Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

У червні 2024 року адвокат Індюкова Тетяна Володимирівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати аліментів у зв`язку з усиновленням дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 2016 році. У шлюбі народилася донька - [PERSON] , [INFO] . У 2018 році шлюб розірвано. Відповідно до судового наказу від 28 липня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду від 25 лютого 2020 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Наразі [PERSON] стало відомо, що [PERSON] усиновлена, а тому його обов`язок по утриманню малолітньої [PERSON] припинено з моменту усиновлення. У добровільному порядку вирішити спір не має можливості, тому [PERSON] звертається до суду. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій у повній мірі підтримав позовні вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судових засіданнях буде приймати участь його представник - адвокат Індюкова Тетяна Володимирівна, яка має необмежене право на представлення його інтересів у суді. Представник [PERSON] - адвокат Індюкова Тетяна Володимирівна у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд ухвалити рішення яким визнати обов`язок [PERSON] по утриманню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] таким, що припинено. Звільнити [PERSON] від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на підставі Судового наказу виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 28 липня 2017 року у справі № 175/2595/17 з дня усиновлення малолітньої [PERSON] , [INFO] . Судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити. Не заперечувала факту усиновлення малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вважає, що, в даному випадку, правові підстави для стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] (після зміни прізвища та по-батькові [PERSON] ) продовжують існувати. Представник Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився. На виконання вимог Ухвали суду надано копію виконавчого провадження [NUMBER] від 30.11.2017 року відкритого на підставі Судового наказу від 28 липня 2017 року. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, ознайомившись з відзивом на позов, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов до наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. За загальним правилом саме на позивача покладається обов`язок довести ті обставини, які є підставою для звернення, втому числі порушення права з боку відповідача. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини(ст. 82 ЦПК України). Так, судом встановлено, що 17 вересня 2016 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за актовим записом №41 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за актовим записом №12. Відповідно до Судового наказу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення до суду тобто з 18 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ було пред`явлено до виконання до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження [NUMBER] від 30.11.2017 року. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17 вересня 2016 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 41 - розірвано. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 07 травня 2022 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Дніпро), актовий запис №587. Після укладення шлюбу [PERSON] взяла прізвище « [PERSON] ». Рішенням суду від 30 січня 2023 року у справі № 175/4245/22 (провадження № 2-о/175/130/22) що набрало законної сили 02 березня 2023 року, оголошено громадянина України [PERSON] усиновлювачем [PERSON] , [INFO] . Внесено зміни до актового запису №12 від 27 лютого 2017 року, створеного Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , а саме: батьком [PERSON] , [INFO] , записати [PERSON] ; змінити попередні дані: прізвище - « [PERSON] » на « [PERSON] »; ім`я - « [PERSON] » залишити без змін; по-батькові - з « [PERSON] » на « [PERSON] »; дату та місце народження залишити без змін. На викання рішення суду, відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, 03 березня 2023 року до актового запису про народження №12 від 27 лютого 2017 року, створеного Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , внесено зміни а саме: батьком [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] ; змінено попередні дані: прізвище - « [PERSON] » на « [PERSON] »; ім`я - « [PERSON] » залишено без змін; по-батькові - з « [PERSON] » на « [PERSON] »; дату та місце народження залишено без змін. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У частині другій статті 51 Конституції України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічний обов`язок закріплений у частині першій статті 180 СК України. Відповідно до частини першої статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Згідно із частиною першою статті 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням (частина третя статті 232 СК України). Частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України визначено, що усиновлення надає усиновлювачу права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Аналіз вищенаведених положень сімейного законодавства свідчить про те, що обов`язок утримувати дитину до її повноліття заснований на факті батьківства, натомість усиновлення змінює суб`єктний склад правовідносин матері, батька та дитини. Щодо тлумачення положень абзацу другого частини першої статті 232 СК України в контексті збереження прав та обов`язків з дитиною одним із батьків за походженням, то їх треба розуміти таким чином, що законодавець передбачив можливість дитині, яка усиновлена однією особою, зберегти правовий зв`язок із батьком або матір`ю за походженням, які не позбавлені батьківських прав та надали згоду на усиновлення. При цьому таке збереження правового зв`язку можливо лише у спосіб, який виключає ситуацію в якій у дитини, з юридичної точки зору, будуть одночасно наявні дві матері або два батька. Тобто у разі, якщо дитина усиновлена чоловіком, збереження прав та обов`язків між дитиною та її батьком за походженням (біологічним батьком) виключене, однак можливе збереження прав та обов`язків між матір`ю та дитиною. Сімейне законодавство України не передбачає обов`язку батька за походженням, чия дитина усиновлена іншим чоловіком, утримувати таку дитину до досягнення нею повноліття. Такий правовий висновок викладено Верховним судом відповідно до Постанови від 31 серпня 2021 року у справі № 522/5039/21. Судом встановлено, що в 2023 році, на підставі рішення суду, [PERSON] , [INFO] (після зміни прізвища та по-батькові [PERSON] ) була усиновлена [PERSON] , а отже з моменту здійснення усиновлення, саме у [PERSON] в силу закону виник обов`язок утримувати дитину, натомість особисті та майнові права і обов`язки між [PERSON] і [PERSON] , [INFO] (після зміни прізвища та по-батькові [PERSON] ) припинені, у тому числі в частині обов`язку утримувати дитину до її повноліття, та не можуть бути відновлені лише за бажанням матері дитини - [PERSON] . Виходячи з наведеного, [PERSON] помилково вважає про продовження існування та наявності правових підстав для продовження стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] (після зміни прізвища та по-батькові [PERSON] ). У постанові від 23 червня 2022 року в справі №175/1713/20, яка прийнята після подання касаційної скарги [PERSON] , погоджуючись із висновками суду першої інстанцій про стягнення аліментів із усиновлювачів на утримання усиновленої дитини, Верховний Суд, констатував, що навіть позбавлення усиновлювачів батьківських прав не звільняє їх від обов`язку утримувати таку дитину. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про звільнення від сплати аліментів у зв`язку з усиновленням дитини підлягають задоволенню та обов`язок [PERSON] по утриманню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є припиненим, починаючи з дати набрання чинності судовим рішенням у справі № 175/4245/22 (провадження № 2-о/175/130/22) про усиновлення малолітньої [PERSON] , [INFO] ), тобто з 02 березня 2023 року, у зв`язку з чим [PERSON] необхідно звільнити від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на підставі Судового наказу виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 28 липня 2017 року у справі №175/2595/17 (провадження № 2-н/175/28/17). Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. сплаченого при подачі позову.

Outcome: approved