Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Репетун К.В., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 115134,75 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що у липні 2022 року позивачем помилково, внаслідок збереження неправильних реквізитів отримувача, було здійснено чотири платежі на поточний рахунок в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", який належить відповідачу. Позивач з відповідачем у будь-яких договірних або позадоговірних правовідносинах не перебуває та не перебував, а, отже, не міг перерахувати Відповідачу кошти як подарунок, позику, оплату за товари, роботу чи за інші послуги. Таким чином,\~грошові кошти\~на суму\~115134,75\~гривень (сто\~п`ятнадцять тисяч\~стотридцять чотири гривні сімдесят п`ять копійок) були набуті та збережені Відповідачем без будь-якої на те правової підстави, а тому підлягають поверненню їх належному власнику, тобто Позивачу. 07.08.2024\~року ухвалою\~Харківського районного\~суду Харківської\~області у\~цивільній справі № 635/287/24, провадження № 2/645/2348/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів замінено неналежного відповідача та направлено справу за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 05.09.2024 р. справа розподілена в провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Сілантьєвої Е. Є. 09.09.2024 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова прийнято позов до розгляду та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.\~ Відповідач встановленим законом правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позовну заяву не подавав. У підготовчому судовому засідання представник позивача в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала заяву про проведення підготовчого розгляду справи за їх відсутності, закрити підготовче провадження, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, до судового засідання не з`явився, причини не явки суду не повідомив. 05.03.2025 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник\~\~позивача [PERSON] адвокат Репетун К.В. до судового засіданні не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання повторно\~не з`явився,\~причини неявки\~суду не\~повідомив,\~повідомлявся\~належним чином\~про дату,\~час і\~місце судового\~розгляду справи,\~про що\~свідчать зворотні\~повідомлення в\~матеріалах справи,\~проте заперечень,\~відзиву не\~надав. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Відповідно до ч. 4\~ст.\~223\~ЦПК\~України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що клопотань від учасників справи матеріали справи не містили, а також з огляду на строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, які не можуть перевищувати 60 днів з дня відкриття провадження по справі, та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд дослідив докази, які були своєчасно долучені сторонами, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. При цьому суд наголошує, що відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у липні 2022 року помилково, внаслідок збереження неправильних реквізитів отримувача, було здійснено чотири платежі на поточний рахунок в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", який належить відповідачу. Платежі здійснювалися наступним чином: - 11.07.2022, 13:53 (GMT+03:00), номер переказу 6\~671\~502\~600, дані отримувача: KHALIN MYKOLA, JSC CB PRIVATBANK (АТ КБ "ПРИВАТБАНК") ... 4473 Ukraine, на суму 5\~000.00 PLN (злотих) 30\~723.49 UAN (гривень); - 12.07.2022, 02:06 (GMT+03:00), номер переказу 6\~676\~809\~500, дані отримувача: KHALIN MYKOLA, JSC CB PRIVATBANK (АТ КБ "ПРИВАТБАНК") ... 4473 Ukraine, на суму 4\~998.43 PLN (злотих) 30\~141.73 UAN (гривень); - 13.07.2022, 02:01 (GMT+03:00), номер переказу 6 685 120 700, дані отримувача: KHALIN MYKOLA, JSC CB PRIVATBANK (АТ КБ "ПРИВАТБАНК") ... 4473 Ukraine, на суму 5000.00 PLN (злотих) 30 343.00 UAN (гривень); - 14.07.2022, 09:16 (GMT+03:00), номер переказу 6 694 964 900, дані отримувача: KHALIN MYKOLA, JSC CB PRIVATBANK (АТ КБ "ПРИВАТБАНК") ... 4473 Ukraine, на суму 4000.00 PLN (злотих) 23 926.53 UAN (гривень). Таким чином, на банківську картку відповідача було зараховано грошові кошти на загальну суму 115 134,75 (30 723.49 грн. + 30 141.73 грн. + 30 343.00 грн. + 23 926.53 грн.) гривень. Представник позивача наголошує на тому, що позивач з відповідачем у будь-яких договірних або позадоговірних правовідносинах не перебуває та не перебував, а, отже, не міг перерахувати Відповідачу кошти як подарунок, позику, оплату за товари, роботу чи за інші послуги. Таким чином, грошові кошти на суму 115134,75 гривень (сто п`ятнадцять тисяч сто тридцять чотири гривні сімдесят п`ять копійок) були набуті та збережені Відповідачем без будь-якої на те правової підстави, а тому підлягають поверненню їх належному власнику, тобто Позивачу. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 628/1203/19 (провадження № 61-8954св24) вказав, що кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Подібний висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). Подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, та постановах Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19, від 27 липня 2022 року у справі № 644/3932/18-ц, від 29 березня 2023 року у справі № 643/8385/21, від 18 жовтня 2023 року у справі № 639/6422/21. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. З аналізу положень статті 1215 ЦК України Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 628/1203/19 (провадження № 61-8954св24) прийшов до висновку, що наявність рахункової помилки та недобросовісність дій відповідача є підставою для задоволення позову про повернення такого безпідставно набутого майна. Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що «кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень\~глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83\~Цивільного кодексу України\~для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19 (провадження № 14-175цс21) вказано, що «відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зазначено, що «кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав\~договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень\~глави 83 Цивільного кодексу України». Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~стаття 1212 ЦК України\~може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 334/2517/16-ц (провадження № 61-29056св18) та від 13 січня 2021 року у справі № 539/3403/17 (провадження № 61-15499св19). Вказівка призначення платежу при перерахунку коштів на картку, з урахуванням принципу розумності, не може бути кваліфікована як дотримання письмової форми (єдиний документ, чи декілька документів, розписка чи інший документ), що підтверджує домовленість про отримання грошей в позику та умови такої позики, оскільки призначення платежу вказує особа, яка перераховує грошові кошти. Дійсно, в певних випадках в приватному праві призначення платежу може мати значення, наприклад при визначенні того, яке грошове зобов`язання погашається, але не для підтвердження укладення певного договору (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21)). Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого\~статтею 1212 ЦК України\~у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Оскільки на підставі всебічно досліджених усіх обставин справ, доказів, наданих суду, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності, судом установлено, що відповідач без відповідної правової підстави набув грошові кошти у розмірі 115134,75 гривень (сто п`ятнадцять тисяч сто тридцять чотири гривні сімдесят п`ять копійок), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved