Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач, [PERSON] ), представник адвокат Таволжанський М.В., звернувся з позовом до Головного управління\~Державної\~казначейської\~служби України\~у\~Харківській\~області (далі Відповідач) у якому просить стягнути з стягнути з Державного бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку відшкодування сплаченого адміністративного штрафу згідно постанови № 488 від 19.11.2024, та просить стягнути судові витрати з відповідача. В якості правових підстав звернення з позовом зазначає норми статтей 2, 17, 82, 83, 167, 170, 174, 326, 1212 Цивільного кодексу України. Ухвалою від 22.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 08 год. 20 хв. 10.06.2025. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник Позивача надав клопотання про розподіл судових витрат після винесення рішення у цій справі. Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив, у якому заперечує проти стягнення з Головного управління\~Державної казначейської\~служби України\~у Харківській\~області коштів, посилаючись на те що Відповідач не порушував прав Позивача та діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України. Вказує на те, що належним відповідачем у цій справі є Держава в особі [INFO] . Разом з цим, представник Відповідача наголосив, що заява Позивача від 14.03.2025 про повернення коштів, у зв`язку із скасуванням постанови про адміністративне правопорушення, була направлена до Головного управління з порушенням вимого пункту 6 Порядку без оригіналу виконавчого листа про стягнення коштів з Державного бюджету. У відповідь на зазначену заяву Головне управління листом від 24.03.2025 № 04-22/2162 повідомило заявника про неможливість стягнення коштів з державного бюджету по копії рішення суду, що не містить вимоги про стягнення коштів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача [INFO] у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, пояснення по суті заявлених позовних вимог не надав. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив, що 25.11.2024 [PERSON] сплатив адміністративний штраф у розмірі 17000,00 грн на виконання постанови № 488, від 19.11.2024, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 38 від 25.11.2024. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/22868/24 від 20.01.2025 скасовано постанову № 488 від 19.11.2024 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, винесену ТВО начальника [INFO] майором Валентином Євгеновичем Сєнним, провадження у справі закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 Цивільного кодексу України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Позивач обґрунтував вимогу про стягнення суми сплаченого ним адміністративного штрафу тим, що суд в адміністративній справі скасував постанову про застосування цього штрафу і сплачена до Державного бюджету України суму адміністративного штрафу після того, як підстава такого перерахування відпала (зокрема у разі скасування адміністративним судом постанови про застосування такого штрафу), може бути стягнута на користь платника згідно зі\~статею 1212 ЦК України\~як така, що утримується у бюджеті без достатньої правової підстави. За змістом абзацу першого частини третьої статті 17 ЦК України\~орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені\~Конституцією України\~та законом. Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (частина друга\~статті 45 Бюджетного кодексу України\~у редакції, чинній на час звернення до суду). Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци перший і п`ятий пункту 5 розділу І Порядку № 787). У випадках, встановлених\~Конституцією України\~та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 ЦК України). На момент сплати Позивачем адміністративного штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу, і тому не можна вважати що Позивач сплатив кошти помилково. Так само, з огляду на обставини справи, немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначено у постанові. З огляду на набрання законної сили судовим рішенням суду про скасування постанови та закриття провадження у справі, відповідна юридична підстава припинила існування. Після скасування судом постанови про застосування штрафу платник, згідно зі\~статтею 1212 ЦК України,\~має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів, як таких що утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див., наприклад, постанови від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)). Оскільки рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/22868/24 від 20.01.2025 скасовано постанову № 488 від 19.11.2024, правові підстави утримання таких коштів у бюджеті відсутні. Проте, у позові Позивач зазначає що кошти належить стягнути на користь Позивача саме з Державного бюджету України, а не з [INFO] за рахунок його бюджетних асигнувань. Вказує, що це відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16, згідно з яким законодавство не передбачає необхідності зазначення суб`єкта виконання судового рішення (органу, через який треба перераховувати кошти), номера чи виду рахунку, з якого їх слід стягнути (списати). Разом із тим, у розділі "Щодо суб`єктивного складу учасників такого спору", зазначеної Позивачем постанови Великої Палати Верховного Суду, зазначено: "6.16. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). 6.17. Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. 6.18. При цьому в господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник. 6.19. Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Відділ примусового виконання (дії якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Казначейська служба\~(яка\~відповідно до\~законодавства є\~органом,\~який здійснює\~повернення коштів\~з державного\~бюджету) ." У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. За клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі відповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин суд залучає його чи їх до участі у справі, що визначено\~статтею 51 ЦПК України. Натомість, Позивач визначив Відповідачем у спорі Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, не заявляв клопотання про заміну відповідача, отже розпорядився своїми правами на власний розсуд і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій, що відповідає статті 12 ЦПК України. Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19, від 20.01.2021 у справі 203/2/19). Враховуючи вищевикладене, те що Позивач звернувся з позовом тільки до Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області, зміст постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16, з якого можна дійти висновку, що у подібних правовідносинах (подібність у цьому випадку полягає у сплаті грошових коштів до Державного бюджету України на підставі дій певного органу, яка через судове оскарження припинила існування) співвідповідачем має бути особа, дії якої призвели до сплати штрафу, відсутність клопотання Позивача відповідно до частини першої статті 51 ЦПК України, суд відмовляє в позові. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на Позивача, підстави для вирішення клопотання Позивача про розподіл інших судових витрат наразі відсутні.

Outcome: dismissed