Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Діджи Фінанс» в особі керівника Романенка М.Е. (витяг ЄДРПОУ, а.с. 47-49), звернувся до суду з позовною заявою, сформованою в системі «Електронний суд», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до Анкети-заяви на кредит № 3924379, створеної 16 травня 2021 року на сайті miloan.ua, відповідач [PERSON] звернувся до Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Мілоан» для оформлення кредиту. 16 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3924379 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами кредитного договору відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн, які було перераховано на підставі платіжного доручення на картковий рахунок відповідача. 10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір відступлення прав вимоги № 06Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги за кредитними договорами, зокрема і за договором, укладеним із відповідачем, в обмін на оплату. Відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 22 125,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками - 16 125,00 грн, заборгованість за комісійними винагородами - 1 000,00 грн. Позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 3924379 від 16 травня 2021 року в розмірі 22 125,00 грн, витрати на правничу допомогу - 6 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору - 2 422,40 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 62, 63). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 лютого 2025 року цивільну справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.71,72). 19 лютого 2025 року в системі «Електронний суд» відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позові, заперечуючи отримання кредитних коштів. Вказує, що на початку травня 2021 року він звертався до Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві із заявою щодо викрадення особистих речей, в тому числі телефону, ідентифікаційного коду, банківської картки, паспорту. Відтак, відповідач не має відношення до заявки на отримання кредиту. Відповідач не погоджується з нарахованими відсотками за користування кредитом та вказує, що його не було повідомлено про відступлення права вимоги до позивача. Крім того, судові витрати за надання правової допомоги не підтверджено належними доказами (а.с. 76-84). 25 лютого2025 року в системі «Електронний суд» представником позивача Сіміч М.О. (довіреність, витяг з ЄДРПОУ, а.с.86-88) подано відповідь на відзив на позовну заяву. Стороною відповідача вказується, що кредитний договір було укладено в електронній формі, відповідач пройшов процедуру автентифікації та підтвердження угоди. Наявність документів, що підтверджують перерахування та отримання кредитних коштів на картковий рахунок, підтверджує укладення угоди та її належне виконання з боку первісного кредитора. Відповідачем не надано достатніх доказів, які безумовно підтверджують, що ним не було надано згоди на укладання кредитного договору; не надано доказів, що перераховані кошти за кредитним договором було перераховано на рахунок іншої особи. Також не вбачається, що відповідач звертався із позовом до ТОВ «Мілоан» про визнання недійсним договору про споживчий кредит. Вказується, що відповідач, як клієнт банку, не надав відповідної банківської інформації на підтвердження своїх доводів щодо неотримання кредитних коштів, маючи повний доступ до своїх даних як клієнт банку (а.с.85-97). За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16 травня 2021 року на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» (miloan.ua) відповідач [PERSON] подав Анкету-заяву на кредит № 3924379, замовлена сума якого - 20 000,00 грн, погоджена сума кредиту - 5 000,00 грн, строк дії - 15 днів, комісія за надання кредиту - 1 000,00 грн (20 % від суми кредиту одноразово), процентна ставка - 1 125,00 грн (нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом). В анкеті-заяві вказано дату народження відповідача, його адресу реєстрації, номер телефону, паспортні дані, РНОКПП, електронну пошту (а.с.15). У той же день - 16 травня 2021 року відповідач [PERSON] уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 3924379. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у сумі 5 000,00 грн строком на 15 днів: з 16 травня 2021 року по 31 травня 2021 року. У договорі сторони обумовили розмір відсотків за користування кредитними коштами - 1125,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом - 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту встановлена у розмірі 1 000,00 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 20% від суми кредиту; термін повернення кредиту - 31 травня 2021 року; орієнтовна реальна річна ставка - 100,00%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 7 125,00 грн (а.с. 16-19). Дані відомості наведено і в паспорті споживчого кредиту № 3924379, який є додатком до договору про споживчий кредит (а.с.20,21). Зокрема, відповідно до п.1.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору, надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Згідно із п.1.5 договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту), складають 2 125,00 грн в грошовому виразі та 100,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 7 125,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Комісія за надання кредиту: 1 000,00 грн, яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1 125,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пункт 1.6. договору визначає, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також пунктом 6.1. договору визначено, що кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у Правилах). На договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення договору. Після укладення цей кредитний договір надається (надсилається) позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (в тому числі правилами, паспортом споживачого кредиту та гфафіком платежів) (п.6.2., п.6.3.). Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 3924379 від 16 травня 2021 року є графік платежів, відповідно до якого дата платежу: 16 травня 2021 року, кредит: 5 000,00 грн, комісія за надання кредиту: 1 000,00 грн, проценти: 1 125,00 грн, разом - 7 125,00 грн. За змістом положень ст. 652 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 ст. 639 ЦК України, передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205,207 ЦК України). За матеріалами справи ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Факт надання кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 46388597 від 16 травня 2021 року про перерахування кредитних коштів в сумі 5 000,00 грн на кредитну картку Mastercard, [NUMBER] (а.с.22 ). Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 10 серпня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено договір відступлення прав вимоги № 06Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, визначеними у реєстрі прав вимоги (п.1.1 а.с.24-28). Пунктом 7 договору відступлення прав вимоги визначено розмір оплати за придбання (відступлення) прав вимоги, оплату позивачем ТОВ «Мілоан» здійснено відповідно до платіжних інструкцій (а.с.33-37). Згідно з витягом з додатку до договору факторингу № 06Т від 10 серпня 2021 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 3924379 від 16 травня 2021 року в сумі 22 125,00 грн, з яких 5 000,00 грн - сума боргу за кредитом, 16 125,00 грн - сума боргу за відсотками, 1 000,00 грн - заборгованість за комісією. Витяг сформовано сторонами договору факторингу станом на 09 грудня 2024 року (а.с.32). Така ж сама сума заборгованості визначена і у відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 3924379, заборгованість ТОВ «Мілоан» нарахована станом на 30 липня 2021 року (а.с.23). 27 вересня 2024 року за вих. № 2860510597-АВ ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором № 3924379 від 16 травня 2021 року та повідомленням про укладення договору відступлення прав вимоги №06Т від 10 серпня 2021 року (а.с.45). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України , зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що суд встановив факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем коштів за цим договором та факт його неповернення відповідно до умов вказаних у договорах та у строки, визначені сторонами, та доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 000,00 грн є обґрунтованими. В аспекті викладеного вище, слід відхилити доводи сторони відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, стосовного того, що відповідач не укладав кредитний договір, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи. Кредитний договір укладався в електронному виді, при цьому волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору. Суду відповідачем не надано доказів щодо оспорювання ним кредитного договору у встановленому законом порядку. Як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у випадку викрадення документів відповідача, а наданий ним скриншот «Опендатабот» не є достатнім та належним доказом зазначених відповідачем обставин. Доводи відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ним досудової вимоги та повідомлення про зміну кредитора, суд відхиляє. Верховний Суд України у своїй постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 зробив висновок про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. За умовами кредитного договору строк кредитування було визначено 15 днів з 16 травня 2021 року по 31 травня 2021року. Положеннями п. 2.3 договору про споживчий кредит № 3924379 від 16 травня 2021 року передбачено порядок пролонгації строку кредитування на пільгових або стандартних базових умовах. Згідно п. 2.3.1.1. договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Згідно п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Згідно п. 3.3.2 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору. Таким чином, умовами договору № 3924379 від 16 травня 2021 року передбачено два випадки збільшення строку кредитування - за ініціативою позичальника на пільгових умовах на періоди 3, 7 та 15 днів та на період до 60 днів у разі продовження користування позичальником кредитними коштами після завершення строку кредитування. Оскільки позичальник отримані кредитні кошти за договором від 16 травня 2021 року у повній мірі не повернув та продовжив ними користуватися і після 31 травня 2021 року, суд погоджується з розрахунком кредитної заборгованості, наданим стороною позивача у межах 60-денного строку нарахування, оскільки такий розрахунок узгоджується як з відомостями про щоденні нарахування та погашення ТОВ "Мілоан", так і з умовами кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 грн та заборгованість по процентам у розмірі 16 125,00 грн, як визначено умовами п.2.3. кредитного договору. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, натомість відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Правомірною є вимога про стягнення з відповідача комісії у розмірі 1 000,00 грн, виходячи з наступного. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). За викладених обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 22 125,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16 125,00 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1 000,00 грн - комісія. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Позивач у прохальній частині позову просить стягнути на свою користь судові витрати, які полягають у сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн (а.с.60), та витрати, пов`язання з наданням професійної правничої допомоги - 6 000,00 грн. 01 листопада 2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка М.Е. та адвокатом Стародуб І.В. укладено договір № 42649746 про надання правової допомоги; надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 6585/10 від 26 квітня 2018 року (а.с. 50-51, 56). Відповідно до пункту 7.1 договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року договір укладений на строк до 31 грудня 2024 року. З даним позовом позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду через систему «Електронний суд»19 січня 2025 року. З додаткової угоди № 3924379 від 30 листопада 2024 року до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року не вбачається, що додатковою угодою було внесено зміни та доповнення щодо строку дії договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року (а.с.53). Отже, на дату звернення до суду договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року, на підставі якого позивач просить стягнути витрати на правову допомогу, втратив свою чинність. Відтак, відсутні підстави для вирішення питання щодо судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. Оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у сумі 2 422,40 грн, які були сплачені ним при зверненні до суду із позовною заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved