Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №09.03.2023-100001285 від 09.03.2023 у розмірі 10\~600,00 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.03.2023 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №09.03.2023-100001285 за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн строком на 42 дні, на умовах його строковості, платності та поворотності. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши позичальнику кредит у розмірі 5 000 грн. Проте відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 23.12.2024 становить 10 600 грн., та складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 000 грн., заборгованості по процентам у розмірі 5 600,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.12.2024 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.01.2025 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03.03.2025 розгляд справи відкладено на 02.04.2025 для повторного повідомлення відповідача. 02.04.2025 та 02.05.2025 розгляд справи відкладено на 02.05.2025 і 05.06.2025 відповідно у зв`язку з клопотанням представника відповідача. Представник відповідача у своєму клопотанні про відкладення розгляду справи (вх.№8669 від 02.05.2025) зазначив, що сторони ведуть перемовини щодо можливого врегулювання спору в досудовому порядку. Частково борг, що є предметом позову, вже почав погашатися відповідачем. На підтвердження цього надано копію платіжної квитанції від 30.04.2025\~року про оплату\~2100,00 грн відповідно до умов кредитного договору №09.03.2023-100001285 (а.с.56). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача подав додаткові пояснення по справі, в яких зазначив, що між сторонами 09.03.2023\~року укладено кредитний договір №09.03.2023-100001285, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі\~5 000\~грн строком на 14 днів. Процентна ставка за користування кредитом складала: 2% на день протягом первинного періоду та періоду «Економ»; 3% на день протягом інших періодів (ставка «Стандарт»). Представник звернув увагу, що згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України кредитодавець має право на одержання процентів лише у строк, визначений договором. Після закінчення строку кредитування правова природа зобов`язання змінюється кредитодавець втрачає право нараховувати договірні проценти, а його право на компенсацію обмежується положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України. У зв`язку з цим представник послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 28.03.2018\~року у справі №444/9519/12-ц, від 19.06.2019\~року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 04.02.2020\~року у справі №912/1120/16, а також на постанову ВП ВС від 05.04.2023\~року у справі №910/4518/16, де вказано, що положення ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України (регулятивна норма) та ч. 2 ст. 625 ЦК України (охоронна норма) не можуть застосовуватись одночасно, оскільки не може вважатись, що особа діє одночасно правомірно та неправомірно. Також наголошено, що в умовах договору не передбачено право кредитодавця нараховувати проценти після спливу строку кредитування. Тому у разі прострочення зобов`язання можливе лише застосування відповідальності у формі інфляційних втрат і трьох відсотків річних згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, але не нарахування процентів за договором. На підставі наведеного представник відповідача вказав, що сума заборгованості має становити\~6400\~грн, а саме: 5000 грн тіло кредиту та\~1400\~грн проценти за 14 днів користування (за формулою:\~5000\~? 720 / 100 ? 14 / 360 = 1400 грн, де 720% - річна ставка, 14 кількість днів, 360 кількість днів у році). Представник відповідача заперечив проти суми заборгованості у розмірі 10600 грн, зазначеної у позовній заяві, як такої, що не відповідає умовам договору та чинному законодавству. У зв`язку з викладеним, представник відповідача просив суд: задовольнити позов частково у межах суми фактичної заборгованості; врахувати суму, яка була сплачена відповідачем під час розгляду справи (вх.№9293 від 12.05.2025). Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.03.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №09.03.2023-100001285 відповідно до умов якого позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 09.03.2023, сума кредиту 5\~000 грн.; строк на який надається кредит 42 дні з дати його надання; первинний період користування кредитом 14 днів із дня його надання; процентна ставка «Економ» фіксована незмінна 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ»; ставка «Стандарт» фіксована у розмірі 3% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». У разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання останній зобов`язувався сплачувати на користь кредитодавця неустойку у розмірі 100 грн. за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити 730 % річних за період прострочення. Даний кредитний\~договір,\~що складається\~з декількох\~окремих документів\~в електронній\~формі,\~підписано відповідачем\~одноразовим ідентифікатором\~Н657,\~направленим на\~фінансовий номер\~телефону [NUMBER] ,\~який зазначено\~останнім в\~анкеті,\~а також\~за допомогою\~електронного підпису\~мишкою (а.с.7-а.с.13, зворот). На виконання умов договору від 09.03.2023 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 5000 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок за допомогою системи LIQPAY електронного переказу, що підтверджується квитанцією (а.с.15). Таким чином, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Проте відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у встановлені строки кредит не повернув, відсотки за його користування не сплатив. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №09.03.2023-100001285 від 09.03.2023, заборгованість відповідача становить 10 600,00 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 000,00 грн., заборгованості по процентам у розмірі 5 600,00 грн. (а.с.6, зворот). Отже, між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань із повернення кредиту. Водночас представник відповідача повідомив, що останній розпочав часткове погашення заборгованості. На підтвердження цього до матеріалів справи було долучено копію платіжної квитанції від 30 квітня 2025 року на суму 2 100,00 грн, здійснену відповідно до умов кредитного договору №09.03.2023-100001285 ( а.с. 56). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У справі встановлено, що для підписання кредитного договору [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ч.ч. 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Крім того, у наданих до суду додаткових поясненнях до позовної заяви представник відповідача не заперечував факт укладення кредитного договору № 09.03.2023-100001285 від 09.03.2023 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , а також наявність заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. Водночас заперечення стосувалися лише розміру нарахованих процентів. Посилання представника відповідача на нібито неправомірне нарахування позивачем процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору (який, на думку відповідача, становить 14 днів) не можуть бути враховані судом, оскільки аналіз умов кредитного договору свідчить про інше. Зокрема, відповідно до пункту 3 Заявки, строк користування кредитом становить 42 календарні дні з дати його надання. Відповідно до пункту 1 Заявки, датою надання кредиту визначено 09.03.2023, а згідно з пунктом 4 Заявки, датою повернення (остаточної виплати) кредиту є 19.04.2023, що підтверджує правомірність нарахування процентів у межах встановленого договором строку. Пунктом 5 Заявки передбачено, що первинний період користування кредитом становить 14 календарних днів з моменту його надання (надалі «первинний період»). Згідно із пунктом 6 Заявки, черговий період користування кредитом це кожні наступні 14 календарних днів після закінчення первинного періоду (надалі «черговий період»). Період користування процентною ставкою «Економ» це фактичний період користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка «Економ», і який починається з дня, наступного за днем повної сплати позичальником усіх нарахованих на той момент процентів, і триває 14 днів (надалі «період Економ»). Ставка «Економ» це фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та періоду «Економ». Ставка «Стандарт» це фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку дії кредиту, за винятком первинного періоду та періоду «Економ». Пунктом 7 Заявки передбачено, що розмір процентної ставки не підлягає зміні в односторонньому порядку. Згідно з пунктом 8 Заявки, нарахування процентів здійснюється шляхом множення суми кредиту (або залишку кредиту у разі його часткового дострокового повернення) на кількість днів користування та на відповідну процентну ставку, що застосовується у певному періоді. Відповідно до пункту 9 Заявки, графік платежів передбачає, що проценти, нараховані за первинний та чергові періоди, сплачуються в останній день відповідного періоду; проценти за період «Економ» в останній день цього періоду. У разі співпадіння або часткового співпадіння первинного чи чергового періоду з періодом «Економ», проценти сплачуються в останній день періоду «Економ». Кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості відповідних періодів, за які вони нараховані. Основна сума кредиту в розмірі 5000,00 грн сплачується одним платежем в останній день строку, на який надано кредит. Пунктом 10 Заявки передбачено, що протягом усього строку дії договору умови (тарифи) фінансової послуги залишаються незмінними. Тому суд звертає увагу, що розрахунок заборгованості по кредитному договору №09.03.2023-100001285 від 09.03.2023 здійснювався наступним чином: 5 000,00 грн. (сума виданих кредитних коштів) * 2% (Ставка "Економ") * 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Економ") та дорівнює 1 400,00 грн. 6 000,00 грн. (сума виданих кредитних коштів) * 3% (Ставка "Стандарт") * 28 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт") та дорівнює 4 200,00 грн.. Таким чином, сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами: 1 400,00 + 4 200,00 = 5 600,00 грн. Суд приходить до висновку, що нарахований розмір процентів є обґрунтованим, проценти нараховані відповідно до умов договору та в межах строку кредитування, а відтак наявні підстави для задоволення позову в цій частині. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, в матеріалах цивільної справи наявні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно частково сплатив заборгованість за кредитним договором №09.03.2023-100001285 від 09.03.2023, але від позивача по справі не надійшло клопотання про зменшення позовних вимог. Тому у зв`язку з частковою оплатою боргу відповідачем після подачі позову до суду з нього підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2\~900,00 грн. На підставі вищевикладеного суд вважає, що із\~ [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 8500,00 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2\~900,00 грн, заборгованості по процентам у розмірі 5 600,00 грн. За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, враховуючи те, що відповідач повністю не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 2\~900,00 грн, заборгованість за процентами у розмірі 5 600,00 грн., а всього 8\~500,00 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, але з урахуванням часткової сплати боргу відповідачем після подання позову, з нього на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422,40 грн судового збору.

Outcome: partial