з процентною ставкою 2,50% (пп. 1.1, 1.2, 1.4.1 Договору). 20.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20062024, відповідно до умов якого, останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором у сумі 11 925 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою - 3 000 грн, сума заборгованості за відсотками - 8 925 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 38487-02/2024 в розмірі 11 925 грн. 21.01.2024 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 6800651. На підставі зазначеного договору відповідач отримав суму 8 200 грн строком на 55 днів з процентною ставкою 1.75000%. (пп. 2.3.3, 2.3.4, 2.4.1 Договору). 11.01.2024 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до умов якого, останнє отримало право вимоги за вищевказаним договором у сумі 24 600 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою - 8 200 грн, сума заборгованості за відсотками - 16 400 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 6800651 в розмірі 24 600 грн. 08.02.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07757-02/2024. На підставі зазначеного договору відповідач отримав суму 10 000 грн строком на 100 днів з процентною ставкою 2.50% (пп. 1.1, 1.2, 1.4.1 Договору). 29.07.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29072024, відповідно до умов якого, останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором у сумі 35 000 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою - 10 000 грн, сума заборгованості за відсотками - 25 000 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 07757-02/2024 в розмірі 35 000 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, було надано строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами без участі відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 09.02.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 79756225, про надання коштів у сумі 10 500 грн строком на 8 днів з процентною ставкою 2,5%. (пп. 2.1, 2.2, 2.3 Договору). 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу 14/06/21, відповідно до умов якого, останнє отримало право вимоги за вищевказаним договором у сумі 34 654,2 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою - 10 500 грн, сума заборгованості за відсотками - 24 154,2 грн. За твердженням позивача, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 79756225 в розмірі 34 654,2 грн. 23.02.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 38487-02/2024 про надання коштів у сумі 3 000 грн строком на 120 днів з процентною ставкою 2,50% (пп. 1.1, 1.2, 1.4.1 Договору). 20.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу 20062024, відповідно до умов якого, останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором у сумі 11 925 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою - 3 000 грн, сума заборгованості за відсотками -8 925 грн. За твердженням позивача, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 38487-02/2024 в розмірі 11 925 грн. 21.01.2024 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики № 6800651 про надання коштів у сумі 8 200 грн строком на 55 днів з процентною ставкою 1.75000%. (пп. 2.3.3, 2.3.4, 2.4.1 Договору). 11.01.2024 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до умов якого, останнє отримало право вимоги за вищевказаним договором у сумі 24 600 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою - 8 200 грн, сума заборгованості за відсотками - 16 400 грн. За твердженням позивача, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 6800651 в розмірі 24 600 грн. 08.02.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07757-02/2024 про надання коштів у сумі 10 000 грн строком на 100 днів з процентною ставкою 2.50% (пп. 1.1, 1.2, 1.4.1 Договору). 29.07.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 29072024, відповідно до умов якого, останнє отримало право вимоги за вищевказаним кредитним договором у сумі 35 000 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою - 10 000 грн, сума заборгованості за відсотками - 25 000 грн. За твердженням позивача, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 07757-02/2024 в розмірі 35 000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок невиконання [PERSON] зобов`язань з повернення грошових коштів - за договором позики № 79756225 від 09.02.2024 утворилась заборгованість у розмірі 34 654,2 грн; - за кредитним договором № 38487-02-2024 від 23.02.2024 утворилась заборгованість у розмірі 11 925 грн; - за договором позики № 6800651 від 21.01.2024 утворилась заборгованість у розмірі 24 600 грн; - за кредитним договором № 07757-02/2024 від 08.02.2024 утворилась заборгованість у розмірі 35 000 грн. Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу по справі [PERSON] згідно з договором позики № 79756225 від 09.02.2024, кредитним договором № 38487-02-2024 від 23.02.2024, договором позики № 6800651 від 21.01.2024, за кредитним договором № 07757-02/2024 від 08.02.2024 перераховано грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем по справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч. 2 ст. 83, ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка по рахунку відповідача є первинним документом, а тому - належним доказом на підтвердженням факту наявності боргу за договором позики (кредиту). Окрім того, з такої виписки можна достовірно встановити розмір заборгованості за договором позики (кредиту), та перевірити правильність наданого позивачем розрахунку. Слід зазначити, що належним, допустимим і достовірним доказом заборгованості за договором позики (кредиту) - первинним документом - є не наданий позивачем розрахунок заборгованості, який він здійснив на власний розсуд, і який не може перевірити суд без первинних документів. Такий статус первинного документу має саме виписка по рахунку, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, тому саме вона є належним доказом при вирішенні спору про стягнення заборгованості за кредитним договором або інші докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу. Такі регістри, як, зокрема, особові рахунки та виписки з них обов`язково мають складатися на паперових та/або електронних носіях. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 57, п. 59, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75). Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц дійшов таких висновків: «Доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21, також зазначено: «Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу». Однак доказів, які підтверджують факт наявності заборгованості, а також достовірних доказів, що підтверджують її розмір, а саме - первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», позивач не надав. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19). Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач у позові не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Отже, позивачем ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів відповідачу [PERSON] . За вказаних обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості договором позики № 79756225 від 09.02.2024, кредитним договором № 38487-02-2024 від 23.02.2024, договором позики № 6800651 від 21.01.2024, за кредитним договором № 07757-02/2024 від 08.02.2024. За вказаних обставин, а саме у зв`язку з недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов згаданого договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості у заявленому в позові розмірі відсутні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed