Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача Представник ТОВ «Колект Центр» Мостовенко О.І. звернувся в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідачки заборгованість, яка виникла за Кредитними договорами у розмірі 30\~186 гривень 28 копійок, вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 вересня 2021 року ТОВ «Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачка уклали Кредитний договір № 7869466. За умовами договору відповідачка отримала кредит у розмірі 3\~000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій. Договір укладено\~відповідно до\~вимог Законі України «Про споживче кредитування», «Про електронні документи та електронний документооббіг», «Про електронну комерцію». Відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконала, відтак виникла заборгованість, розмір якої становить: -заборгованість за тілом кредиту 3\~000 гривні; -заборгованість за відсотками 1\~930 гривень 95 копійок; -нараховані 3% річних 21 гривня 45 копійок; -втрати від інфляції 106 гривень 14 копійок. 22 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» та відповідачка уклали Договір про споживчий кредит № 3816868. За умовами договору відповідачка отримала кредит у розмірі 5\~000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів, кошти повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачкою 22 липня 2021 року. Відповідачка, відповідно до вимог статей 11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію»\~підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений договір було розміщено в особистому кабінеті відповідачки та було перераховано кошти, відповідно до умов п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідачки. Відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконала, відтак розмір заборгованості, що становить: -заборгованість за тілом кредиту 3\~882 гривні; -заборгованість за відсотками 21\~245 гривні 74 копійки. На підставі укладених Договорів відступлення права вимоги первинно між кредитодавцями та ТОВ «Вердикт Капітал», а подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Колект Центр» право вимоги за кредитними договорами перейшло до ТОВ «Колект Центр». Відповідачкою подано відзив на позовну заяву, яким відповідачка первинно позов заперечила. Заперечуючи позов покликалась на те, що вона не отримувала кредит за договорами, укладеними з ТОВ «Колект Центр». В доповнення до відзиву зазначила, що кошти від ТОВ «Мілоан» нею отримано у виді безпроцентної та безтермінової позики, відповідно просить відмовити в задоволення вимог, що випливають із факту отримання позики від ТОВ «Мілоан». Кредитні кошти від ТОВ «Ел Джи Мікрофінанс» отримала. Оспорює розмір нарахування заборгованості по договору, укладеному ТОВ «Ел Джи Мікрофінанс». Просить стягнути за Договором, укладеним з ТОВ «Ел Джи Мікрофінанс». -заборгованість за тілом кредиту 3\~000 гривні; -заборгованість за відсотками 1\~500 гривень; -нараховані 3% річних 21 гривня 45 копійок; -втрати від інфляції 106 гривень 14 копійок. В судовому засіданні представниця позивача - адвокат Змієвської Т.П., позов підтримала, з підстав, викладених у такому. В судове засідання, будучи належно повідомлена відповідач не з`явилась. Скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідачки. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1\~статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1\~статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 22 вересня 2021 року ТОВ «Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачка уклали Кредитний договір № 7869466. Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти на умовах та у порядку, встановлених цим Договором. Пунктами 1.2 - 1.5 Кредитного договору передбачено, що: -сума фінансового кредиту становить 3\~000 гривень; -термін (дата) повернення кредиту - до 07 жовтня 2021 року; -кредит надається строком на 15 днів (а.с. 6-7). Позичальник була обізнана з умовами надання кредиту та підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 8-9). Згідно розрахунку заборгованості, така становить: -заборгованість за тілом кредиту 3\~000 гривні; -заборгованість за відсотками 1\~930 гривень 95 копійок; -нараховані 3% річних 21 гривня 45 копійок; -втрати від інфляції 106 гривень 14 копійок (а.с. 18). Крім того, встановлено, що 29 листопада 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №29/11-1, відповідно до якого мало місце відступлення на користь останнього права грошової вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] (а.с. 26 -30). 22 червня 2021 року [PERSON] звернулася до ТОВ «Мілоан» з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим підписала в електронному вигляді Анкету-заяву на кредит № 3816868 (а.с. 16-17). Згідно вказаної Анкети-заяви погоджена сума кредиту 5\~000 грн., погоджений строк 30 днів з 22 червня 2022 року. 22 червня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено в електронній формі Договір про споживчий кредит № 3816868 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким відповідачу надано кредит сумі 5\~000 гривні строком на 30 днів з 22 червня 2021 року. Дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 22 липня 2021 року. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору). Пунктом 2.2.1 вказаного Договору передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору, в термін (дату), вказаний в п. 1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах, визначених п. 2.3 Договору. Згідно п. 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Договору). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору (п. 1.7 Договору). Згідно пунктом 6.1 договору його укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з пунктом 6.3 Договору приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного Договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому. Пунктом 6.4 Договору передбачено, що укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту затверджені Товариством. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил. Пунктом 7.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору, та діє до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (а.с. 10 - 14). Тобто, позичальник [PERSON] зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, визначених договором. Договір підписаний зі сторони відповідача електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно розрахунку заборгованості, вона становить: -заборгованість за тілом кредиту 3\~882 гривні; -заборгованість за відсотками 21\~245 гривні 74 копійки (а.с. 19-21). 15 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 15/12 2021-22 у тому числі і за кредитним договором укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 30-35). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір відступлення права вимоги №10-01/2023 у тому числі і за кредитним договором укладеним між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] та кредитним договором укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 38-46). 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом статей 202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктами 6, 12, частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно статті 16 ЦПК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1ст. 1077 ЦК України). За приписами частини 1 статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до статті 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При укладанні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). За змістом статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за кредитними договорами зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком за простроченим тілом кредиту, процентами за користування кредитом, яка позивачем доведена повністю, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до частини 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини\~1,\~пункту 1,2,3\~частини 2\~статті 141\~ЦПК України,\~\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то судові витрати у виді сплаченого позивачем 3\~028 гривень сплаченого судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з частин 1-4 статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (Постанова ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи складність справи, те що заявлена відповідачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9\~000 тисяч гривень є неспівмірною, зокрема, зі складністю справи та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, суд необхідним стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» 3\~000 гривень вартості надання правничої допомоги. Відповідно до статтей 526, 530, 533, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved