Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в уточненій редакції якого просить суд стягнути з Департаменту патрульної поліції, шляхом відшкодування Державною казначейською службою України за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України, на його користь 2\~253\~420 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди та 804 грн. 16 коп. в рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди (упущена вигода), а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 січня 2019 року, о 23 год. 55 хв., він повертався додому, біля будинку 10 по вул. Соборності в м. Кривому Розі, підійшов до таксиста та запитав вартість проїзду до свого дому, на що таксист назвав йому нереально велику суму, після чого він викликав поліцію, щоб встановити дані водія та повідомити про нього службу таксі. Однак, поліцейські прибувши за його викликом, поводились упереджено, провокували конфлікт, принижували його честь та гідність, наділи на нього кайданки та позбавили його волі, після чого сфальшували на нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2019 року по справі №210/39/19 він був повністю оправданий за відсутністю складу правопорушення. Протиправна поведінка поліцейських призвела до порушення його громадянських прав, оскільки замість його захисту, поліцейські у незаконний спосіб позбавили його волі, піддали його тортурам, принижуючи як людину. Окрім того, позивач зазначає, що він зазнав приниження честі, гідності, престижу та ділової репутації у зв`язку з фальшуванням проти нього адміністративної справи, він зазнав моральних переживань у зв`язку з відвідуванням численних судових засідань, порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та відриву від звичайних професійних занять. Так, завдану йому моральну шкоду він оцінює в 2\~253\~420 грн. 00 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути на його користь матеріальну шкоду у розмірі 804 грн. 16 коп., яку він розраховує як компенсацію держави за кожну явку до суду з приводу скасування незаконного протоколу, тобто 201 грн. 04 коп. (мінімальна заробітна плата за один робочий день у 2019 році) помножити на кількість судових засідань. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Представник Департаменту патрульної поліції у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та підтримала наявний у матеріалах справи відзив на позов, в якому зазначено про те, що викладені позивачем у позовній заяві обставини не відповідають дійсності, а матеріали справи не містять доказів заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди. Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, але матеріали справи містять наданий представником відзив на позов, згідно з яким зазначено, що Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області не є належним відповідачем у цій справі та, що позивачем в своїх обґрунтуваннях та доводах, що наведені у позовній заяві не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди. Третя особа - інспектор ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Карачун С.Л. у судове засідання не з`явився, але матеріали справи містять надані ним письмові пояснення, згідно з якими він заперечує проти позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що прибувши зі своєю напарницею за викликом по лінії «102» на адресу: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 10, до них звернувся позивач у цій справі, який повідомив, що у нього виник конфлікт із таксистом з приводу високої плати за проїзд. В ході бесіди з ініціатором виклику, ними було виявлено, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки мав нечітку ходу, мову та почервоніння обличчя, крім цього грубо викрикував, вживав нецензурні висловлювання, при цьому на законні вимоги припинити правопорушення не реагував, висловлювався в грубій формі на адресу працівників поліції, погрожував їм фізичною розправою. Так, оскільки позивач на зауваження працівників поліції не реагував та продовжував протиправну поведінку, останнього було затримано та доставлено до Металургійного ВП КВП для складання адміністративних протоколів за ст.ст. 178, 185 КУпАП. Крім цього, доставка позивача до відділення поліції також не припинила його протиправної поведінки, позаяк він продовжив свою зухвалу поведінку, погрожував працівникам поліції, гучно викрикував вживаючи нецензурну лайку та зробив різкий рух стиснутою в кулак рукою до обличчя працівника поліції. Також звернуто увагу суду на те, що відповідно до долученого позивачем до матеріалів справи рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №210/39/19 від 06.03.2019 року про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст. 185 КУпАП, про неправомірність застосованого до нього адміністративного затримання нічого не зазначено. У зв`язку з викладеним, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, 02 січня 2019 року інспектором 2 взводу 2 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Карачун С.Л. відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №164638, згідно якого 01 січня 2019 року, о 22 год. 55 хв., по вул. Соборності, 10 в м. Кривому Розі, позивач, знаходячись в громадському місці у п`яному вигляді (нечітка мова, хода, почервоніння обличчя) висловлювався у грубій формі, на законну вимогу припинити правопорушення, а саме висловлюватись у громадському місці, не відреагував, при цьому висловлювався в грубій формі на адресу поліцейських, погрожував їм фізичною розправою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КУпАП. Разом з тим, 02 січня 2019 року інспектором 2 взводу 2 роти 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Бойченко О.О. відносно позивача було складено протокол про адміністративне затримання, згідно якого позивач 01 січня 2019 року, о 23 год. 50 хв., був доставлений у службове приміщення Металургійного відділення поліції, у зв`язку з вчиненням ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, для припинення правопорушення, встановлення особи, складання адміністративних матеріалів. Постановою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2019 року (справа №210/39/19) провадження по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п. 8-9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно\~ст. 56 Конституції України\~передбачено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені\~ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статті\~1173,\~1174 ЦК України\~є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ч. 1 ст. 1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ч. 1 ст. 1174 ЦК України). Наведеними правовими нормами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади чи місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. Проте цими приписами встановлена обов`язковість інших трьох елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідним для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Усталеним у доктрині цивільного права та національній судові практиці є підхід, за якого для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; шкода; причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.03.2019 року у справі №712/7385/17 сформулювала висновок, що дії суб`єкта владних повноважень щодо складання протоколу без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують її права. Верховний Суд у постанові від 22.06.2023 року у справі №752/5417/19 зробив висновок, що протокол є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях особи. Протокол фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є рішенням, що створює правові наслідки і не змінює стан суб`єктивних прав особи, оскільки таким рішенням є постанова, яка приймається на підставі протоколу. Велика палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2025 року по справі №335/6977/22, аналізуючи питання чи є факт складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції у разі подальшого закриття справи судом у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення підставою для відшкодування моральної шкоди особі, стосовно якої складено протокол, зробила наступні висновки. На патрульного поліцейського під час складення протоколу про адміністративне правопорушення покладено відмінну функцію ніж та, яку має виконати суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Фактично на уповноважену особу підрозділу поліції покладена обмежена функція, а саме збирання та фіксація доказів стосовно обставин події, що відбулася. Оцінку доказів патрульний поліцейський повинен здійснити такою мірою, як це потрібно для визначення ймовірної особи, дії якої містять ознаки складу адміністративного правопорушення. Висновки поліцейського є вірогідними та не мають для суду заздалегідь визначеного значення. Дії особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ймовірно містять ознаки адміністративного правопорушення, але остаточні висновки, зокрема й про дійсно винну у правопорушенні особу, має зробити виключно суд. Отже, дії зі складання протоколу про адміністративне правопорушення не породжують правових наслідків для особи, щодо якої складено такий протокол, крім тих, що пов`язані з розглядом такого протоколу судом. Протокол про адміністративне правопорушення, який є офіційним процесуальним документом, складається уповноваженою особою у встановленій формі і повинен містити відомості, потрібні для розгляду справи по суті, зокрема зазначення характеру адміністративного правопорушення та нормативного акта, який передбачає відповідальність за таке правопорушення. Протиправність дій чи бездіяльності посадової особи або органу є одним з обов`язкових елементів, встановлення якого створює сукупність підстав для виникнення обов`язку з відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, оскільки за змістом статей\~1173,\~1174 ЦК України\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана не будь-якими, а саме незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади чи його посадової особи. Під протиправністю потрібно розуміти безпосередню суперечність (невідповідність) рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта. Процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які полягають у фіксації адміністративного правопорушення, можуть бути оцінені на предмет відповідності закону чи іншому нормативному акту судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оцінка таких дій без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності сукупно з іншими доказами є неможливою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст. 185 КУпАП,\~здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів (ст. 221 КУпАП). Згідно зі ст.\~252\~КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed