Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

05.02.2025 року ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , ПП «Левчик» про визнання договору емфітевзису недійсним, скасування державної реєстрації та припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 19.05.2006 року між ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» та [PERSON] був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого [PERSON] надала, а позивач прийняв в платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537, яка розташована на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, строком на 15 років. 20.12.2007 року зазначений договір був зареєстрований у Балтському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040751400446. Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 19.04.2023 року визнано укладеною між ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» та [PERSON] додаткову угоду №BOP-1 від 19.12.2022 року до договору оренди землі №Б/Н від 19.05.2006 року. Постановою Одеського апеляційного суду від 16.01.2024 року апеляційна скарга ПП «Левчик» залишена без задоволення, а рішення Балтського районного суду Одеської області від 19.04.2023 року у справі 493/1457/22 залишено без змін. Отже, договір оренди землі від 19.05.2006 року, враховуючи дату його реєстрації 20.12.2007 року та загальний строк договору 24 роки, діє до 20.12.2031 року з автоматичним поновленням. З інформаційної довідки 410146346 від 28.01.2025 року позивачу стало відомо про те, що між [PERSON] та ПП «Левчик» укладено договір емфітевзису №б/н від 14.06.2024 року щодо земельної ділянки площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537, строком на 15 років, дата закінчення дії 14.06.2039 року, а державний реєстратор Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області Писанка Дмитро Сергійович на підставі прийнятого ним рішення, індексний номер 73909449 від 01.07.2024 року здійснив в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) ПП «Левчик» на зазначену земельну ділянку (запис про інше речове право 55677711 від 27.06.2024 року). Наявність у Державному реєстрі речових прав запису про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) щодо вище вказаної земельної ділянки у ПП «Левчик» робить неможливим виконання рішення суду від 19.04.2023 року у справі 493/1457/22. Дії [PERSON] , а також ПП «Левчик», з укладення договору емфітевзису №б/н від 14.06.2024 року щодо земельної ділянки площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537 та передача земельної ділянки у користування ПП «Левчик» являються недобросовісними. Враховуючи викладене,\~позивач просить\~судвизнати недійсним договір емфітевзису, скасувати державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), проведену на підставі договору емфітевзису від 14.06.2024 року, припинити право користування земельною ділянкою відповідача та стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] жодного разу в судові засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відзив на позов не подавала. Представник відповідача ПП «Левчик» жодного разу в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подавав. Розглянувши позов в межах заявлених вимог, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] на правах власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 157689 від 29.06.2005 року належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537, яка розташована на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області. 19.05.2006 року між ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» та [PERSON] був укладений договір оренди землі на строк 15 років. Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 19.04.2023 року задоволений позов ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» до [PERSON] , ПП «Левчик» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та про визнання відсутнім права оренди, визнана укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» та [PERSON] додаткова угода № ВОР-1 від 19.12.2022 року до договору оренди землі № б/н від 19.05.2006 року, який укладений на 15 років щодо земельної ділянки площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537; визнане відсутнім право оренди Приватного підприємства «Левчик» щодо земельної ділянки площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537; припинено право оренди Приватного підприємства «Левчик» земельної ділянки площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537. Постановою Одеського апеляційного суду від 16.01.2024 року апеляційна скарга ПП «Левчик» залишена без задоволення, а рішення Балтського районного суду Одеської області від 19.04.2023 року у справі 493/1457/22 залишено без змін. Згідно Додаткової угоди від 19.12.2022 року № ВОР-1 до договору оренди землі б/н від 19.05.2006 року цей договір поновлений на новий строк, а саме на 24 роки. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №410146346 від 28.01.2025 року щодо земельної ділянки площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537, належної [PERSON] , 27.06.2024 року державним реєстратором Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області Писанкою Д.С. здійснена державна реєстрація права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за ПП «Левчик» на підставі договору емфітевзису від 14.06.2024 року між ПП «Левчик» та [PERSON] . З оглянутої судом копії матеріалів реєстраційної справи щодо земельної ділянки з кадастровим номером 512685000:01:002:0537 вбачається, що згідно Договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 14.06.2024 року, укладеного між [PERSON] (власником) та ПП «Левчик» (землекористувачем), власник передала землекористувачу право користування земельною ділянкою площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537 строком на 15 років. Вирішуючи спірне питання, яке пов`язане з визнанням договору емфітевзису недійсним та скасування державної реєстрації та припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), суд вважає, що позов ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Як визначено ч. 1 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України, а ч.3 вказаної статті передбачено, що земельна ділянка, що перебуває в оренді, не може бути передана її власником іншій особі на праві емфітевзису. Земельна ділянка площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537, належна [PERSON] , перебуває в оренді ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» на підставі Додаткової угоди від 19.12.2022 року № ВОР-1 до договору оренди землі б/н від 19.05.2006 року, строком на 24 роки, що встановлено рішенням Балтського районного суду Одеської області від 19.04.2023 року в справі № 493/1457/22. Невиконання рішення суду від 19.04.2023 року у справі 493/1457/22, яке набрало законної сили, с недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень. З підстав, передбачених ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», цей договір не припинений. 14.06.2024 року між [PERSON] та ПП «Левчик» укладений Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), згідно якого [PERSON] передала ПП «Левчик» право користування земельною ділянкою площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537 строком на 15 років. Разом з тим земельна ділянка площею 3,14 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0537, належна [PERSON] , в силу ч. 3 ст. 1021 ЗК України не могла бути передана нею приватному підприємству «Левчик» на праві емфітевзису, так як станом на дату укладення Договору, а саме, 14.06.2024 року, перебувала в оренді ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива». Згідно з частинами першою та п`ятою статті 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до\~Цивільного кодексу України.. Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки i фізичною особою, юридичною особою (далі - землекористувач). Згідно з частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід i припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; та інші передбачені Законом. Право емфітевзису згідно з частиною першою статті 395 ЦК України належить до речового права на чуже майно. Це означає, що для його виникнення потрібно не лише укласти відповідний договір, а й зареєструвати це право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Саме з моменту такої реєстрації власник земельної ділянки вважатиметься таким, що передав право емфітевзису емфітевтові, а емфітевт - його набув. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння i користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно статті 13 Закону "Про оренду землі" оренда землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння i користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Тобто i емфітевзис, і право оренди є речовими правами, які за своєю природою не можуть одночасно встановлюватись щодо однієї земельної ділянки для різних правонабувачів. Чинне законодавство у сфері земельних відносин не передбачає можливість спільного використання земельних ділянок кількома користувачами на умовах договору емфітевзису та договору оренди, а навпаки суперечить вимогам ч.3 ст.102-1 ЗК України. Таким чином, Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 14.06.2024 року, укладений між [PERSON] та ПП «Левчик», суперечать приписам ч. 3 ст. 1021 ЗК України, що згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави i суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін a6o інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності до ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації речового права є, зокрема, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно. Враховуючи, що державна реєстрація права емфітевзису проведена на підставі Договорів, які підлягають визнанню недійсними, державна реєстрація такого права підлягає скасуванню в силу ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та припиненню право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) відповідача. Отже належним способом захисту порушених прав позивача є визнання недійсними Договору емфітевзису та договору щодо внесення до нього змін, скасування державної реєстрації права емфітевзису відповідача та припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) відповідача. Таким чином, для відновлення порушеного права п озивача, як орендаря спірної земельної ділянки, наявні підстави для визнання спірного правочину емфітевзису недійсним та скасування його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідачів належить стягнути у рівних частинах на користь позивача судовий збір у розмірі 7570,00 грн., а саме: за подання до суду позовної заяви в сумі 6056,00 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 1514,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved