Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок адміністративного правопорушення у розмірі 38352 грн. та судового збору в розмірі 3028 грн. Позов мотивує тим, що постановами Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.08.2024 [PERSON] і [PERSON] було визнано винуватими у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, які 12.07.2024 о 09-45 год. на р.Бритай поблизу с.Садове Лозівського району Харківської області, здійснювали лов риби забороненим для любительського рибальства знаряддям лову сіткою з льоси в кількості 4 шт., з гумового човна «Grif Boat». Виловили рибу: щука в кількості 2 шт., окунь - 3 шт., плітка - 3 шт., краснопірка - 8 шт., лин - 1 шт., плоскирка - 2 шт., загальною вагою 3,830 кг. Вказаними діями [PERSON] і [PERSON] порушив р.4 п.1 п.п.1 «Правил любительського рибальства». Збитки складають 38352 грн., які відповідачами у добровільному порядку не відшкодовані. Представник позивача Степанова О.С. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання жодного разу не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину Представник третьої особи Дриль В. у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення у яких просив розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановами Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08.08.2024 [PERSON] і [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП. Постановами встановлено, що 08.08.2024 [PERSON] і [PERSON] було визнано винуватими у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, які 12.07.2024 о 09-45 год. на р.Бритай поблизу с.Садове Лозівського району Харківської області, здійснювали лов риби забороненим для любительського рибальства знаряддям лову сіткою з льоси в кількості 4 шт., з гумового човна «Grif Boat». Виловили рибу: щука в кількості 2 шт., окунь - 3 шт., плітка - 3 шт., краснопірка - 8 шт., лин - 1 шт., плоскирка - 2 шт., загальною вагою 3,830 кг. Вказаними діями [PERSON] і [PERSON] порушив р.4 п.1 п.п.1 «Правил любительського рибальства» та завдали збитки рибному господарству України на суму 38352 грн. 19.08.2024 постанова набрала законної сили. Розмір заподіяної шкоди підтверджено розрахунком матеріальної шкоди до протоколу №000071 від 12.07.2024, згідно якого сума завданої [PERSON] і [PERSON] шкоди за незаконний вилов цінних видів риб, складає 38352 грн. та при розгляді справи не стягувалася. Пунктом 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства» забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Відповідно до ст.66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 10.12.2004 №17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» передбачено, що при визначенні розміру шкоди, заподіяної водним живим ресурсам, залежно від конкретних обставин справи застосовуються такси, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 19 січня 1998 року №32 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або від 21 квітня 1998 р. №521. Згідно ст.60 Закону України «Про тваринний світ» посадові особи центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, що здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, відповідно до закону мають право визначати розмір збитків, завданих об?єктам тваринного світу, за затвердженими таксами та методиками. Також відповідно до ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Відповідно до п.1 Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №895 від 30.09.2015 Державне агентство меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об?єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем. Відповідно до п.7 Положення про Державне агентство меліорації та рибного господарства України Держрибагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо, а також через утворені в установленому порядку територіальні органи (органи рибоохорони). Згідно ст.40 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.66 Конституції України, кожен зобов?язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.6.3. Правил любительського і спортивного рибальства застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування в повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству, внаслідок порушення Правил рибальства. Порушення у сфері охорони, використання і відтворення водних біоресурсів спричиняють шкоду інтересам держави внаслідок вилучення певних видів біоресурсів з їх природного середовища та необхідності фінансування державою заходів щодо їх відновлення. Крім того, невідшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу незаконним виловом риби, не поповнює надходження до бюджету, чим завдається шкода економічним інтересам держави. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача. Постановами суду доведено вину відповідачів [PERSON] і [PERSON] у вчиненні ними адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.85 КК України, прямим результатом вчиненого адміністративного правопорушення стало заподіяння збитків рибному господарству України на суму 38352 грн. З абзацу 1 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абзацу 1 пункту 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Пленум роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.440,450 ЦК України (ст.1166,1187 ЦК України 2004 року) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що винуватість [PERSON] і [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.85 КК України доведена, шкода заподіяна державі (рибному господарству) в особі Лозівської міської ради пов`язана із вчиненням даного адміністративного діяння, суд дійшов висновку, що з відповідачів слід стягнути на користь Лозівської міської ради Харківської області у відшкодування матеріальної шкоди 38352 грн. Згідно вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. За таких обставин,

Outcome: approved