Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Представник позивача «Фінансової компанії «Європейська агенція з повернення боргів» Дараган Ю.О., звернулася до суду з позовом\~до [PERSON] та просить стягнути з неї на користь позивача суму заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 56670,80 грн., а саме: за договором про надання фінансового кредиту № 43670-02/2024 від 26 лютого 2024 року в розмірі 22750,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15750,00 грн. - сума заборгованості за процентами; за договором про споживчий кредит № 7766139 від 06 березня 2024 року в розмірі 11508,00 гри., з яких: 2820,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 7530,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 570,00 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; 588,00 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня); за договором про надання споживчого кредиту №7766112 від 07 квітня 2024 року в розмірі 22412,80 грн., з яких: 14000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1412,80 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7000,00 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафами. Одночасно позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати з оплати судового збору. Позовні вимоги\~обгрунтовує тим,\~що 26 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (надалі первісний кредитор ТОВ «Аванс Кредит») та відповідачкою було укладено договір про надання фінансового кредиту № 43670-02/2024, відповідно до умов якого, відповідачка отримала грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. Окрім того, 06 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі первісний кредитор ТОВ «Мілоан») та відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит №7766139, відповідно до умов якого, відповідачка отримала у борг кредитні грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. Також, 07 квітня 2024 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (надалі первісний кредитор) та відповідачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту №7766112, відповідно до умов якого, відповідачка отримала у борг кредитні грошові кошти в розмірі 14000,00 грн. Згідно з умовами кредитних договорів, відповідачка зобов`язалася повернути кредити, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Вказані кредитні договори були укладені в електронній формі та підписані відповідачкою за допомогою електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором. Первісні кредитори свої зобов`язання за умовами кредитних договорів виконали у повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти. У свою чергу відповідачка свої зобов`язання за кредитними договорами не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості. В подальшому, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" «надалі ТОВ «ФК ЄАПБ», на підставі укладених договорів факторингу, набуло права грошової вимоги до відповідачки за переліченими кредитними договорами у загальному розмірі 56670,80\~грн., зокрема: за договором про надання фінансового кредиту № 43670-02/2024 від 26 лютого 2024 року в розмірі 22750,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15750,00 грн. - сума заборгованості за процентами; за договором про споживчий кредит № 7766139 від 06 березня 2024 року в розмірі 11508,00 гри., з яких: 2820,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 7530,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 570,00 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; 588,00 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня); за договором про надання споживчого кредиту №7766112 від 07 квітня 2024 року в розмірі 22412,80 грн., з яких: 14000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1412,80 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7000,00 грн. - сума заборгованості за пенею, штрафами. У зв`язку з чим представник позивача просить задовольнити позов, стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати. У позовній заяві представник позивача просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, будучи належним чином двічі повідомленою про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення про її виклик (а.с.89, 91) в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 26 лютого 2024 року між первісним кредитом ТОВ «Аванс кредит» та відповідачкою було укладено договір про надання фінансового кредиту № 43670-02/2024 (а.с.56-58). Відповідно до п.1.1. кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (надалі кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.2. кредитного договору тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 26 лютого 2024 року. Дата погашення 24 червня 2024 року. Відповідно до п.1.4.1. кредитного договору, процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2. цього договору. Відповідно до п.2.17 кредитного договору введенням коду на сайті товариства клієнт підтверджує прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) товариства на укладення кредитного договору (електронний підпис накладається на оригінал договору). Відповідно до п.3.1. кредитного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.4.1. кредитного договору товариство має право: Вимагати від клієнта повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим договором і додатками до нього (п.4.1.1 кредитного договору). Стягнути заборгованість за даним договором в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України (п.4.1.3. кредитного договору). Без згоди клієнта відступити право вимоги за даним договором третій особі, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим договором, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення (п.4.1.4. кредитного договору). Відповідно до п.4.4. кредитного договору: клієнт зобов`язаний: своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором (п.4.4.2. кредитного договору). Виконувати інші обов`язки, передбачені договором (п.4.4.4. кредитного договору). Відповідно до п.7.6. кредитного договору підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті товариства. Даний договір було укладено в електронній формі та підписано відповідачкою за допомогою Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором W8875. До вказаного договору про надання фінансового кредиту № 43670-02/2024, представником позивача долучено додатки: графіки платежів (а.с.36 зворот -37, 40 зворот - 41); заявку на отримання кредиту (а.с.37 зворот); додаткові контактні дані позичальника (а.с.38) та паспорт споживчого кредиту, де визначено умови, порядок та строки надання та повернення кредиту (а.с.39-40). Окрім того, 06 березня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та відповідачкою, на підставі поданої 06 березня 2024 року відповідачкою заявки на отримання кредиту, було укладено договір про споживчий кредит №7766139 (індивідуальна\~частина)\~надалі по\~тексту -\~кредитний договір\~(а.с.31-36). Відповідно до п.1.1. кредитного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначені у п.1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Відповідно до п.1.2. кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 3000,00 грн. Відповідно до п.1.3. кредитного договору кредит надається строком на 345 днів, за умови виконання позичальником графіку платежів з 06 березня 2024 року. Відповідно до п.1.5. кредитного договору загальні витрати позичальника за кредитним договором складають 21367,50 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 24367,50 грн. Відповідно до п.1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту: 690,00 грн., яка нараховується за ставкою 23,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів нараховуються за ставкою 912,50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Відповідно до п.1.5.3. кредитного договору, проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування, нараховуються за ставкою 912,50 відсотків річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів. Відповідно до п.1.6. кредитного договору тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2.2., 2.2.3. цього договору. Відповідно до п.2.1. кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до п.2.4.1. кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в розмірі та у терміни, що встановлені у графіку платежів. Відповідно до п.6.1. кредитного договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Пунктом 6.3. кредитного договору передбачено, що приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому. Згідно з п. 6.4 кредитного договору укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Згідно з п. 6.5 кредитного договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Даний договір було укладено в електронній формі та підписано відповідачкою за допомогою Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором 624050. До вказаного договору про споживчий кредит №7766139 (індивідуальна частина), представником позивача долучено: графіки платежів (а.с.36 зворот -37, 40 зворот - 41); заявку на отримання кредиту (а.с.37 зворот); додаткові контактні дані позичальника (а.с.38) та паспорт споживчого кредиту, де визначено умови, порядок та строки надання та повернення кредиту (а.с.39-40). Окрім того 13 березня 2023 року між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» (та відповідачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту №7766139, відповідно до умов якого, відповідачка отримала у борг кредитні грошові кошти в розмірі 14000,00 грн. (а.с.10-18). Відповідно до п.1.2 кредитного договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п.1.3 кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 14000,00 грн. Відповідно до п.1.4 кредитного договору, строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Відповідно до п.1.5 кредитного договору, тип процентної ставки фіксована. Пунктом 1.5.1 кредитного договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Згідно з п. 1.5.2 кредитного договору знижена процентна ставка 1,54 % в день та застосовується відповідно до визначених договором умов. Відповідно п. 2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів зазначеної платіжної картки Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до пп.3 п.5.1 кредитного договору, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Даний договір було укладено в електронній формі та підписано відповідачкою за допомогою Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором С6105. До вказаного договору про надання споживчого кредиту №7766112, представником позивача долучено таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.18 зворот-19) та паспорт споживчого кредиту, де визначено умови, порядок та строки надання та повернення кредиту (а.с.7-9). Таким чином, судом встановлено, що дані кредитні договори були укладені в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а відповідачка підтвердила отримання та ознайомлення з інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредитів та погодилася на укладення договорів саме такого змісту, про що свідчить підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого на свій картковий рахунок отримала кредитні кошти. За умовами зазначених вище кредитних договорів, відповідачка зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Положеннями ст. ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В подальшому, ТОВ «ФК ЄАПБ» уклало з первісними кредиторами договори факторингу №19092024 від 19 вересня 2024 року, №28082024/2 від 28 серпня 2024 року, та №21112024 від 21 листопада 2024 року, на підставі яких позивач ТОВ «ФК ЄАПБ», набуло права грошової вимоги до відповідачки за переліченими кредитними договорами, що також підтверджується підписаними Актами прийому-передачі Реєстру прав вимоги та Витягами з реєстрів боржників (а.с.23-24,45-46,64-65). Відповідно до витягів з реєстрів боржників до договорів факторингу, ТОВ «ФК\~ЄАПБ» набуло\~право грошової\~вимоги до\~відповідачки в\~сумі 56670,80\~грн., з яких: за договором про надання фінансового кредиту № 43670-02/2024 в розмірі 22750,00 грн., де: 7000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 15750,00 грн. - заборгованість за процентами; за договором про надання споживчого кредиту № 7766112 в розмірі 22412,80 грн., де: 14000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1412,80 грн. - заборгованість за відсотками; 7000,00 грн. - заборгованість за пенею, штрафами. за договором про споживчий кредит № 7766139 в розмірі 11508,00 грн., де: 2820,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 7530,00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 570,00 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; 588,00 грн. - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня). Вказана заборгованість відповідачки також підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.25, 47, 66). Таким чином, встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування кредитами у повному розмірі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість. Отже, між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Згідно з ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини. У разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. Пунктом 5, ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, це одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 вищевказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферти) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Частиною 12 ст. 11 Закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до частини першої статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферти) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі наявні у постанові ВС від 12.01.2021 у справі №524/5556/19. З аналізу наявних у справі доказів вбачається, що кредитний договір підписаний відповідачкою за допомогою «самостійного введення одноразового ідентифікатора» в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора, що відповідає вищенаведеним приписам ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У справі, що розглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Проте відповідачкою не подано жодних доказів на спростування факту укладення кредитних договорів, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. Отже матеріалами справи встановлено, що відповідачка порушила зобов`язання з повернення кредитних коштів, та за нею обліковується прострочена заборгованість за наданими кредитами у зазначеному вище розмірі. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаними договорами, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Також відповідачкою не надано доказів на підтвердження належного виконання умов договорів. Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. Крім того, на час розгляду справи зазначені кредитні договори, за яким відповідачка отримала кредитні кошти, є чинними та недійсними у судовому порядку не визнавалися. Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що всупереч умовам кредитних договорів та наведеним нормам закону, відповідачка порушила строки та порядок погашення заборгованості за кредитними договорами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, оскільки при подачі позову позивачем було сплачено 3028,00 грн. судового збору, то понесені ним судові витрати слід стягнути з відповідачки. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved