Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про виділ частки житлового будинку в натурі. Позов обґрунтовано тим, що позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 жовтня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Кезлею В.І. за реєстровим номером 518, набула право власності на 1/2 частки у праві спільної власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 83,7 кв.м, житловою площею 60,2 кв.м. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2025. №414307957 іншими співвласниками будинку [ADDRESS] є: [PERSON] , що має 1/16 частку у праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.2011, виданого Виконавчим комітетом Чернігівської ради та [PERSON] , що має частку 7/16 у праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.2011, виданого Виконавчим комітетом Чернігівської ради. У зв`язку із знесенням частини господарських будівель, здійсненням прибудов до житлового будинку, прийнятим в експлуатацію, до відомостей у Державному реєстрі речових прав щодо об`єкта нерухомого майна були внесені певні зміни, а саме: загальна площа житлового будинку [ADDRESS] складає 105 кв.м, житлова площа складає 60,6 кв.м. та складається з: житловий будинок літ. А-1 (прибудова А1-1, А2-1, А3-1, А4-1, А5-1, ганок а7) з господарськими будівлями та спорудами: погріб а5, погріб а6, сарай Г, сарай г1, гараж Д, сарай д1, гараж 3, вбиральня Е. Між співвласниками будинку склався певний порядок користування житловим будинком. Частина житлового будинку, якою користується Позивач, в технічному паспорті позначена як квартира [ADDRESS] , а частина житлового будинку, якою користуються відповідачі, позначена у технічному паспорті як квартира [ADDRESS] . Проте письмовий договір про порядок користування житловим будинком між співвласниками не укладався. Відповідно до рішення Чернігівської міської ради від 08.02.2024р. №37/VIII-42 [PERSON] отримала у власність в порядку приватизації земельну ділянку кадастровий номер 7410100000:02:025:0444 у [ADDRESS] , площею 0,0622 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка). Частина житлового будинку, позначена в технічному паспорті як квартира [ADDRESS] , розташована саме на вказаній земельній ділянці. Право власності Позивачки на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 18.03.2024р., номер відомостей про речове право 54194840. У Позивачки виникають певні труднощі при користуванні житловим будинком, що перебуває у спільній частковій власності із Відповідачами. Так, будь-який договір із підприємствами, що надають комунальні послуги, потребують згоди усіх співвласників, проте одна із відповідачок проживає за межами України та не уповноважила іншої особи, яка б від її імені здійснювала дії щодо управління належною їй часткою нерухомого майна, у зв`язку з чим звернулась до суду для захисту своїх прав. Відповідач [PERSON] подала заява до суду в якому зазначила, що не заперечує проти задоволення позову, але можливості приймати одночасно з позивачкою участі у розподілі будинку та оформленні державної реєстрації речових прав на належну відповідачам частини будинку немає, оскільки [PERSON] є громадянкою РФ та згідно чинного законодавства нотаріальне доручення видане на представництво її інтересів, яке видане в РФ не може бути прийнято судом. В судове засідання позивач не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, згідно поданої заяви [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог, [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Згідно з вимогами статей 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 жовтня 2020 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2025 №414307957 іншими співвласниками будинку [ADDRESS] є: [PERSON] , що має 1/16 частку у праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.2011, виданого Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, та [PERSON] , що має частку 7/16 у праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.2011, виданого Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №381743980 від 06.06.2024 та технічного паспорту загальна площа житлового будинку [ADDRESS] складає 105 кв.м, житлова площа складає 60,6 кв.м. та складається з: житловий будинок літ. А-1 (прибудова А1-1, А2-1, А3-1, А4-1, А5-1, ганок а7) з господарськими будівлями та спорудами: погріб а5, погріб а6, сарай Г, сарай г1, гараж Д, сарай д1, гараж 3, вбиральня Е. Відповідно до рішення Чернігівської міської ради від 08.02.2024р. №37/VIII-42 [PERSON] отримала у власність в порядку приватизації земельну ділянку кадастровий номер 7410100000:02:025:0444 у [ADDRESS] , площею 0,0622 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка). Право власності Позивачки на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 18.03.2024р., номер відомостей про речове право 54194840. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження, складеного 10 грудня 2024 № 19-24, виділ належної позивачці 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , є технічно можливим. Власнику частин пропонується виділити: 1-1 коридор площею 3,5 кв.м, 1-2 кухня площею 8,3 кв.м, 1-3 житлова кімната площею 9,8 кв.м, 1-4 передпокій площею 10,3 кв.м 1-5 житлова кімната площею 7,3 кв.м, 1-6 житлова кімната площею 12,5 кв.м, 1-7 ванна площею 2,6 кв.м, 1-8 вбиральня площею 1,2 кв.м, 1-9 котельня площею 5,3 кв.м, загальною площею 60,8 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м, господарські будівлі та споруди: погріб літ а5, гараж літ. З. Іншим власникам 1/2 частини, залишається: 2-1 веранда площею 4,0 кв.м, 2-2 котельня площею 4,2 кв.м, 2-3 кухня площею 5,0 кв.м, 2-4 житлова кімната площею 10,2 кв.м, 2-5 житлова кімната площею 20,8 кв.м, загальною площею 44,2 кв.м, житловою площею 31,0 кв.м, господарські будівлі та споруди: ганок літ. а7, погріб літ. А6, сарай літ. Г, сарай літ. г, гараж літ. Д, сарай літ. д, вбиральня літ. Е. Поділ горища та покрівлі житлового будинку виконується по лінії поділу першого поверху будинку. Будь яких доказів на спростування висновку експерта суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України). Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~3\~ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності; аналогічне положення й міститься у ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним, та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України N475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК\~України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За положенням ч.ч. 1, 2 ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ст.\~364\~ЦК України співвласник, також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як випливає з положення ч.1 та ч.3ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Ст.364\~ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з положень ст.ст.183,367\~ЦК України та роз`яснень, викладених у п.п.6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. Згідно висновку експерта виділ належної позивачці 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , є технічно можливим. При цьому запропонований експертом варіант виділу відповідає фактично складеному між співвласниками порядку користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами; частина, що виділяється має окремий вхід; окремі житлові кімнати, кухню, окрему систему опалення, окремі інженерні комунікації, розташована на окремій земельній ділянці, отже для варіанту виділу, запропонованого експертом, не потребується здійснення перепланування та переобладнання житлового будинку. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених вище правових норм та встановлених судом обставин, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved