Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

07 лютого 2024 року адвокат Корой Іван Дмитрович діючий в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства « Дельта Банк», товариство з обмеженою відповідальністю « Компанія з управління активами « Прімоколект-Капітал», третя особа на стороні відповідача: Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про скасування арешту майна і припинення обтяження речових прав. В якому просить суд скасувати арешт всього невизначеного нерухомого майна належного [PERSON] накладений постановою серії ВП № 30028648 від 23.11.2011 року старшого державного виконавця Лемак Володимира Володимировича відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області та припинити обтяження речових прав щодо нерухомого майна у вигляді арешту всього невизначеного нерухомого майна належного на праві власності [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване на підставі цієї постанови у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.11.2011 року за реєстраційним номером 11884464 та 25.11.2011 року за реєстраційним номером 11885877. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до заочного рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11.01.2011 року у справі № 2-84/11 з позивачки на користь відповідача було стягнуто заборгованість по кредиту та відсотках в розмірі 13158,52 грн. Під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі вказаного судового рішення, у відділі державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції одеської області, правонаступником якого є третя особа на стороні відповідача, постановами про відкриття виконавчого провадження і накладення арешту старшого державного виконавця Лемак Володимира Володимировича серії ВП № 30028648 від 23.11.2011 року був накладений арешт на все нерухоме майно позивачки. Відповідно до інформації станом на 14.02.2023 року у реєстрі прав власності на нерухоме майно були зареєстровані: 24.11.2011 року за реєстраційним номером 11884464 арешт невизначеного всього нерухомого майна у власності позивачки на підставі постанови вказаного виконавця серії ВП № 30028648 від 23.11.2011 року; 25.11.2011 року за реєстраційним номером 11885877 арешт невизначеного всього нерухомого майна у власності позивачки на підставі постанови цього ж виконавця ВП № 30028648 від 23.11.2011 року про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до інформації станом на 12.01.2024 року у реєстрі прав власності на нерухоме майно, 28.10.2010 року за реєстраційним номером майна 19409422 та номером запису 69 в книзі 1 було зареєстроване право приватної власності позивачки з розміром частки 1/1 щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 27.10.2010 Великомихайлівської селищної ради. Згідно листа № 21/23/1073 від 18.01.2024 року третьої особи на стороні відповідача, щодо скасування зазначених вище арештів на підставі постанови виконавчої служби зазначено, що відносно даного виконавчого провадження технічно в автоматичній системі АСВП виконати вивантаження даних виконавчого документу іншого підрозділу неможливо, так як відділ реорганізовується та відсутній доступ до даного виконавчого провадження. На паперових носіях термін зберігання таких виконавчих проваджень 3 роки, який закінчився. Виконавче провадження було знищене. Відповідно до результату пошуку станом на 25.01.2024 року в автоматизованій системі виконавчого провадження, щодо позивачки відсутні відкриті виконавчі провадження, зокрема і за провадженням ВП № 30028648 в якому були накладені арешти на все невизначене нерухоме майно позивачки. Відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо позивачки та знищення раніше завершеного щодо неї матеріалів виконавчого провадження, позбавляє державну виконавчу службу- третю особу на стороні відповідача, можливості зняти арешт із належного позивачці нерухомого майна. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява в якій він просить суд проводити судове засідання у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявні пояснення представника , відповідно до яких правовими підставами позову та доказами , наданими позивачем для підтвердження фактичних обставин справи, АТ « Дельта Банк», безпосереднє виведення з ринку якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, вважає за необхідне надати суду пояснення щодо позову проти вимог якого заперечує з огляду на відсутність належних та допустимих в розумінні ЦПК України доказів нв підтвердження обставин порушення прав позивача з боку відповідача, а також допущений позивачем при зверненні до суду дефект суб`єктного складу сторін даного цивільного спору в частині визначення АТ « Дельта Банк» співвідповідачем у правовідносинах, які складають предмет розгляду у даної цивільної справі, з огляду на викладене нижче. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.06.2023 року № 746, відкликано повноваження ліквідатора Ат « Дельта Банк», делеговані на підставі вказаного вище рішення № 1724, а визначені спеціальним Законом України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ « Дельта Банк» з 03.07.2023 року здійснюються безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. У своєму позові , аби « прив`язати» до спірних правовідносин АТ « Дельта Банк», позивач посилається на заочне рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11.01.2011 року у справі № 2-84/11 про стягнення з позивача на користь АТ « Дельта Банк`заборгованості по кредитному договору № 001-15129-081007 від 08.10.2007 р.» Як вказувалось вище, що 05 жовтня 2015 року ( та на час розгляду даної цивільної справи) АТ « Дельта Банк» перебуває у процедурі ліквідації, яка здійснюється у відповідності з положеннями спеціального закону, яким є Закон України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, з 19.12.2016 року новим кредитором та правонаступником Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» за кредитним договором № 001-15129-081007 від 08.10.2007 року позичальника [PERSON] є Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Кредит-Капітал». З наведеного слідує, що АТ « Дельта Банк» не є учасником спірних правовідносин зі скасування обтяження та ним не порушено права та законні інтереси позивача як власника нерухомого майна. Таким чином, АТ « Дельта Банк» у спірних правовідносинах, що є предметом розгляду данної цивільної справи, не є належним у розумінні ЦПК України відповідачем. На переконання АТ « Дельта Банк» доводи позивача викладені ними у позовній заяві є сумнівними, адже не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, однак наявність останніх ( сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування « поза розумним сумнівом».Тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» у повному обсязі. Представник товариства з обмеженою відповідальністю « Компанія з управління активами « Прімоколект-Капітал» в судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Представник третьої особи на стороні відповідача: Великомихайлівський відділ державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо фізичної особи [PERSON] існує обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11884464, зареєстровано: 24.11.2024 року реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 65017, Одеська область, м. Одеса, вул. Бреуса, буд. 26/2, (048) 717-52-12, підстава обтяження\~постанова ВП №30028648 від 23.11.2011 року ВДВС Великомихайлівського районного управління юстиції. Об`єктом обтяження є невизначене майно, все нерухоме майно. Власник\~ [PERSON] . Обтяжувач\~ВДВС Великомихайлівського районного управління юстиції. Код ЄДРПОУ: 34792432. Заявник\~ВДВС Великомихайлівського районного управління юстиції. Також судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо фізичної особи [PERSON] існує обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11885877, зареєстровано: 25.11.2011 року реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 65017, Одеська область, м. Одеса, вул. Бреуса, буд. 26/2, (048) 717-52-12, підстава обтяження\~постанова ВП №30028648 від 23.11.2011 року ВДВС Великомихайлівського районного управління юстиції. Об`єктом обтяження є невизначене майно, все нерухоме майно. Власник\~ [PERSON] . Обтяжувач\~ВДВС Великомихайлівського районного управління юстиції. Код ЄДРПОУ: 34792432. Заявник\~ВДВС Великомихайлівського районного управління юстиції. Представник позивача 15 січня 2024 року звернувся до Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про витребування засвідченої копії постанови відділу серії ВП №30028648 від 23.11.2011 року про накладення арешту на нерухоме майно [PERSON] ; виконавчого документу, на виконання якого був накладений арешт; а також постанови про відкриття і закриття (закінчення) виконавчого провадження. В матеріалах справи наявна відповідь Великомихайлівського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Міністерства юстиції України Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) № 21.23/1073 від 18.01.2024 року на запит адвоката, з якого вбачається, що з питання скасування арешту невизначеного нерухомого майна гр. [PERSON] , [INFO] РНОКПП: [NUMBER] за номерами записів обтяжень 11884464 від 25.11.2011 року та 11885877 на підставі постанови старшого державного виконавця ВП № 30028648 від 23.11.2011 року. Відносно даного виконавчого провадження технічно в автоматичній системі АСВП виконати вивантаження даних виконавчого документу іншого підрозділу неможливо, так як відділ реорганізувався та відсутній доступ до даного виконавчого провадження. На паперових носіях термін зберігання таких виконавчих проваджень 3 роки, який закінчився. Виконавче провадження було знищено.У зв`язку з чим немає змоги надати засвідчену копію постанови Великомихайлівського ВДВС серія ВП № 30028648 від 23.11.2011 році та постанову про накладення арешту на нерухоме майно [PERSON] , постанови про відкриття та закінчення (повернення) виконавчого провадження. Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За\~ст. 124 Конституції України\~юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Законодавець у частині першій\~статті 16 ЦК України\~установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 10 Закону України «Про виконавче провадження»\~заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб, або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 18 вище вказаного\~Закону\~державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до частин першої і другої\~статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно із\~статтею 447 ЦПК України\~сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього\~Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено\~статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Частини 3 та 4\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця. Згідно частини першої\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до частини четвертої\~статті 59 того ж Закону\~підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;' 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Даних, щодо виконання боржником постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області Лемак В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №\~30028648\~від 23.11.2011\~року до матеріалів позовної заяви не залучено, та в ході її розгляду суду не надано, як і не надано даних на підтвердження підстав, передбачених ч. 4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», для зняття арешту з вказаного в постанові майна. Крім того, за змістом наведених положень Закону в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до положень\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~і роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей\~15,\~16 ЦПК України\~розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами\~розділу VII ЦПК України. Оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт, то заява боржника про скасування арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пункт 5 зазначеної постанови наголошує, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 (на теперішній час - статтею 59 Закону України про виконавче провадження. Звертаючись до суду із позовом, позивач ставить перед судом питання про скасування арешту з належного йому майна, оскільки накладення арешту на майно порушує його права, як власника майна. Отже, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення. При цьому, положеннями частини 1\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, то позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] про скасування арешту майна і припинення обтяження речових прав повинна розглядатися в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. Тобто заперечення проти арешту (опису) майна, які не пов`язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами\~розділу VII ЦПК України. У зв`язку з тим, що позивач не звертався в установленому законом порядку зі скаргою на дії державного виконавця, підстави для зняття арешту з майна в порядку позовного провадження відсутні. Аналогічний правовий висновок з приводу даних правовідносин міститься в постанові Верховного Суду від 26.09.2019 у справі 607/3894/17. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed