Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивачка [PERSON] 04.03.2025 року через канцелярією подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. №1580, в якій просить ухвалити рішення про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Хітар Стрийського району Львівської області, право власності на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння у складі житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1), з верандою «а», загальною площею - 83.3 кв. м., житловою площею - 40.7 кв. м., господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б), погребу (позначений у технічній документації літерою В), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Г, Д), розташоване по [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідача [PERSON] судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 3 432 грн. 96 коп., позивачка [PERSON] не порушує. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ус. Хітар Стрийського району Львівської області у віці 86 років померла матір сторін у справі - [PERSON] , яка за життя розпорядилася усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті, зокрема 29.06.2004 року у с. Хітар Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області склала заповіт, котрий був посвідчений у встановленому порядку секретарем Хітарської сільської ради Сколівського району Львівської області [PERSON] , номер у реєстрі 2, й цей заповіт до дня смерті спадкодавиці [PERSON] нею не змінювався та не скасовувався. За змістом вказаного заповіту, спадкодавиця [PERSON] житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] , а також усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі усе те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право, заповіла своєму синові - відповідачеві [PERSON] .. Проте, відповідач [PERSON] у визначені законом строк та порядку відмовився від спадщини після смерті спадкодавиці [PERSON] за заповітом та за законом на користь її дочки - позивачки [PERSON] .. Отож, після смерті спадкодавиці [PERSON] відкрилася спадщина за законом, у тому числі й на належне їй право на спірне домоволодіння. Позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавиці [PERSON] , у тому числі й на спірне домоволодіння, при цьому вона прийняла спадщину та не відмовилася від неї, а інших спадкоємців, які б прийняли таку спадщину, немає, так як відповідач [PERSON] у визначені законом строк та порядку відмовився від прийняття такої спадщини за законом. Проте оформити відповідне право на спадщину за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння позивачка [PERSON] не може у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа на нього. З огляду на вказане, отримавши 12.12.2024 року відмову державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] на спірне домоволодіння, позивачка [PERSON] змушена була звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні цього відповідача - Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подав, свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її належними засобами доказування не навів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, своїм правом на подачу письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , з її участю як третьої особи на стороні цього відповідача, про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не скористалась. Поряд з цим, вказана третя особа у своєму клопотання про розгляд даної справи по суті за відсутності уповноваженого представника одночасно висловила позиції про те, що при ухваленні рішення у даній справі покладається на розсуд суду. Заяви та клопотання сторін та інших учасників справи. Позивачка [PERSON] 04.03.2025 року через канцелярією подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. №1580, в якій одночасно заявила клопотання витребування від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області спадкової справи після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Хітар Стрийського району Львівської області. Позивачка [PERSON] 13.05.2025 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 3148, якій просила проводити судовий розгляд цієї справи по суті за її відсутності, та в якій також висловлено позицію на підтримання позовних вимог з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому позові. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 20.05.2025 року подала у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстроване в діловодстві за вх. № 3376, в якому просила проводити судовий розгляд цієї справи по суті за відсутності уповноваженого представника, а при вирішенні спору покладається на думку суду. Інших заяв та/чи клопотань від сторін та інших учасників цієї справи до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 06.03.2025 року, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 10.04.2025 року, 12:30 год.. Витребувано за клопотанням позивачки [PERSON] від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи № 165/2024, заведеної 04.07.2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Хітар Стрийського району Львівської області. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19.03.2025 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія спадкової справи № 165/2024, заведеної 04.07.2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Хітар Стрийського району Львівської області, із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 1998, з якоїне вбачається тієї обставини, що розгляд цієї справи та ухвалене у ній рішення у майбутньому може вплинути на права та/чи законні інтереси будь-яких інших осіб, окрім як тих, хто приймає участь у справі. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10.04.2025 року підготовче засідання відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, на 13.05.2025 року о 10:00 год. у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 13.05.2025 року підготовче засідання у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 02.06.2025 року о 11:00 год.. Сторони та інші учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте ніхто з них не з`явився та/чи не забезпечив явку уповноважених представників. Відтак, судом було задоволено клопотання позивачки [PERSON] та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] - Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про розгляд даної справи за їх відсутності/за відсутності уповноважених представників, а також, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, та враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Усі заяви та клопотання сторін та інших учасників цієї справи були вирішені судом у встановленому чинним ЦПК України порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи у підготовчому засіданні порушення прав позивачки [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких її прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як вбачається з свідоцтва про народження на бланку серії [NUMBER] , виданого Тухольківською сільською радою Сколівського району Львівської області 04.12.1974 року у відповідності до актового запису про народження № 40 (копія міститься у справі, а. с. 7), з урахуванням свідоцтва про укладення шлюбу на бланку серії [NUMBER] , виданого Тухольківською сільською радою Сколівського району Львівської області 04.06.1989 року у відповідності до актового запису про шлюб № 3 (копія міститься у справі, а. с. 8), позивачка [PERSON] народилася [INFO] у с. Хітар Сколівського району Львівської області, а її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , обоє за національністю - українці. Отож, позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, матір позивачки [PERSON] - [PERSON] , померла [INFO] у віці 86 років у с. Хітар Стрийського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим 31.01.2024 року Славською селищною радою Стрийського району Львівської області у відповідності до актового запису про смерть № 26 (копія міститься у справі, а. с. 20). Вказаний день смерті спадкодавиці [PERSON] є часом відкриття спадщини після її смерті. За життя спадкодавиця [PERSON] зробила розпорядження щодо належних їй прав й обов`язків на випадок своєї смерті, зокрема 29.06.2004 року у с. Хітар Сколівського (тепер - Стрийського) району Львівської області склала заповіт (копія міститься у справі, а. с. 45), котрий був посвідчений у встановленому порядку секретарем Хітарської сільської ради Сколівського району Львівської області [PERSON] , номер у реєстрі 2, й цей заповіт до дня смерті спадкодавиці [PERSON] нею не змінювався та не скасовувався. За змістом вказаного заповіту, спадкодавиця [PERSON] житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] , а також усе своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, і взагалі усе те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом буде мати право, заповіла своєму синові - відповідачеві [PERSON] .. Судом встановлено й те, що відповідач [PERSON] відмовився від складеного спадкодавицею [PERSON] на його ім`я заповіту, як і він не бажає оформити спадщину та приймати таку спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] за законом, про що 04.07.2024 року подав до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про відмову від заповіту та прийняття спадщини за законом(копія мітиться у справі, а. с. 42). Натомість позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] , про що 04.07.2024 року подала до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про прийняття спадщини за законом (копія мітиться у справі, а. с. 41). Відтак, позивачка [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] , як спадкоємиця першої черги за законом, та не відмовилися від такої спадщини за законом, єдина вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавиці [PERSON] на момент відкриття спадщини після її смерті і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавиці [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, котре розташоване по [ADDRESS] , та котре є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог, судом встановлено, що таке домоволодіння в цілому складається з житлового будинку (позначений у технічній документації літерою А-1), з верандою «а», загальною площею - 83.3 кв. м., житловою площею - 40.7 кв. м., господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б), погребу (позначений у технічній документації літерою В), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Г, Д), воно збудоване у 1974 році з добудовами у 1980 році, не є самочинним об`єктом будівництва. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 05.08.2024 року суб`єктом господарювання - КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на замовлення позивачки [PERSON] із занесенням до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації ЄДЕСуСБ (копія міститься у справі, а. с. 9-17, обидві сторони). Зазначене домоволодіння належало спадкодавиці [PERSON] як забудовниці на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Сколівської районної Ради народних депутатів Львівської області 28.10.1988 року, оригінал котрого у подальшому був втрачений, а також ця обставина стверджується Витягом з погосподарської книги № 1 с. Хітар за 2020-2025 роки, сформованим старостою сіл Лавочне, Опорець, Хітар, кальне, Тернавка виконавчого комітету Славської селищної ради Стрийського району Львівської області 11.12.2024 року за вих. № 824 (копія міститься у справі, а. с. 19). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому порядку після смерті матері [PERSON] , 12.12.2024 року одержала відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність в оригіналі правовстановлюючих документів на спірний об`єкт нерухомого майна, що стверджується матеріалами спадкової справи № 165/2024, заведеної 04.07.2024 року (копія міститься у справі, а. с. 41-52). Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана, у тому числі й на земельні ділянки, у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, які прийняли спадщину, та той з подружжя, який пережив іншого. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого у ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів позивачки [PERSON] , виходячи з відсутності у господарства, до котрого входить спірне домоволодіння, фактично статусу колгоспного двору, враховуючи також час побудови спірного домоволодіння, як і ту обставину, що незаконність набуття за життя спадкодавицею [PERSON] права на спірне домоволодіння не встановлена судом і такий факт не оспорюється сторонами у справі, суд вважає, що право на спірне домоволодіння було набуте спадкодавицею [PERSON] правомірно, зокрема у порядку реалізації свого права на забудову. При цьому, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння втрачені, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування позивачкою [PERSON] прав та обов`язків на цей об`єкт нерухомого майна у Сколівській державній нотаріальній конторі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначених порушених прав позивачки [PERSON] як єдиної спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняв спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] та не відмовилася від такої спадщини, у спосіб визнання за нею відповідного права у порядку спадкування. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. Зокрема, слід визнати за позивачкою [PERSON] право власності на домоволодіння у складі житлового будинку (позначений у технічній документації літерою А-1), з верандою «а», загальною площею - 83.3 кв. м., житловою площею - 40.7 кв. м., господарських будівель - літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Б), погребу (позначений у технічній документації літерою В), двох сараїв (позначені у технічній документації літерами Г, Д), розташоване по [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Хітар Стрийського району Львівської області. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 3 432 грн. 96 коп. і підтверджуються платіжною інструкцією від 03.03.2025 року за № КН07-ТС2Е-6НТВ-5АРМ (копія містяться у справі, а. с. 1), з урахуванням відповідної позиції цієї позивачки з вказаного приводу, яка не ставить питання про їх стягнення на свою користь з відповідача [PERSON] у випадку задоволення вимог її позовної заяви, слід залишити за нею, відступивши таким чином від порядку розподілу судових витрат, визначеного у ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру, матеріали цієї справи не містять. Окремо належить наголосити, що відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Отож, наведені вище судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору, з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», й так належало б покласти на позивачку [PERSON] , як єдину спадкоємицю першої черги за законом спірного майна.

Outcome: approved