Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] і просить стягнути заборгованість за договором № 5032861 від 05.09.2021 у розмірі 20355,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 9000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 05.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 5032861, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі 4600,00 гривень, а остання зобов`язалась повернути дані кредитні кошти, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», було укладено Договір № 26-07/2024, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5032861. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 5032861 від 05.09.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 20355,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4600,00грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14835,00 грн, заборгованість за комісіями - 920,00 грн. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, у якому з позовними вимогами не погоджується та просить відмовити в позові з таких підстав. Стверджує, що договір про споживче кредитування № 5032861 від 05.09.2021 вона не укладала та не підписувала, про що свідчить відсутність підпису та реквізитів електронного цифрового підпису на примірнику договору який позивач надав до суду. Крім того в анкеті-заяві на кредит № 5032861 дата створення якої 05.09.2021 зазначено, що Дата повернення кредиту 20.09.2021. Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність (зокрема, щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсотків) встановлюється тривалістю у три роки, тобто до 20.09.2024. Дата складання позовної заяви до суду 30.01.2025. Отже позивач звернувся до суду поза межами позовної давності. ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» подав відповідь на відзив, у якій не погоджується із запереченнями відповідача з таких підстав. Стверджує, що кредитний договір був укладений із відповідачем в електронному вигляді, із застосування ним електронного цифрового підпису, який був надісланий йому у виді СМС повідомлення на номер телефону, вказаний відповідачем в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Також відповідач був ознайомлений і ідентифікував себе в ІТС кредитодавця, вказавши особисті дані, та підписав їх шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора. Крім того на банківську картку,зазначену позичальником кредитодавцем були перераховані кошти в сумі 4600,00 грн. Відповідач, стверджуючи, що не отримав коштів, доказів (виписки з рахунку) на підтвердження вказаних обставин не надав. Також не звернувся з позовом про оспорення кредитного договору. Кредитором нараховано заборгованість в розмірі, що відповідає умовам кредитного договору. Підстави для застосування строків позовної давності відсутні, оскільки Пунктом 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (строк дії карантину введеного Урядом України, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) становив з 12.03.2020 року по 01.07.2023 року). Також у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-18, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Ухвалою судді від 05.02.2025 провадження у вказаній справі відкрито та ухвалено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 58). Ухвалою суду від 12.05.2025 задоволено клопотання позивача про продовження строку долучення до матеріалів справи відповіді на відзив задоволено. Також задоволено клопотання позивача про витребування в АТ «Райффайзен Банк» письмових доказів. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, 09.05.2025 подала заяву про розгляд справи без участі представника ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 4 зворот). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 101, 114), про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, 14.04.2024 подала заяву у якій просила розглядати справу без її участі (а.с. 78). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 05.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 5032861, за умовами якого відповідач отримала кредит на наступних умовах: сума (загальний розмір) кредиту становить 4600,00 гривень (п. 1.2 Договору); кредит надається строком на 15 днів з 05.09.2021 (п 1.3 Договору); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 20.09.2021 (п 1.4 Договору); комісія за надання кредиту: 920,00 гривень, яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1. договору); проценти за користування кредитом: 1035,00 гривень, які нараховуються за процентною ставкою 1,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом ( п.п.1.5.2 Договору), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Договору); кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору) (а.с. 18-22). Такі ж відомості щодо умов договору містять додатки №1 (Графік платежів), № 2 (Паспорт споживчого кредиту) до кредитного договору № 5032861 від 05.09.2021, а також анкета-заява на кредит № 5032861 від 05.09.2021 (а.с. 22-24). Відповідно до пункту 2.3.1 договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування на пільгових або на стандартних умовах. Пролонгація на пільгових умовах здійснюється за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Строк продовження кредиту може становити 3, 7 та 15 днів з максимальним розміром комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 3.00, 5.00 та 10.00 відповідно. Пролонгація на стандартних (базових) умовах передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжу користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору (5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом). За умовами п. 3.2.6 кредитного договору передбачено право ТОВ «Мілоан» як позикодавця відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. За умовами укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з відповідачем у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом відповідача, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Укладений ТОВ «Мілоан» з відповідачем договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] акцепт договору здійснила шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 05.04.2021 з номера телефону [NUMBER] (а.с. 30). Згідно з довідкою від 10.01.2025, виданою ТОВ «Елаєнс» на підставі договору № 40484607 26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів (Переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ "Фінансова компанія «Елаєнс»" та ТОВ "Мілоан»"», підтверджено, що платіж успішно проведено в системі: сума платежу 4600,00 грн, дата проведення платежу: 05.09.2021; призначення платежу: Кошти згідно договору 5032861; сума платежу: 4600.00 гривень; платіжний метод: карта VISA; Номер карти: [NUMBER] ; банк картки отримувача: RAIFFEISEN BANK AVAL (а.с. 31 зворт). Згідно з інформацією, наданою АТ «Райффайзен Банк» (лист від 12.05.2025 № 542/186/25): на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) емітовано банківську картку № [NUMBER] ; ідентифікаційні дані [PERSON] : (РНОКПП: [NUMBER] ); паспорт серія [NUMBER] виданий Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області від 25.01.2003; адреса місця проживання: [ADDRESS] та номер будинку відсутні, Банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , номер телефону [NUMBER] ; електрона адреса відсутня; у анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період з 05.09.2021 по 06.10.202 зазначено номер телефону [NUMBER] та є фінансовим номером на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 05.09.2021 по 06.10.2021. Відповідно до виписки про рух коштів по рахунку [NUMBER] (Банківська картка № [NUMBER]), що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) 06.09.2025 на картку здійснено зарахування 4600,00 грн (а.с. 116-117). У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Отже між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений електронний кредитний договір внаслідок якого сторони набули прав та обов`язків. На виконання вказаного кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача кошти, сума яких погоджена сторонами кредитного договору, а саме 4600,00 грн. Доводи відповідача про те, що кредитний договір № 5032861 від 05.09.2021 із ТОВ «Мілоан» вона не укладала суд відхиляє, оскільки вказане спростовується доказами, які містяться в матеріалах справи: анкетою-заявою на кредит та договором про споживчий кредит № 5032861 від 05.09.2021, які містять особисті дані відповідача; довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Мілоан», відповідно до якої [PERSON] 05.09.2021 здійснила підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором J19986, що був направлений на номер її мобільного телефону [NUMBER] ; довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» про те, що кошти в сумі 4600,00 грн 05.09.2021 були перераховані на картку № [NUMBER] ; відомостями наданими АТ «Райффайзен Банк» про ідентифікаційні дані відповідача, номер її фінансового телефону, інформацією про те, що на ім`я [PERSON] емітовано банківську картку № [NUMBER] , а також випискою з рахунку, згідно з якою на картковий рахунок відповідача 05.09.2021 були зараховані кошти в сумі 4600,00 грн. Оцінюючи кожен доказ окремо, а також зібрані у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Отже позивач взяті на себе зобов`язання за Договором про споживчий кредит № 5032861 від 05.09.2021 виконав, перерахувавши кошти на рахунок [NUMBER] в розмірі 4600,00 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка відповідно до здійсненого ТОВ «Мілоан» розрахунку складає 20355,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4600,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 14835,00 грн, заборгованість за комісіями - 920,00 грн (а.с. 31, 32, 99). Вдповідач вказаного розрахунку заборгованості не спростувала. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 33-38). ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» здійснено на користь ТОВ «Мілоан» оплату згідно з договором факторингу, що підтверджується платіжною інструкцією № 448090005 від 26.07.2024 (а.с. 39). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року, за порядковим номером 21634 до Реєстру внесено відомості про [PERSON] ; Договір про споживчий кредит № 5032861, дата укладення договору - 05.09.2021, загальна сума заборгованості - 20355,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4600,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 14835,00 грн, заборгованість за комісіями - 920,00 грн (а.с.39 зворот - 40 зворот). Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже до позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги договором споживчого кредиту № 5032861 від 05.09.2021 від первісного кредитора ТОВ «Мілоан», згідно з Договором відступлення прав вимоги № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року. Після отримання права вимоги до відповідача, позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Оскільки відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала має заборгованість Договором про споживчий кредит № 5032861 від 05.09.2021 в сумі 20355,00 грн, до позивача перейшло право вимоги на підставі договору факторингу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 20355,00 грн. Заперечення позивача про те, що позовні вимоги заявлені поза межами строків давності суд відхиляє, оскільки згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину. Також на період дії воєнного стану строки давності зупинено згідно із Законом України від 8 листопада 2023 р. № 3450-IX, яким були внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Отже зазначеними нормативними актами перебіг строків давності зупинено. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з нормами ст. 137 ЦПК Україниі витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, як вбачається з положень ст. 137 ЦПК України, її дія поширюється тільки на витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката. Адвокати - це особи, які володіють спеціальними знаннями у сфері права і практичним досвідом ведення справ у суді, для яких захист і надання допомоги в захисті прав, свобод та інтересів інших осіб - професійне заняття. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані в порядку ст.ст. 137, 141 ЦПК України. На цьому акцентувала Велика палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022р. у справі № 496/3134/19, де вона зауважила, що в малозначних справах представником може бути особа, яка досягла 18 років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст. 61 ЦПК України. Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокат. Проте поняття «надання професійної допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати. Натомість представництво у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» юридичну допомогу надавав ФОП [PERSON] згідно з Договором №02-09/2024-5 від 02.09.2024. Позивачем заявлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 гривень, однк доказів того, що [PERSON] є адвокатом суду надано не було. З огляду на наведене витрати ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в сумі 9000,00 грн не є витратами на правничу допомогу, тому позивачу не відшкодовуються. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при подачі позову, у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved