Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

08 квітня 2025 року КП «Смілакомунтеплоенерго», через систему «Електронний суд», звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь борг за надання послуг з постачання теплової енергії (в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення та за абонентське обслуговування) за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року в розмірі 7122 гривні 92 копійки, втрати від інфляції в сумі 728 гривень 42 копійки, 3% річних в сумі 185 гривень 28 копійок, пеню в розмірі 224 гривні 53 копійки, а також судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 01 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго», є надавачем послуг в сфері теплопостачання згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року за №70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», в тому числі і у житлове приміщення, квартиру, відповідача, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року (опубліковано на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua/). Згідно з відповіддю виконавчого комітету Смілянської міської ради №1083/02-50 від 05 березня 2025 року, квартира [ADDRESS] , на підставі розпорядження органу приватизації ВК №134-РП, була передана у приватну власність 22 січня 1997 року наймачу [PERSON] , 1972 року народження, зі складом сім`ї 2 особи. Станом на 03 березня 2025 року в квартирі зареєстровані [PERSON] з 1989 року та [PERSON] з 2001 року. Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на [PERSON] . Від іншого співвласника квартири заяви про поділ особового рахунку, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», не надходило, а тому позов пред`являється до особи, на яку відкрито особовий рахунок. Відповідач не належним чином виконує обов`язок по оплаті за отримані послуги з постачання теплової енергії (в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення) та за абонентське обслуговування, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року включно в розмірі 7122 гривні 92 копійок. Не виконання обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг порушує права позивача щодо отримання плати за надані послуги, порушує фінансовий стан підприємства та спричиняє збитки. Нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №83 від 28 лютого 2019 року, №511 від 21 жовтня 2021 року, №392 від 30 вересня 2022 року, №365 від 28 вересня 2023 року та №506 від 26 вересня 2024 року. У будинку [ADDRESS] встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії тепловий лічильник, згідно ст.3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Нарахування за послуги здійснювалося за тарифами, що діяли у відповідний період та згідно показників засобу обліку теплової енергії з розрахунку на опалювальну площу квартири (наприклад, за січень 2023 року за теплову енергію нараховано 0,173851913 Гкал * 2300,21 грн/Гкал = 399 гривень 90 копійок), де: Гкал кількість спожитої теплової енергії (в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення), грн./Гкал тариф у зазначений період). Зобов`язання по укладенню договору покладено на споживача, а договір на надання житлово-комунальних послуг є договором приєднання. Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, згідно якого КП «Смілакомунтеплоенерго» як виконавець надає споживачам послуги, є договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України та публічним договором згідно ст.633 ЦК України. Відповідно до п.4 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Згідно п.5 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Порядок нарахування та оплати за спожиті послуги, передбачено п.30-39 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року. У відповідності до п.31 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, вартість послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію. Тарифи на послуги з постачання теплової енергії за спірний період, затверджені вищевказаними рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради. Інформація про зміну тарифу доводилася до відому споживачів в установленому законодавством порядку та відповідно до умов договору шляхом опублікування на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. Факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира споживача підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку, про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються згідно до рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради. Оскільки відповідач споживав надані послуги, не відмовлявся від них у законному порядку, то згідно ст.205, 901-903 ЦК України, договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір). Згідно ст.549-551 ЦК України та у п.45 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків. Розрахунок пені, 3% річних та втрат від інфляціє додаються до позовної заяви. З врахуванням продовження строку ст.257 ЦК України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), та на період дії воєнного стану, стверджує, що вимоги заявлені у межах строку позовної даності. З врахуванням вищевикладених обставин, позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 10 квітня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, відповідачу роз`яснено право на подання до суду відзиву на позовну заяву та встановлено відповідний строк. 23 квітня 2025 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. 30 квітня 2025 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому останній звертає увагу суду на формулювання позивачем позовної заяви, яка, на його думку, вводить в оману, оскільки з неї випливає, що відповідач отримує постачання теплової енергії в своє помешкання, і додатком «в тому числі» ідуть загальнобудинкові потреби опалення, що є неправда. У квартирі відповідача, за адресою [ADDRESS] , встановлено індивідуальне газове опалення з 2003 року і приміщення від`єднано від системи централізованого опалення. Вказує, що згідно ст.13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022): фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. З боку відповідача відсутня заява-приєднання, сплата рахунка та факт отримання послуги. Згідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та території України від 28 грудня 2021 року №358): загальнобудинкові потреби на опалення витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку; місця загального користування загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокої квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; опалювальне приміщення приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Отже, в розрахунок наданої теплової енергії повинні включатися місця загального користування, які є опалювальними приміщеннями, тобто обладнані нагрівальними приладами (батареями опалення), від яких і мають отримувати теплову енергію в опалювальний період. В місцях загального користування будинку [ADDRESS] відсутні нагрівальні прилади, тому, згідно вищевказаної Методики, ці місця загального користування не можуть бути включені в розрахунок надання послуги теплопостачання, тобто факту отримання послуги теплопостачання немає і відповідно немає приєднання споживача, у даному випадку відповідача, до умов індивідуального договору, а включення до розрахунку надання послуги теплопостачання місць загального користування є фальсифікацією цього розрахунку з боку позивача. Крім того, на думку відповідача, позивач вдається до таких порушень законодавства України та маніпуляцій: 1. Згідно «Правил надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022, та п.2 «Індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії», складеного самим позивачем, і опублікованого 29 жовтня 2021 року на сайті Смілянської міської ради, де вказано, що «договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів\~ моменту розміщення на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради», тобто 28 листопада 2021 року. Але, згідно наданих позивачем документів, нарахування за послуги, позивач починає не з дати, коли договір набирає чинності, а на 30 днів раніше; 2. Надані позивачем, як база нарахувань, «Акти зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії» - двох теплових лічильників на трубах теплопостачання будинку [ADDRESS] , за такі дати: 01 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, 30 грудня 2021 року, 31 січня 2022 року, 28 лютого 2022 року, 31 березня 2022 року, 07 квітня 2022 року, 30 листопада 2022 року, оформлені з порушенням, а саме в них не вказано заводські номери лічильників, тому ці акти, на думку відповідача, є недійсними, і не можуть використовуватись для проведення розрахунків, які провів позивач; 3. Згідно п.5 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022, «у разі укладення публічних договорів приєднання детальні вимоги до якості послуги та іншу необхідну інформацію (адреса, опалювальна площа (об`єм) будинку, максимальне теплове навантаження будинку, наявність чи відсутність індивідуального теплового пункту, наявність чи відсутність вузла (вузлів) комерційного обліку тощо) для кожного багатоквартирного будинку окремо виконавець розміщує на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті», де виконавець це позивач, згідно наданих ним до позовної заяви документів. Всупереч вказаних вимог, позивач не розмістив такі дані для будинку [ADDRESS] , ні на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування, ні на власному веб-сайті. Більше того, на лист від ОСБЖБ «Пролісок», вих. №6 від 06 листопада 2024 року, для визначення факту надання послуг теплопостачання та комісійної фіксації відсутності приладів опалення в місцях загального користування будинку [ADDRESS] , позивач відповів листом №2572 від 12 листопада 2024 року, в якому повідомив, що його представник 08 листопада 2024 року в присутності Голови правління ОСБЖБ «Пролісок» встановив, що теплоносій відповідає встановленим нормам. Від комісійної фіксації відсутності приладів опалення в місцях загального користування, представник позивача відмовився, хоча ці дані необхідні позивачу для виконання п.5 Правил. Ненадання позивачем розгорнутої калькуляції нарахованих послуг суду та відповідачу, робить неможливим встановлення факту правомірності таких нарахувань, так і визнання правдивості саме такої суми коштів, що вказана позивачем у позовній заяві. Відповідач заперечує проти позову позивача з вищевказаних підстав та просить суд: витребувати з позивача письмове пояснення, яким чином надавалася відповідачу послуга з теплопостачання і надати розгорнуту калькуляцію нарахованих йому за це коштів; залишити без розгляду позовну заяву КП «Смілакомунтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з постачання теплової енергії, в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення та за абонентське обслуговування, в розмірі 8261 гривня 15 копійок; у разі відмови позивача надати вищевказані пояснення, повністю відмовити у позовних вимогах КП «Смілакомунтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з постачання теплової енергії, в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення та за абонентське обслуговування; судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви, стягнути з позивача; стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати у сумі 302 гривні 82 копійок сплаченого судового збору за подану заяву про скасування судового наказу, який було скасовано судом (справа №703/2462/24, 2-н/706/229/24). 06 травня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшла відповідь позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» на відзив, в якій позивач зазначає, що дійсно, квартира відповідача від`єднана від централізованого опалення, однак згідно п.6 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №380, виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам за договором з колективним споживачем, колективним договором, індивідуальним договором, договором з власником (користувачем) будівлі до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі). Звертає увагу суду та відповідача, що згідно абз.6 п.14 вказаних Правил, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутріньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Витрати на загальнобудинкові потреби опалення залежать тільки від кількості спожитої будинком теплової енергії (за даними лічильника) та розраховуються відповідно до опалювальної площі нерухомого майна кожного абонента, а тому посилання відповідача на відсутність елементів опалення в місцях загального користування, на думку позивача, не заслуговують на увагу. Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення розраховується за встановленою у Методиці формулою. До даного часу, КП «Смілакомунтеплоенерго» офіційно не отримувало від співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] або уповноваженої особи ОСБЖБ «Пролісок» даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, тому обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення визначається спрощено з врахуванням етажності будинку, відповідно до п.8 розділу ІV Методики. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреби опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Оскільки весь будинок [ADDRESS] не від`єднано від мережі (системи) теплопостачання і теплова енергія, яка постачається позивачем до будинку розподіляється, в тому числі і на загальнобудинкові потреби опалення (місця загального користування і допоміжні приміщення), тому відповідач в силу вимог закону зобов`язаний нести витрати на утримання спільного майна оплачувати послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення. Крім того, у відповіді на відзив відображені формули, визначені Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315, в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358, на підставі яких розраховано заборгованість відповідача за надання послуг з постачання теплової енергії, а також приклади застосування таких формул при розрахунках вказаної заборгованості відповідача. За вказаних обставин, позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» вважає, що позовна заява є обґрунтованою, а тому просить задовольнити у повному обсязі. 13 травня 2025 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] на відповідь на відзив, в якому відповідач виклав обставини, які є аналогічним обставинам, що зазначені у відзиві на позовну заяву. Крім того вказав, що спрощене нарахування не обов`язкове, а може бути застосоване за конкретної та єдиної умови відсутність у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах. В той же час, п.5 Правил вимагає від позивача мати цю інформацію, чим фактично забороняє використання спрощених розрахунків. Свідомо ігноруючи цей пункт, позивач не розмістив інформацію, яку вимагає закон, для будинку [ADDRESS] , ні на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування, ні на власному веб-сайті, чим порушив законодавчо закріплене право відповідача на доступ до інформації по якості та кількості послуг. Позивач не спростовує та не заперечує, тобто погоджується з фактами свідомого порушення ним чинного законодавства України, прав відповідача, і маніпуляцій при проведенні нарахувань за послуги відповідачу. З врахуванням викладеного, відповідач [PERSON] просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 09 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування у позивача письмових пояснень і наданні розгорнутої калькуляції нарахованих коштів, а також у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що листом №1083/02-50 від 05 березня 2025 року виконавчий комітет Смілянської міської ради, на лист від 26 лютого 2025 року №378 щодо надання інформації про користувача квартири [ADDRESS] , повідомило КП «Смілакомунтеплоенерго» про те, що вищевказану квартиру було передано у приватну власність 22 січня 1997 року розпорядженням органу приватизації виконавчого комітету №134-РП наймачу [PERSON] , 1972 року народження, зі складом сім`ї 2 особи. Станом на 03 березня 2025 року у квартирі зареєстровані: [PERSON] з 1989 року; [PERSON] з 2001 року. Розпорядження органу приватизації №134 від 22 січня 1997 року про передачу у власність вищевказаної квартири знаходиться на зберіганні архівного відділу виконавчого комітету (а.с.8). Відповідачем [PERSON] не заперечуються обставини, які викладені у вищевказаному листі щодо належності його на праві власності квартири [ADDRESS] . Згідно Відомості про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , за даною адресою зареєстровані: 1. [PERSON] , [INFO] , з 04 січня 1989 року; 2. [PERSON] , [INFO] , з 28 вересня 2001 року (а.с.9). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач [PERSON] як споживач комунальних послуг, які надаються позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» до квартири [ADDRESS] , має особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов`язує. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.. Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до п.3 ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем\~ послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №70 від 23 лютого 2018 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» вирішено: 1). Визначити виконавців житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності, зокрема, КП «Смілакомунтеплоенерго» з 01 лютого 2018 року; 2). Виконавці житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм несуть повну відповідальність, передбачену чинним законодавством, за ненадання або неякісне надання послуг (а.с.22). Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №83 від 28 лютого 2019 року «Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго», №511 від 21 жовтня 2021 року, №392 від 30 вересня 2022 року, №365 від 28 вересня 2023 року та №506 від 26 вересня 2024 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, інших споживачів для комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення, зокрема, для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії: рішенням №83 2300,21 грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №511 2544,00 грн/Гкал; рішенням №392 2742,86 грн/Гкал; рішенням №365 2945,02 грн/Гкал; рішенням №506 2300,21 грн/Гкал (а.с.23, 24-25, 26-27, 28-29, 30-32). Згідно п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання\~ інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та\~ поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Граничний розмір плати за абонентське обслуговування визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21 серпня 2019 року №808, зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №928 від 01 вересня 2021 року. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2021 року №869 та затвердженого на підприємстві розрахунку плати за абонентське обслуговування на одного абонента для споживачів послуги з постачання теплової енергії в багатоквартирному будинку, яке не перевищує граничного розміру передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №808, директором КП «Смілакомунтеплоенерго» видано накази №242 від 21 жовтня 2021 року, №80 від 30 вересня 2022 року, №80 від 12 вересня 2023 року та №63 від 19 вересня 2024 року «Про встановлення плати за абонентське обслуговування», якими вирішено встановити розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента на місяць для послуги з постачання теплової енергії, що надається споживача багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами щомісяця протягом року (а.с.33, 33-взорот, 34, 34-зворот).\~\~ Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: 2) виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; 5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; 13) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. 29 жовтня 2021 року на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua опубліковано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року (а.с.15-21). Згідно п.1 Індивідуального договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно до п.2 Індивідуального договору, даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради http://smila-rada.gov.ua. Згідно п.4 Індивідуального договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Відповідно до п.5 Індивідуального договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Згідно п.11 Індивідуального договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315. Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал). Відповідно до п.23 Індивідуального договору, зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії (приладів-розподілювачів теплової енергії) здійснюється щомісяця споживачем, крім випадів, коли зняття таких показань здійснюються виконавцем за допомогою системи дистанційного зняття показань. Згідно п.30 Індивідуального договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (Офіційний вісник України, 2019 р., №71, ст.2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плата за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця: http://smila-rada.gov.ua/content/nakaz-vid-21102021-no-242. Відповідно до п.31 Індивідуального договору, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Згідно п.32 Індивідуального договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігається з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Відповідно до п.33 Індивідуального договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Згідно п.34 Індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до п.36 Індивідуального договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли не зазначений споживачем період виникнення переплати, виконавець має право зараховувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу. Згідно п.37 Індивідуального договору, у разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу у тому порядку: в першу чергу в рахунок плати за послуги; в другу чергу в рахунок плати за абонентське обслуговування. Відповідно до п.38 Індивідуального договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору. Згідно пп.1 п.40 Індивідуального договору, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами цього договору. Відповідно до пп.3 п.41 індивідуального договору, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. Згідно пп.5 п.42 Індивідуального договору, виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору. Відповідно до пп.1-2 п.43 Індивідуального договору, виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами цього договору; забезпечити надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору. Відповідно до п.51-52 Індивідуального договору, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. За змістом положень ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до норм ст.641, 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, само собою, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц). Як вбачається з актів подачі теплоносія від 25 жовтня 2021 року, від 01 листопада 2022 року, від 01 листопада 2023 року, від 05 листопада 2024 року, які складені представниками КП «Смілакомунтеплоенерго» та ОСББ, теплоносій від котельні №25 подано по тепловому лічильнику, зокрема до будинку [ADDRESS] (а.с.35-36). Факт подачі теплоносія позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» у вищевказані дати до будинку [ADDRESS] , в якому знаходить квартира [ADDRESS] , власником якої є відповідача [PERSON] , останнім не заперечується. Відповідно до актів зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії від 01 листопада 2021 року, від 01 грудня 2021 року, від 30 грудня 2021 року, від 31 січня 2022 року, від 28 лютого 2022 року, від 31 березня 2022 року, від 07 квітня 2022 року, від 30 листопада 2022 року, 30 грудня 2022 року, від 31 січня 2023 року, 28 лютого 2023 року, від 31 березня 2023 року, від 30 листопада 2023 року, від 29 грудня 2023 року, від 30 січня 2024 року, від 29 лютого 2024 року, від 01 квітня 2024 року, від 29 листопада 2024 року, від 30 грудня 2024 року, від 30 січня 2025 року, від 28 лютого 2025 року та 01 квітня 2025 року, представником КП «Смілакомунтеплоенерго» (виконавець) та представником ОСББ (споживач) здійснювалося зняття показників теплового лічильника та засобів комерційного обліку теплової енергії, що розташований, зокрема на будинку [ADDRESS] . При цьому, споживач претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) жодного разу не мав (а.с.37-42). У відзиві на позовну заяву відповідача [PERSON] вважає, що надані позивачем акти зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії від 01 листопада 2021 року, від 01 грудня 2021 року, від 30 грудня 2021 року, від 31 січня 2022 року, від 28 лютого 2022 року, від 31 березня 2022 року, від 07 квітня 2022 року та від 30 листопада 2022 року оформлені з порушенням, а саме в них не вказано заводські номери лічильників, тому ці акти, на його думку, є недійсними. Суд звертає увагу, що достовірність викладеної у вищевказаних актах зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії інформації підтверджена головою ОСББ, яке створено, зокрема співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , як представником споживача, тобто представником співвласників вказаного багатоквартирного будинку. При цьому, відповідач [PERSON] , посилаючи на недійсність вищевказаних актів зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії, не заперечує інформацію, яка зазначена у графі «показники на момент зняття даних», та не надає доказів, що така інформація не відповідає дійсності. Сам по собі факт відсутності у вищевказаних актах зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії відомостей про заводські номери лічильників, з яких представником позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» разом з головою ОСББ, яке створено, зокрема співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , здійснено зняття показів, які зазначені у цих актах, з урахуванням відсутності доказів, які б свідчили про відсутність встановлених на вищевказаному багатоквартирному будинку теплових\~ лічильників, на дату складання актів, а також, що такі теплові лічильники мали інші показники, ніж ті, які відображені у актах, не є підставою для визнання таких актів недійсними. За вказаних обставин, суд не знаходить підстав для визнання недійсними актів зняття показників засобів комерційного обліку теплової енергії від 01 листопада 2021 року, від 01 грудня 2021 року, від 30 грудня 2021 року, від 31 січня 2022 року, від 28 лютого 2022 року, від 31 березня 2022 року, від 07 квітня 2022 року та від 30 листопада 2022 року, а відтак не підстав для прийняття до уваги доводів відповідача [PERSON] про недійсність вказаних актів.\~\~ Також, у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] стверджував та це не заперечує позивач КП «Смілакомунтеплоенерго», що квартира [ADDRESS] , у передбачений законодавством України спосіб, відключена від мереж централізованого опалення, та у вказаному будинку відсутні елементи опалення місць загального користування. Відповідно до п.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну (передати майно, виконати роботи, надати послуги, оплатити гроші тощо) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1.ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чині відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами у порядку, визначеному цією статтею та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315. Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Згідно п.14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315. Відповідно до п.38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Згідно пп.11 п.40 Індивідуального договору, споживач має право відключитись від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 року №169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).\~ За вказаних обставин, відключення квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] , від систем централізованого опалення, не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, у зв`язку з чим посилання відповідача [PERSON] на відключення вказаної квартири від систем централізованого опалення та відсутність у зазначеному будинку елементів опалення в місцях загального користування не є підставою для відмови вимоги позивача про стягнення з нього боргу за надання послуги з постачання теплової енергії, а саме на загальнобудинкові потреби, які також включають у себе обсяг теплової енергії на опалення допоміжних приміщень будинку та обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, та з абонентського обслуговування, які нараховують незалежно від наявності або відсутності елементів опалення в місцях загального користування. З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги положення Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, а також відсутність доказів, які свідчать про те, що багатоквартирний будинок [ADDRESS] , від`єднано від мережі централізованого опалення, суд приходить до висновку про отримання відповідачем [PERSON] від позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з теплової енергії в частині постачання такої енергії загальнобудинкові потреби опалення та відповідач [PERSON] приєднався до умов Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, внаслідок чого посилання відповідача на не приєднання до умов вказаного договору судом не приймають до уваги. У розділі II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 зазначено, що розподіл теплової енергії у будинку здійснюється між усіма споживачами. Згідно п.2 розділу III Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20 %; двоповерхова -18 %; триповерхова - 16 %; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12 %; шестиповерхова та вище - 10 %. За рішенням співвласників будівлі зазначені частки споживання теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, можуть визначатися із застосуванням понижувального коефіцієнта від 0,2 до 0,9 залежно від теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій, зокрема характеристик заповнення дверних віконних, балконних та дверних блоків, наявності тамбурів, якості теплоізоляції інженерних систем тощо, або за рішенням співвласників для визначення частки може застосовуватися підвищувальний коефіцієнт від 1,1 до 2 залежно від наявності та технічного стану опалювальних приладів в МЗК та допоміжних приміщеннях, стану теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій. Рішення про їх застосування або зміну приймається в міжопалювальний період, про що співвласники будівлі письмово повідомляють виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358, Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, викладено в новій редакції, яка набрала чинності 28 січня 2022 року. Відповідно до п.1 розділу II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд) визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. Згідно п.2 розділу II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення (Qопбуд) у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень (Qпр), забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (Qопз.п.б) будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії (?i Qвідкл.і), що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, у відповідності формули. Відповідно до п.5 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), у разі відсутності встановлених вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається відповідно до проекту будівлі/будинку або за результатом енергоаудиту. Рішення про застосування (не застосування) результатів енергетичного аудиту приймається співвласниками будівлі/будинку в міжопалювальний період, про що письмово повідомляється виконавець розподілу комунальної послуги. Згідно п.8 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Відповідно до п.9 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qз.б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку. Як вбачається з виписки по рахунку за постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування по особовому рахунку № [NUMBER] , за яким споживачем є відповідач [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , останньому, за надані позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з постачання теплової енергії, у тому числі місця загального користування та абонентське обслуговування, нараховано за періоди з жовтня 2021 року по березень 2022 року, з листопада 2022 року по березень 2023 року, з листопада 2023 року по березень 2024 року та з листопада 2024 року по березень 2025 року до сплати у загальній сумі 7122 гривні 92 копійки, з яких: 6027 гривень 79 копійок - послуги з постачання теплової енергії, у тому числі місця загального користування та абонентське обслуговування; 1095 гривень 48 копійок абонплата. При цьому, відповідач [PERSON] жодного платежу не здійснив (а.с.10). Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідачем [PERSON] не заперечує факт несплати вищевказаних нарахувань. У відповіді на відзив позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» викладено приклад розрахунку загальної суми нарахувань на загальнобудинкові потреби опалення по квартирі [ADDRESS] , з урахуванням загальної площі будинку та площі квартири відповідача, який здійснений на підставі положень Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358) та є арифметично правильним. Відповідачем [PERSON] не заперечуються площі його квартири та багатоквартирного будинку, в якому знаходиться його квартира, які були враховані позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» при здійсненні вищевказаного розрахунку. Натомість, у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] вказує на невиконання позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» вимог п.5 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), а у запереченні на відповідь на відзив зазначає, що спрощене нарахування не обов`язкове, а може бути застосоване за конкретної та єдиної умови відсутність у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, а п.5 Правил вимагає від позивача мати цю інформацію, чим фактично забороняє використання спрощених розрахунків. Відповідно абз.2 п.5 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), у разі укладення публічних договорів приєднання детальні вимоги до якості послуги та іншу необхідну інформацію (адреса, опалювана площа (об`єм) будинку, максимальне теплове навантаження будинку, наявність чи відсутність індивідуального теплового пункту, наявність чи відсутність вузла (вузлів) комерційного обліку тощо) для кожного багатоквартирного будинку окремо виконавець розміщує на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Суд звертає увагу, що вищевказаним положенням Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022) на позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» не покладено обов`язку отримання даних щодо МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, та жодним чином не забороняє позивачу КП «Смілакомунтеплоенерго» проводити розрахунки обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби опалення, на підставі положень п.8 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), як на цьому наполягає відповідач [PERSON] . Доказів наявності у розпорядженні позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, в будинку [ADDRESS] , або надання таких даних співвласниками вказаного багатоквартирного будинку, матеріали справи не містять та відповідачем [PERSON] не надано. Положення п.8 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358) є чинними та заборона їх застосування законодавством України, у тому числі абз.2 п.5 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), не встановлена. За вказаних обставин, суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що п.5 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022) вимагає від позивача мати дані щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або дані щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, та фактичну заборону використання спрощених розрахунків, вказаним пунктом Правил. Сам по собі факт нерозміщення позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті відомостей, передбачених\~ абз.2 п.5 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), з урахуванням відсутності, як це вбачається з матеріалів справи, у відповідача [PERSON] претензій щодо якості та кількості наданих послуг, не є підставою для звільнення останнього від сплати наданої йому позивачем послуги з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби. Згідно п.37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Таким чином, набрання чинності Індивідуальним договору про надання послуг з постачання теплової енергії 28 листопада 2021 року, до якого приєднався відповідач [PERSON] , з урахуванням вищевказаних положень Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), не звільняє відповідача [PERSON] від оплати послуги, отриманої ним до укладення вказаного договору, внаслідок чого суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] , як на підставу для задоволення позовних вимог, на те, що згідно наданих позивачем документів, нарахування за послуги, позивача починає не з дати, коли договір набирає чинності, а на 30 днів раніше. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем [PERSON] , який хоча і заперечує достовірність здійснених позивачем розрахунків, стверджуючи про вчинення маніпуляцій при їх складанні, однак своїх контррозрахунків не здійснив та до матеріалів справи не приєднав, суд приходить до висновку, що розрахунки заборгованості відповідача [PERSON] по за постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування з жовтня 2021 року по березень 2025 року здійснені КП «Смілакомунтеплоенерго» з дотриманням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, внаслідок чого є належним та допустимим доказом у даній справі. Доказів повного або часткового погашення відповідачем [PERSON] вищевказаного боргу позивачу КП «Смілакомунтеплоенерго», матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Крім того, за змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч.1 ст.509 ЦК України, вимагати сплату грошей за надані послуги. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання. Відповідно до п.45 Індивідуального договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Як вбачається з розрахунків інфляційних втрат від несплати коштів, 3% річних за користування коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, КП «Смілакомунтеплоенерго» нарахувало відповідачу [PERSON] пеню у сумі 224 гривні 53 копійки, втрати від інфляційні у сумі 728 гривень 42 копійки та 3% річних у сумі 185 гривень 28 копійок (а.с.13, 13-зворот, 14). Оцінюючи подані позивачем розрахунки заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такі були проведені із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтовані та мотивовані. Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Смілакомунтеплоенерго» підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» боргу за надані послуги з постачання теплової енергії на опалення житла, який, за заявою [PERSON] було скасовано ухвалою суду. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141, 164 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422 гривні 40 копійок судового збору.

Outcome: approved