Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 25 квітня 1991 року, зареєстрований Невицькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено запис №8, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що спільне життя між нею та відповідачем фактично припинено 24 роки тому через розбіжності у поглядах, за цей час відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Ухвалою суду від 13.03.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків, які позивачем було усунуто. Ухвалою суду від 24.04.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилась, разом з тим через канцелярію суду подала заяву в якій просить розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Відзиву на позов не подав. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України,Указом Президента\~України\~№\~64/2022\~від\~24.02.2022\~року\~«Про\~введення воєнного\~стану\~в\~Україні» в Україні введено воєнний стан, який продовжувався неодноразово та діє на даний час. Відповідно до ч. 1ст. 12-2 Закону України\~«Про\~правовий\~режим воєнного\~стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 01 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який 23 грудня 2023 року набрав чинності. Вказаний Закон передбачає зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь (стаття 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР(Мінська конвенція), та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР(стаття 2). Крім того, відповідно до повідомлення від 25.02.2022 на офіційному веб-порталі Акціонерного товариства «Укрпошта», у зв`язку з агресією з боку РФ та введенням воєнного стану АТ «Укрпошта» припинило поштове співробітництво з поштою Росії та Білорусі. З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України, з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, суд дійшов висновку, що повідомити відповідача про судове провадження шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику чи інших документів до суду або іншого компетентного органу РФ, не вбачається за можливе. Таким чином, на підставі ч. 10 ст. 187 ЦПК України, повідомлення відповідача здійснювалось через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 25 квітня 1991 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано, Невицькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №8, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . У шлюбі у подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який на даний момент є повнолітнім. Згідно зі ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами існує непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, обоє втратили почуття взаємної любові, поваги один до одного та дружби між ними. Відносини між подружжям зіпсовані, проживають кожен своїм особистим життям, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу є неможливими. Сторони не підтримують шлюбних відносин, такі фактично припинились. Отже, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.3 ст.115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved