Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] (правонаступником якого є [PERSON] ) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Сахновецька сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, яким просив: -скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами 6822186600:03:001:0022 та 6822186600:03:001:0020 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказані земельні ділянки, припинивши її право власності; -скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6822186600:03:001:0098 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, припинивши його право власності. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що є спадкоємцем домоволодіння по [ADDRESS] після смерті батька. В користуванні останнього перебувала земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,80 га. Вказаними земельними ділянками позивач продовжує користуватися з моменту відкриття спадщини. З метою оформлення своїх прав на зазначені земельні ділянки позивач звернувся із відповідними заявами до Сахновецької сільської ради Ізяславського району, яка рішеннями №22 від 30.06.2021 надала дозвіл на розроблення проєкту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та №26 від 30.06.2021 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Проте рішеннями Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.12.2021, 20.01.2022, 24.01.2022 позивачу було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельних трьох ділянок через їх перетин із земельними ділянками з кадастровими номерами 6822186600:03:001:0022, 6822186600:03:001:0020 та 6822186600:03:001:0098, які належать відповідачам. Вказані обставини, як вказано в позові, порушують право позивача на отримання у власність земельних ділянок у тих розмірах та конфігурації, що фактично перебували в користуванні, в тому числі і спадкодавця батька [PERSON] . Після усунення позивачем недоліків, вказаних в ухвалі від 10.10.2022, ухвалою від 07.11.2022 дана позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідачі у справі відзив не подали. Від третіх осіб без самостійних вимог пояснень по суті справи до суду не надходило. Ухвалою суду від 06.04.2023 за клопотанням представника позивача адвоката Яворської В.М. призначено судову земельно-технічну експертизу, а провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 29.05.2023 провадження у справі поновлено за ініціативою суду в зв`язку із надходженням клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів. Ухвалою від 15.06.2023 провадження у справі зупинено на час проведення судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 14.12.2023 провадження у справі поновлено за ініціативою суду в зв`язку із надходженням клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів. Ухвалою від 25.01.2024 провадження у справі зупинено на час проведення судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 28.03.2024 провадження у справі поновлено в зв`язку із надходженням висновку судового експертизи. Ухвалою від 22.04.2024 судом закрито підготовче провадження, а справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою від 15.05.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачки [PERSON] адвоката Підопригори Р. Б. про закриття провадження у справі в зв`язку із смертю позивача. Водночас цією ухвалою провадження у справі зупинено до закінчення шестимісячного строку, необхідного для прийняття спадщини після смерті позивача [PERSON] . Ухвалою суду від 27.11.2024 провадження у справі поновлено. Ухвалою від 17.12.2024 залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Яворська В.\~М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Підопригора Р. Б. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову у повному обсязі, вказуючи на правомірність дій [PERSON] при виготовленні правовстановлюючих документів на свої земельні ділянки, що підтверджується відповідною експертизою наявною у матеріалах справи, а тому просить відмовити у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно поданої заяви просив проводити розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечує (а.с. 142 т. 3). Представники третіх осіб: Державної служби\~України з\~питань геодезії,\~картографії та\~кадастру,\~Сахновецької сільської\~ради Шепетівського\~району Хмельницької\~області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Вислухавши в судовому засіданні доводи учасників справи, дослідивши докази, допитавши свідків, суд приходить до наступних висновків. Як свідчать матеріали спадкової справи №220-1999р. (а.с. 240-249, т. 1), зокрема свідоцтво про право на спадщину по закону від 10.08.1999, [PERSON] за життя був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] . Відповідно до архівної довідки від 28.01.2022 №06-15/С-78/2022 (а.с. 14, т. 1) в списку громадян на приватизацію земельних ділянок, що знаходяться в користуванні та під забудовою, що є додатком до протоколу одинадцятої сесії ХХІ скликання Сахновецької сільської ради народних депутатів Ізяславського району Хмельницької області від 09.06.1993, під номером 205 значиться [PERSON] , якому передано у приватну власність 0,80 га. Крім того, з довідок Сахновецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області №73 та №74 від 31.01.2022 (а.с.15, 16, т.1) вбачається, що відповідно до записів в погосподарській книзі №5 за 1996-2000 роки за [PERSON] , який помер [INFO] , рахувалась земельна ділянка площею 0,80 га. Відповідно до матеріалів технічної документації на земельні ділянки (а.с. 24-131, т. 1) [PERSON] звернувся до Сахновецької сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність, орієнтовною площею: одна ділянка 0,30 га і інша ділянка 0,40 га, а також із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, за адресою: [ADDRESS] . Рішеннями №№22 та 26 ІХ сесії Сахновецької сільської ради VIII скликання від 30.06.2022 року вказані заяви задоволено. Надалі, землевпорядною організацію на замовлення [PERSON] виконано відповідні проекти із землеустрою. Проте, рішеннями державних кадастрових реєстраторів №РВ-5300024642022 від 20.01.2022 (а.с.57, т.1), №РВ-1202287022021 від 21.12.2021 (а.с.99, т.1) та №РВ-0700017402022 від 24.01.2022 (а.с.20, т.1) відмовлено у внесенні відомостей про сформовані за заявою [PERSON] три земельні ділянки через їх перетин з сусідніми земельними ділянками, що мають кадастрові номери: 6822186600:03:001:0020, 6822186600:03:001:0022, 6822186600:03:001:0098. Відповідно до матеріалів технічної документації та поземельних книг (а.с. 138-228, т. 2) земельні ділянки з кадастровими номерами 6822186600:03:001:0020 (цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства), 6822186600:03:001:0022 (цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), розташовані поруч (кадастрова зйомка, а.с. 38, т. 2) та знаходяться за адресою: [ADDRESS] та належать на праві власності відповідачці [PERSON] . Земельна ділянка з кадастровим номером 6822186600:03:001:0098 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, належить на праві власності відповідачу [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №240145214 (а.с. 5, т. 4), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6812180082020 (а.с. 6, т. 4) та матеріалами технічної документації (а.с. 8-41, т. 4). Зважаючи на предмет та підстави позову, судом за клопотанням представника позивача було призначено судову земельно-технічну експертизу, за результатами якої встановлено наступне (висновок експерта №1055/023 від 15.03.2024 року (а.с. 2-47, т. 2)): 1. Надати однозначну відповідь на питання стосовно фактичних меж земельної ділянки, яка використовується [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , дозвіл на яку було надано рішенням Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 26 від 30.06.2021, немає можливості, оскільки за адресою [ADDRESS] позивачем [PERSON] фактично використовується земельна ділянка загальною площею 0,6251 га, яка включає ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства, без визначення чіткої межі між ділянками різного цільового призначення. Крім того, в рішенні Сахновецької сільської ради № 26 від 30.06.2021 року не вказана конфігурація та площа земельної ділянки, щодо якої надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою. 2. Загальна площа земельних ділянок, які перебувають у фактичному користуванні позивача [PERSON] (перша використовується таким для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , друга для ведення особистого селянського господарства біля зазначеного будинку та третя для ведення особистого селянського господарства на території Сахновецької сільської ради, с. Кропивна), складає 0,8849 га, в т.ч. площа ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства біля зазначеного будинку 0,6251 га та площа ділянки для особистого селянського господарства на території Сахновецької сільської ради 0,2598 га, не збігається із площею земельних ділянок, яка зазначена у рішенні одинадцятої сесії ХХІ скликання Сахновецької сільської Ради народних депутатів Ізяславського району Хмельницької області № 3 від 96.06.1993 «Про приватизацію земельних ділянок та земель, що знаходяться під забудовою», стосовно батька позивача [PERSON] , згідно архівної довідки Архівного відділу № 2 Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області № 06-15/С-78/2022 від 28.01.2022 та складає 0,80 га, тобто перевищення площі (з врахуванням заокруглення) складає 0,08 га (800 кв.м). 3. Земельні ділянки з кадастровими номерами 6822186600:03:001:0020 та 6822186600:03:001:0022 згідно діючої технічної документації із землеустрою, яка розроблена в 2021 році, не накладається на земельну ділянку, яка фактично перебуває у користуванні позивача [PERSON] та використовується таким для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 4. Земельна ділянка із кадастровим номером 6822186600:03:001:0098, яка перебуває у власності відповідача [PERSON] , накладається із земельною ділянкою, яка перебуває у фактичному користуванні позивача [PERSON] , якому надано дозвіл на виготовлення технічної документації згідно рішення Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 22 від 30.06.2021, а саме земельної ділянки (01.03) для ведення особистого селянського господарства у власність, орієнтованою площею: 1-ділянка 0,30 га, 2-ділянка 0,40 га, (площу земельної ділянки встановити проектом), які знаходяться на території Сахновецької сільської ради, площа накладення становить 0,0120 га (120 м?), тобто близько 6% від площі ділянки [PERSON] , та обмежена точками 1-2-3-4-1. Водночас варто зазначити, що фактичні межі ділянки у користуванні [PERSON] встановлені на основі країв наявної рослинності. Інших чітких рубежів чи межових знаків, які б посвідчували землекористування [PERSON] при проведенні натурного огляду не виявлено. 5. В рамках проведення земельно-технічної експертизи межі несформованих земельних ділянок, інформація про які відсутня в Державному земельному кадастрі та якими користується [PERSON] , враховуючи відсутність правовстановлюючих документів на такі земельні ділянки, визначені на основі фактичних рубежів (стін будівель, лінійних та точкових споруд, країв однотипної рослинності, країв проїздів, виразних форм рельєфу), за якими по візуальних ознаках можливо однозначно встановити контури фактичного користування на момент проведення натурного огляду. Водночас варто зазначити, що встановлення меж між сусідніми ділянками, всередині кварталів, так само як і встановлення в натурі межі земельної ділянки, не є предметом дослідження земельно-технічної експертизи та не заміняє розроблення та затвердження в установленому порядку землевпорядної документації. Метою проведення дослідження з визначення розташування фактичних меж (меж фактичного землекористування) є відображення (фіксування) фактичної ситуації на місцевості (станом на момент проведення натурного огляду), яка може відрізнятись від даних правовстановлюючих документів та документації із землеустрою. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин 1, 2 статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частиною 1 статті 79-1 Земельного кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно зі статтею 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. Землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (стаття 96 ЗК України). Згідно частини 1 статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з пунктами «б», «г» частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення\~особистого селянського\~господарства -\~не більше\~2,0\~гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Відповідно до частини 2 вказаної статті розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв`язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим). Статтею 118 ЗК України передбачено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (частина 1). Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту землеустрою щодо приватизації земель (частина 4) Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) (частина 6). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7). Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» у редакції на час виникнення спірних правовідносин проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Відповідно до статті 55 вказаного Закону встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом. Відповідно до\~частини 1\~статті 21\~Закону України\~«Про Державний\~земельний кадастр»\~в редакції\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: - на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; - на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; Частинами 14 та 15 вказаної статті Закону встановлено, що документація із землеустрою і технічна документація з оцінки земель подаються державному кадастровому реєстратору разом з електронним документом, що містить результати робіт із землеустрою та оцінки земель. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання відповідних документів, якщо цим Законом не встановлено інший строк для здійснення зазначених дій. Частиною 6 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено перелік підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, зокрема у разі знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Зі змісту наведених норм права, вбачається, що особа, яка має намір отримати у власність земельну ділянку в межах норм на безоплатну приватизацію, має звернутися із відповідною заявою до органу місцевого самоврядування та отримати від останнього дозвіл на розробку проекту землеустрою. Перед внесенням відомостей про сформовану земельну ділянку до Державного земельного кадастру, такий проект проходить перевірку на предмет відповідності вимогам діючого законодавства. Державний кадастровий реєстратор вправі відмовити заявнику в реєстрації земельної ділянки в реєстрі, у випадку розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. [PERSON] отримав дозвіл на розроблення проектів землеустрою трьох земельних ділянок. За його завданням землевпорядна організація розробила відповідні проекти, однак в реєстрації ділянок було відмовлено через часткове їх розташування в межах сусідніх земельних ділянок. При зверненні до суду [PERSON] із позовом, вказав, що неможливість реєстрації в Державному земельному кадастрі зазначених земельних ділянок та подальшого оформлення права власності на них порушує його право на приватизацію земельних ділянок у тих площах та конфігураціях, що фактично ним використовуються. Проте, з відповіді судового експерта на третє питання, поставлене судом для вирішення судової земельно-технічної експертизи, та з додатку № 1 до висновку експерта №1055/023 вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами 6822186600:03:001:0020, 6822186600:03:001:0022 та належать на праві власності відповідачці [PERSON] , не накладаються на земельну ділянку, яка фактично перебуває у користуванні позивача. Водночас межі земельних ділянок згідно розробленої на замовлення [PERSON] технічної документації із землеустрою та проєкту землеустрою, загальною площею 0,65 га перетинаються з межами земельних ділянок з кадастровими номерами 6822186600:03:001:0020, 6822186600:03:001:0022. Окрім того, в судовому засіданні судовий експерт [PERSON] підтвердив наданий ним висновок експертизи № 1055/023 від 15.03.2024, та вказав, що при наданні відповіді на третє питання, межі земельних ділянок [PERSON] до внесення змін в 2021 році ймовірно мали інше розташування згідно технічної документації, розробленої у 2017 році, координати поворотних точок яких в поземельній книзі заретушовані, проте якби була наявна дана інформація, на результат експертизи це б не вплинуло, оскільки висновок надавався за актуальною технічною документацією станом на 2021 року. Таким чином, межі земельних ділянок, що належать [PERSON] , не перетинають меж земельних ділянок, що фактично використовуються позивачем, та крім того, проходять по лінії дерев`яної огорожі, яка частково наявна на межі ділянок позивачки та відповідачки, призначених для обслуговування житлових будинків та господарських споруд. Накладення меж земельних ділянок, які мали бути зареєстровані державним кадастровим реєстратором за заявою [PERSON] , площею 0,25 га та 0,40 га, на земельні ділянки з кадастровими номерами 6822186600:03:001:0020, 6822186600:03:001:0022 відбулося лише внаслідок такого встановлення відповідних поворотних точок координат земельних ділянок площею 0,25 га та 0,40 га при виготовленні землевпорядною організацію проекту землеустрою. Згідно висновку експерта №1055/023 (відповідь на четверте питання) та додатку №2 до нього земельна ділянка із кадастровим номером 6822186600:03:001:0098, яка належить [PERSON] , накладається із земельною ділянкою, яка перебуває у фактичному користуванні позивача. Водночас, у висновку вказано, що фактичні межі ділянки, що перебуває в користуванні позивачки, встановлені експертом на основі країв наявної рослинності за відсутності інших чітких рубежів чи межових знаків. При цьому допитаний в судовому засіданні експерт вказав, що краї рослинності, за допомогою яких він встановив межі використання суміжних земельних ділянок, можуть з року в рік змінюватись внаслідок проведення сільськогосподарських робіт власниками (користувачами). Таким чином, фактичні межі зазначених земельних ділянок не позначені межовими знаками та будь-якою постійною огорожею, не є чіткими та періодично можуть змінюватись, а тому підстав вважати, що накладення меж земельних ділянок, що використовуються позивачкою, та є у власності відповідача [PERSON] , відбулося з вини останнього, в суду немає. Що стосується посилання в позовній заяві та твердження представника позивача в судових засіданнях про те, що [PERSON] був власником земельних ділянок, які призначені для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, а отже [PERSON] набув на це майно право власності в порядку спадкування, то жодного правовстановлюючого документа, що засвідчував би таке право, суду не надано, не містять їх і матеріали спадкової справи. Слід також вказати, що судом був допитаний свідок [PERSON] , який являється ФОП (землевпорядкування), та який суду пояснив, що до нього звертався [PERSON] для виготовлення технічної документації на землю, проте при замірах на місці між позивачем та [PERSON] виникли суперечки, тому він відмовився виготовляти вказану документацію. Крім того, вказав, що накладок земельних ділянок він не встановив, оскільки у [PERSON] були відсутні правовстановлюючі документи на свою землю, тобто чітких межових знаків на земельну ділянку на яку претендував позивач не було. Крім того, допитаний свідок [PERSON] , яка являється начальником відділу правового та кадрового забезпечення Сахновецької сільської ради, суду показала, що була членом комісії по земельному спору між [PERSON] та [PERSON] . Під час виходу комісії на місце знаходження спірних земельних ділянок було встановлено приватизацію земельних ділянок [PERSON] , яка ймовірно в подальшому змінювала конфігурацію та межі своїх земельних ділянок для врегулювання даного конфлікту. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками спірних земельних ділянок, їх право власності визнано державою та охороняється законом. Таке право відповідачів не може залежати від прагнення осіб, що не мають правових підстав для володіння та користування сусідніми земельними ділянками, змінити їх площу чи конфігурацію. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Інші докази, надані позивачем у формі фотографій та відео, наявних на оптичному диску та флеш накопичувачі, не спростовують висновки суду, оскільки носять загально абстрактний характер та не можуть замінювати наявну технічну документацію спірних земельних ділянок і висновку експерта. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка не надала суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б свідчили, що її право порушене та потребує захисту, а отже в позові слід відмовити. Зважаючи на те, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, то понесенні позивачем витрати в зв`язку із розглядом справи в суді не підлягають стягненню на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed