Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 12.01.2024-100002710 від 12.01.2024 у розмірі 10235 грн 78 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача вказував, що 12.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем (позичальником) в електронній формі було укладено кредитний договір № 12.01.2024-100002710, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000 грн строком на 70 днів на реквізити електронного платіжного засобу позичальника. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Під час укладення кредитного договору [PERSON] пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Відповідач за умовами договору отримав кредит на умовах строковості, платності та поворотності, зобов`язувався його повернути, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, пов`язану з наданням кредиту, на умовах визначених договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі надавши відповідачу кредит у передбаченому договором розмірі. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви (09.05.2025) утворилась заборгованість у розмірі 10235,78 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5829,07 грн, заборгованості по процентам в розмірі 4406,71 грн, чим порушуються права та інтереси Товариства. Разом з тим відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу та проведена часткова сплата по вище вказаному кредитному договору на суму 2204,93 грн від 25.01.2024, що було враховано під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги. Згідно з ухвалою судді від 16 травня 2025 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; за клопотанням позивача витребувано докази, які надійшли до суду 04.06.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги Товариства визнав в повному обсязі, пояснив, що дійсно отримав від ТОВ «Споживчий центр» кредитні кошти в розмірі 6000 грн, які не повернув та не сплатив проценти за користування ними. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 12.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 12.01.2024-100002710. При укладенні вказаного кредитного договору відповідачем було пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку, під час якої з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Кредитний договір між сторонами укладений в електронній формі шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором Е655 пропозиції позивача укласти електронний кредитний договір (оферти) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», надання ТОВ «Споживчий центр» заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 12.01.2024 за посиланням htpp://sgroshi/com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно зі ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», а також відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, підписаної вказаним одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер телефону зазначений позичальником. Відповідно до умов заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору № 12.01.2024-100002710 [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000 грн шляхом перерахунку коштів за реквізитами електронного платіжного засобу позичальника 4149-49ХХ-ХХХХ-7013 на строк 70 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 21.03.2024, період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі черговий період), процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, комісія, пов`язана з наданням кредиту 15 % від суми кредиту та дорівнює 900,00 грн. Видача кредитних коштів за договором кредиту № 12.01.2024-100002710 від 12.01.2024 підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» з системи «LigPay» від 12.01.2024, ID платежу 2414352639, листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250520/51146-БТ від 21.05.2025 та випискою за договором б/н по рахунку [PERSON] за період 12.01.2024, відповідно до яких 12.01.2024 було успішно перераховано кошти в розмірі 6000 грн на картку № [NUMBER] , яка емітована на АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , вказані кошти того ж дня зараховані на банківський рахунок відповідача. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Однак [PERSON] свої зобов`язання не виконав в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Відповідно до довідки-розрахунку за кредитним договором № 12.01.2024-100002710 від 12.01.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 10235,78 грн та складається з 5829,07 грн основного боргу, 4406,71 грн проценти, які нараховані за період з 12.01.2024 по 21.03.2024. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів доведено факт укладення між сторонами кредитного договору № 12.01.2024-100002710 від 12.01.2024, який підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, надання Товариством позичальнику кредитних коштів в розмірі 6000 грн та наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором в заявленому позивачем розмірі, яка нарахована відповідно до умов укладеного кредитного договору. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства підлягають задоволенню. В силу вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved