Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Від представника позивача через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 28.03.2025 до суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4432608 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами укладеного договору, відповідачу був наданий кредит на суму 3000 гривень строком на 360 днів, з 01.03.2024 до 23.02.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем було вказано особисто під час укладання договору. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» виконав взяті на себе зобов`язання. 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та\~ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» укладений договір\~факторингу № 25/10/2024, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги, у тому числі і до відповідача. [PERSON] свої зобов`язання не виконав та його заборгованість\~за кредитним договором перед первісним кредитором склала 22425 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 3000 гривень, заборгованість за процентами 17925 гривень, штрафні санкції 1500 гривень. У межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 121 календарний день (з 26.10.2024 до 23.02.2025) нарахувало проценти за стандартною процентною ставкою у сумі 9075 гривень. Також позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за договором у розмірі 1500 гривень. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30000 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 01.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Від відповідача 22.04.2025 надійшов відзив, у якому позовні вимоги заперечує. Вказує, що положення укладеного договору є несправедливими умовами, які порушують положення ЗУ «Про захист прав споживачів». Також до позову не додано копії договору факторингу у повному обсязі та додатки до нього, що підтверджувало б належність позивача як нового кредитора у справі та обставини здійснення повної оплати за договором відступлення права вимоги на час або після його укладення. Разом з тим, позивач не надав доказів видачі грошових коштів відповідачу, обґрунтування розрахунку ціни позову. Через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 22.04.2025 надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача, крім зазначеного у позовній заяві, не погоджується із доводами відповідача, вважає укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] договір № 4432608 згідно з нормами чинного законодавства та досягнутою згоду щодо всіх суттєвих вимог, у тому числі, щодо процентної ставки за користування кредитними коштами. Нараховані відсотки не носять штрафного характеру. Щодо доданих до позову документів зазначено, що такі надані в обсязі, який не суперечить положенням ЗУ «Про захист персональних даних». Крім цього, ані кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, несправедливими чи недобросовісними. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до п.1 ч. 3\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 01.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір № 4432608 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 3000 гривень строком на 360 днів зі стандартною процентною ставкою 2,5 % в день, яка застосовується в межах вказаного строку. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем було вказано особисто під час укладання договору. Перерахування коштів на виконання вказаного договору підтверджується витребуваними документами з АТ КБ «ПриватБанк» та копією листа платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна» №20241101-4591 від 01.11.2024. Покликання відповідача на те, що позивач не зазначив про відсутність доказів видачі кредитних коштів та не подав разом із позовною заявою клопотання про витребування доказів не відповідає дійсності та спростовується змістом наявних у матеріалах справи документів. Вищезазначені договори між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] були укладені в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Законом України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Уклавши кредитний договір № 4432608 від 01.03.2024 в електронній формі шляхом їх підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач погодився з умовами цього договору, які вважав зручними для себе, та підтвердив факт отримання кредиту на запропонованих кредитодавцем умовах, а відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі останнього, а тому ці правочини, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору відповідач не виконував належним чином взяті на себе боргові зобов`язання. Із наданих позивачем розрахунків заборгованості встановлено, що борг [PERSON] по договору №4432608 становить 22425 гривень (нарахована первісним кредитором), та 9075 гривень нараховані проценти за користування грошовими коштами позивачем за 121 календарний день (з 26.10.2024 до 23.02.2025). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату(у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Між ТОВ «Лінеура Україна» та\~ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» 25.10.2024 укладений договір\~факторингу № 25/10/2024, згідно з умовами якого відступлено право грошової вимоги, серед іншого, за вказаним кредитним договором (включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі). Відтак, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» наділено правом грошової вимоги до відповідача, що підтверджується витягом з Реєстру боржників та актом прийому-передачі Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 найменування товариства змінено на ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст капітал», що стверджується також випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед кредитором за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідач, уклавши договір №4432608 від 01.03.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, був ознайомлений з умовами кредитування, строком надання кредиту, терміном повернення кредиту, процентами за користування кредитними коштами, комісією. Тобто, підписавши договір шляхом виготовлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач з такими умовами кредитування погодився. Відповідно до умов цього договору денна процентна ставка це загальні витрати за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Заборгованість\~за кредитним договором перед первісним кредитором склала 22425 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 3000 гривень, заборгованість за процентами 17925 гривень, штрафні санкції 1500 гривень (нараховані до 25.10.2024). У межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 121 календарний день (з 26.10.2024 до 23.02.2025) нарахувало проценти за стандартною процентною ставкою у сумі 9075 гривень, однак позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за договором у розмірі 1500 гривень. Позивачем надано розрахунок заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок відповідач суду не надав. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позичальник взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки не повернув, відтак, вимоги щодо стягнення суми заборгованості по кредиту підлягають до задоволення. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 10000 гривень підтверджується договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, заявкою №7292 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024, актом №7292 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 21.03.2025. Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved