Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №752850. В свою чергу між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» 28 серпня 2023 року укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, який позичені гроші та відсотки за користування ними добровільно повертати відмовляється та має заборгованість в сумі 19\~843,22\~грн.,\~із яких:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~становить 9575,\~92\~грн.;\~заборгованість за\~відсотками становить\~10\~267,30\~грн.;\~заборгованість за\~комісійними винагородами\~становить 0,00\~грн.;\~заборгованість за\~пенею становить\~0,00\~грн. У зв`язку із вищенаведеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату проведення судових засідань повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. На підставі зазначеного, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК України ухвалив, без постановлення окремого документу, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] 16 липня 2021 року укладено кредитний договір № 752850 на суму 12 000 грн. Кредитні кошти в сумі 12 000,00 грн були перераховані відповідачу на картковий рахунок 16 листопада 2021 року, про що свідчить копія платіжного доручення № 11725, яке знаходиться в матеріалах справи. В свою чергу між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» 28 серпня 2023 року укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, яка позичені гроші та відсотки за користування ними добровільно повертати відмовляється та має заборгованість в сумі 19 843,22 гривень. Позовні вимоги підтверджуються письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах справи, а саме: договором про споживчий кредит №752850 від 16 липня 2021 року; платіжним дорученням від 16 листопада 2021 року, згідно з яким ТОВ «Слон Кредит» перерахувало 12 000 грн. [PERSON] ; розрахунком заборгованості ТОВ «Діджи Фінанс», за якою борг [PERSON] за період з 17.11.2021 р. по 17.10.2023 р. становить 19 843,22 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 9575, 92 грн.; заборгованість за відсотками становить 10267,30 грн.; досудовою вимогою № 3450905632-АВ від 27 червня 2024 року; витягом з додатку до договору факторингу № 2808-23 від 03.08.2023 року, згідно з яким від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1ст.628 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, відповідачка взяті на себе договірні зобов`язання за вищевказаним договором не виконала, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №752850 від 16 липня 2021 року підлягають задоволенню, а також документально підтверджені судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати позивача на правничу допомогу становлять 6 000 грн. Розмір витрат на правничу допомогу підтверджується письмовими доказами у справі, а саме: договором про надання правничої допомоги № 42649746 від 01 листопада 2024 року, детальним описом робіт, виконаних адвокатом згідно договору про надання правничої допомоги №42649746 від 01 листопада 2024 року, актом про підтвердження факту надання правничої допомоги від 28 січня 2025 року. Тому з відповідача, на користь позивача необхідно стягнути 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved