Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в якому просить встановити юридичний факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідними братом та сестрою, а відповідно [PERSON] , померла [INFO] , є тіткою [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , а вона відповідно є її племінницею. Позовні вимоги мотивує тим, що її дошлюбним прізвищем було [PERSON] , її батьком є [PERSON] , який помер [INFO] , матір`ю - [PERSON] . Вона як дочка [PERSON] , враховуючи норму ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , оскільки від його імені заповіт не посвідчувався. Позивач стверджує, що вона прийняла спадщину після смерті батька, [PERSON] . Позивач вказує, що з свідоцтва про народження її батька серії [NUMBER] , яке видане 09 липня 1953 року, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 09 липня 1953 року було зроблено відповідний запис за № 129. Його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Добросинською сільською радою Львівської області 20 травня 1961 року, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 29 листопада 1930 року було зроблено відповідний запис за № 58. ЇЇ батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у селі Добросин Жовківського району Львівської області. Позивач зазначає, що [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Добросинської сільської ради від 14 вересня 2001 року № 43 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,2250 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Добросинської сільської ради Жовківського району. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] стверджує, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] , а вона відповідно є її тіткою. Однак, зважаючи на те, що в них помилково зазначено різне по батькові та відповідно в графі батько в свідоцтві про народження [PERSON] зазначений [PERSON] , а в графі батько в свідоцтві про народження [PERSON] зазначений [PERSON] , виникає необхідність у встановленні факту родинних відносин між фізичними особами. Даний факт, на переконання позивача, підтверджується довідками № 284, № 291, 292, 287, 290, які видані Добросинсько-Магерівською сільської радою Львівського району Львівської області 01 травня 2025 року. У зв`язку з наведеним, позивач просить задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 21 травня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 12 червня 2025 року о 09 год. 40 хв. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, в якому відповідач зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Оскільки встановлення юридичного факту родинних відносин, пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому суд розглядає питання встановлення юридичного факту родинних відносин в порядку позовного провадження. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Добросин, Жовківського району, Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 23 жовтня 1997 року (арк.спр.10-11). З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Добросинською сільською радою Львівської області 20 липня 1985 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20 липня 1985 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 20 липня 1985 року було зроблено запис за № 17. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині [PERSON] (арк.спр.13) . Тобто дошлюбним прізвищем позивача [PERSON] було "[PERSON]." Із свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , яке видане Добросинською сільською радою Львівської області 23 вересня 1962 року, встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (арк.спр.14). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Добросинською сільською радою Жовківського району Львівської області 09 липня 1999 року, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 09 липня 1999 року було зроблено запис за № 20 (арк.спр.15). Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Згідно з ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Нормою ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У довідці № 285, яка видана Добросинсько-Магерівською сільської радою Львівського району Львівської області 01 травня 2025 року, зазначено, що від імені [PERSON] , померлого [INFO] , заповіт у виконкомі Добросинсько-Магерівської сільської ради не посвідчувався (арк.спр.16). Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом. Згідно з ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Нормою ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Суд враховує, що [PERSON] як дочка [PERSON] , враховуючи норму ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . Згідно з ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З довідки № 283, яка видана Добросинсько-Магерівською сільської радою Львівського району Львівської області 01 травня 2025 року, встановлено, що [PERSON] , до дня смерті [INFO] був зареєстрований та проживав в будинку [ADDRESS] (арк.спр.17). Викладеним у довідці № 288, яка видана Добросинсько-Магерівською сільської радою Львівського району Львівської області 01 травня 2025 року, стверджується, що [PERSON] , дочка [PERSON] , проживала разом із своїм батьком, [PERSON] , на день його смерті, [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою - Львівського) району Львівської області та вели спільне господарство (арк.спр.18). Згідно з ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким згідно з ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] , не відмовилася від прийняття спадщини, навпаки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки була зареєстрована, проживала разом із своїм батьком, вели з ним спільне господарство. Суд враховує, що державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольгою Ярославівною 17 квітня 2008 року [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме серії [NUMBER] , яке зареєстроване в реєстрі за № 1299, спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Добросинської сільської ради 25 травня 1988 року, зареєстрованого в Червоноградському бюро техінвентаризації 25 травня 1988 року за № 63 (арк.спр.19). Видача нотаріусом даного свідоцтва про право на спадщину підтверджує факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] . Суд бере до уваги, що [PERSON] , є власником зазначеного вище житлового будинку, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19942503, який сформовано 19 серпня 2008 року Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (арк.спр.20). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 09 липня 1953 року, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 09 липня 1953 року було зроблено відповідний запис за № 129. Його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (арк.спр.21). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Добросинською сільською радою Львівської області 20 травня 1961 року, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 29 листопада 1930 року було зроблено відповідний запис за № 58. Її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (арк.спр.22). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державного реєстрацію смерті під № 00049931452, сформованого 08 березня 2025 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у селі Добросин Жовківського району Львівської області (арк.спр.23). З державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 013366, який 28 грудня 2001 року виданий Добросинською сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 291, вбачається, що [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Добросинської сільської ради від 14 вересня 2001 року № 43 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,2250 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Добросинської сільської ради Жовківського району. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (арк.спр.24). Як зазначає позивач, її батько, [PERSON] , є рідним братом із [PERSON] , а вона відповідно є її тіткою. Однак зважаючи на те, що в них помилково зазначено різне по батькові та відповідно в графі батько в свідоцтві про народження [PERSON] зазначений [PERSON] , а в графі батько в свідоцтві про народження [PERSON] зазначений [PERSON] , виникає необхідність у встановленні факту родинних відносин між фізичними особами у судовому порядку. Викладеним у довідці № 286, яка видана Добросинсько-Магерівською сільської радою Львівського району Львівської області 01 травня 2025 року, стверджується, що від імені [PERSON] , померлої [INFO] , заповіт у виконкомі Добросинсько-Магерівської сільської ради не посвідчувався (арк.спр.25). Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно статті 530 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та баба померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Суд враховує, що [PERSON] у разі встановлення юридичного факту родинних відносин, як рідний брат [PERSON] міг бути спадкоємцем другої черги за законом після її смерті. Крім того суд бере до уваги, що встановити іншим способом факт родинних відносин як рішенням суду неможливо. Викладеним у довідці № 284, яка видана Добросинсько-Магерівською сільської радою Львівського району Львівської області 01 травня 2025 року, стверджується, що [PERSON] , до дня смерті, [INFO] була зареєстрована та проживала в будинку [ADDRESS] (арк.спр.26). З довідки № 291, яка видана Добросинсько-Магерівською сільської радою Львівського району Львівської області 01 травня 2025 року, вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі за 1986-1990 роки в житловому будинку, що в [ADDRESS] , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою - Львівського) району Львівської області, соціальна група якого колгоспна, станом на 30.06.1990 року проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1935 року народження, голова двору, [PERSON] , 1935 року народження, дружина, [PERSON] , 1930 року народження, сестра та [PERSON] , 1959 року народження, зять (арк.спр.27). Викладеним у довідці № 292, яка видана Добросинсько-Магерівською сільської радою Львівського району Львівської області 01 травня 2025 року, стверджується, що згідно записів в погосподарській книзі за 1991-1995 роки в житловому будинку що в [ADDRESS] , соціальна група якого колгоспна, станом на 15.04.1991 року проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1935 року народження, голова двору, [PERSON] , 1935 року народження, дружина, [PERSON] , 1930 року народження, сестра та [PERSON] , 1959 року народження, зять (арк.спр.28). З довідки № 287, яка видана Добросинсько-Магерівською сільської радою Львівського району Львівської області 01 травня 2025 року, встановлено, що [PERSON] був зареєстрований і проживав разом із своєю рідною сестрою, [PERSON] на день її смерті, [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою - Львівського) району Львівської області та вели спільне господарство (арк.спр.29). Викладеним у довідці № 290, яка видана Добросинсько-Магерівською сільської радою Львівського району Львівської області 01 травня 2025 року, стверджується, що за адресою [ADDRESS] , Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою - Львівського) району Львівської області, станом на 10 жовтня 1998 року буди зареєстровані: [PERSON] , 1935 року народження, голова двору, [PERSON] , 1930 року народження, сестра, [PERSON] , 1959 року народження, зять, [PERSON] , 1991 року народження, онук та [PERSON] , 1993 року народження, онука (арк.спр.30). Суд враховує, що [PERSON] як спадкоємець за законом другої черги після смерті [PERSON] не відмовився від прийняття спадщини, навпаки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки був зареєстрований, проживав разом із своєю сестрою, [PERSON] , на день її смерті, вели спільне господарство. Як наслідок він спадщину після смерті [PERSON] прийняв. Аналізуючи представлені документи, надаючи оцінку всі доказам в сукупності, суд дійшов висновку про наявність та обґрунтованість підстав для встановлення юридичного факту родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідними братом та сестрою, а відповідно [PERSON] , яка померла [INFO] , є тіткою [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , а остання відповідно є племінницею [PERSON] , померлої [INFO] . Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити.

Outcome: approved