Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

24.01.2025 [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Ізмаїльська міська рада Ізмаїльського району Одеської області, про виділ частки будинку в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності та припинення спільної часткової власності, якими просять: виділити в окремий об`єкт нерухомості 5/96 частин домоволодіння по [ADDRESS] у складі: житлового будинку літ. "Е" з приміщеннями, позначеними в плані: № 1 - кухня площею 9,7 кв.м., № 2 - житлова кімната площею 14,8 кв.м., № 3 - житлова кімната площею 18,1 кв.м., № 4 - кухня площею 9,1 кв.м., № 5 - санвузол площею 4,7 кв.м., № 6 - житлова кімната площею 9,9 кв.м., № 7 санвузол площею 4,5 кв.м., загальною площею 70,8 кв.м., у тому числі житлової 42,8 кв.м.; господарських будівель: сарай літ. "Л", гараж літ. "М"; господарських споруд: № 3 - огорожа, № 8 огорожа; припинити між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] , зареєстрована [ADDRESS] ), [PERSON] , 2013 року народження, зареєстрований [ADDRESS] ), та [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] , [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] право спільної часткової власності на домоволодіння по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована [ADDRESS] ), [PERSON] (2013 року народження, зареєстрований [ADDRESS] ) право власності на окремий об`єкт нерухомості по [ADDRESS] у складі: житловий будинок літ. "Е" з приміщеннями, позначеними в плані: № 1 - кухня площею 9,7 кв.м., № 2 - житлова кімната площею 14,8 кв.м., № 3 - житлова кімната площею 18,1 кв.м., № 4 - кухня площею 9,1 кв.м., № 5 - санвузол площею 4,7 кв.м., № 6 - житлова кімната площею 9,9 кв.м., № 7 санвузол площею 4,5 кв.м., загальною площею 70,8 кв.м., у тому числі житлової 42,8 кв.м.; господарських будівель: сарай літ. "Л", гараж літ. "М"; господарських споруд: № 3 - огорожа, № 8 огорожа, і закріпленням за ним частини земельної ділянки площею 0,0236 га з існуючим виходом (виїздом) на вулицю Покровська, зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 1 координатами їх поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, графічно зображено у додатку 1 до експертного будівельно-технічного, земельно-технічного дослідження, складеного судовим експертом Цуркан В.І. № 36/36-2024 від 06.11.2024 року, при цьому, значення площі частини земельної ділянки може бути уточнене при формуванні земельних ділянок у порядку, передбаченому статтею 79-1 Земельного кодексу України; встановити на дворову частину земельної ділянки площею 0,0100 га, у визначеному статтею 124-1 Земельного кодексу України порядку, дію, передбаченого пунктами а, б, в-4 статті 99 Земельного кодексу України, земельного сервітуту, межі поширення якого визначаються за наведеними у таблиці 2 координатами їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року - графічно зображено у додатку 1. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 13 листопада 2023 року по справі № 500/8164/13-ц за ними було визнано право власності на 5/96 часток об`єкту нерухомості житловий будинок (літ. "Е"), який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказане рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 13 листопада 2023 року набуло чинності 29 січня 2024 року. До складу належної їм частки вказаного об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS] , входить житловий будинок літ. "Е" з приміщеннями, позначеними в плані: № 1 - кухня площею 9,7 кв.м., № 2 - житлова кімната площею 14,8 кв.м., № 3 - житлова кімната площею 18,1 кв.м., № 4 - кухня площею 9,1 кв.м., № 5 - санвузол площею 4,7 кв.м., № 6 - житлова кімната площею 9,9 кв.м., № 7 санвузол площею 4,5 кв.м., загальною площею 70,8 кв.м., у тому числі житлової 42,8 кв.м.; господарських будівель: сарай літ. "Л", гараж літ. "М"; господарських споруд: № 3 - огорожа, № 8 - огорожа, а всього майна на суму 186372 грн. Співвласниками інших частин об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є інші фізичні особи, а саме - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яким належить 15/96 частини вказаного домоволодіння. Реальний поділ житлового домоволодіння, який розташований за адресою [ADDRESS] , і земельної ділянки між співвласниками не проводився. Належна їм, позивачам, частка є окремою, ізольованою від інших будівель за цією адресою об`єктів нерухомості. Ніяких сумісних надвірних споруд і приміщень загального користування з іншим співвласником цієї будівлі позивачі не мають. Вони самостійно користуються і володіють об`єктом житлової нерухомості, в якому є окремий вхід, що підтверджує ізольованість приміщень від інших будівель. Однак належність їм та відповідачам майна на праві спільної часткової власності не дає позивачам можливості вільно розпоряджатися своєю часткою, оскільки при цьому вони є залежним від думки і волі інших співвласників. Між співвласниками вказаного нерухомого майна, вникають непорозуміння з приводу користування, утримання та збереження майна. Угоди про спосіб виділення в натурі частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. За їх зверненням судовим експертом Цуркан В.І. було проведено будівельно-технічне та земельно-технічне дослідження та надано висновок експерта № 36/36-2024 від 06.11.2024 року. Згідно висновку експерта № 36/36-2024 від 06.11.2024 року з судового будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, проведеного судовим експертом Цуркан В.І., належні, на підставі рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа № 500/8164/13-ц) від 13.11.2023 року та ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа № 500/8164/13-ц) від 16.09.2024 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 5/96 частин домоволодіння по [ADDRESS] у складі: житлового будинку літ. "Е" з приміщеннями, позначеними в плані: № 1 - кухня площею 9,7 кв.м., № 2 - житлова кімната площею 14,8 кв.м., № 3 - житлова кімната площею 18,1 кв.м., № 4 - кухня площею 9,1 кв.м., № 5 - санвузол площею 4,7 кв.м., № 6 - житлова кімната площею 9,9 кв.м., № 7 санвузол площею 4,5 кв.м., загальною площею 70,8 кв.м., у тому числі житлової 42,8 кв.м.; господарських будівель: сарай літ. "Л", гараж літ. "М"; господарських споруд: № 3 - огорожа, № 8 - огорожа, а всього майна на суму 186372 (сто вісімдесят шість тисяч триста сімдесят дві) грн., технічно можливо виділити в окремий (самостійний) об`єкт нерухомості з реєстрацією під окремим реєстровим номером та привласненням окремого адресного номеру і закріпленням за ним частини земельної ділянки площею 0,0236 га з виходом (виїздом) на вулицю Покровська, зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 1 координатам їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року - графічно зображено у додатку 1. На дворову частину земельної ділянки площею 0,0100 га, у визначеному статтею 124-1 Земельного кодексу України порядку, має бути поширено дію передбаченого пунктами а, б, в-4 статті 99 Земельного кодексу України земельного сервітуту, межи поширення якого визначаються за наведеними у таблиці 2 координатами їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року - графічно зображено у додатку 1. Ухвалою судді від 17 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року відмовлено у прийняті зустрічного позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки будинку в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності та припинення спільної часткової власності. Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідачами до суду не надано відзиву на позовну заяву. Представник третьої особи - Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, проте надав заяву про розгляд справи у їх відсутність та вирішеняя справи залишив на розсуд суду. Будь-яких заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року по справі № 500/8164/13-ц за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] визнано право власності на 5/96 часток об`єкту нерухомості житловий будинок (літ. "Е"), який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказане рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року набуло чинності 29 січня 2024 року. До складу належної [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] частки вказаного об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS] , входить житловий будинок літ. "Е" з приміщеннями, позначеними в плані: № 1 - кухня площею 9,7 кв.м., № 2 - житлова кімната площею 14,8 кв.м., № 3 - житлова кімната площею 18,1 кв.м., № 4 - кухня площею 9,1 кв.м., № 5 - санвузол площею 4,7 кв.м., № 6 - житлова кімната площею 9,9 кв.м., № 7 санвузол площею 4,5 кв.м., загальною площею 70,8 кв.м., у тому числі житлової 42,8 кв.м.; господарських будівель: сарай літ. "Л", гараж літ. "М"; господарських споруд: № 3 - огорожа, № 8 - огорожа, а всього майна на суму 186372 (сто вісімдесят шість тисяч триста сімдесят дві) грн. Співвласниками інших частин об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яким належить 15/96 частини вказаного домоволодіння. Реальний поділ житлового домоволодіння, який розташований за адресою [ADDRESS] , і земельної ділянки між співвласниками не проводився. Належна позивачам частка є окремою, ізольованою від інших будівель за цією адресою об`єктів нерухомості. Ніяких сумісних надвірних споруд і приміщень загального користування з іншим співвласником цієї будівлі позивачі не мають. Позивачі самостійно користуються і володіють об`єктом житлової нерухомості, в якому є окремий вхід, що підтверджує ізольованість приміщень від інших будівель. Згідно висновку судового експерта Цуркан В.І. № 36/36-2024 від 06.11.2024 року за результатами судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи за зверненням [PERSON] , належні, на підставі рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа № 500/8164/13-ц) від 13.11.2023 року та ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа № 500/8164/13-ц) від 16.09.2024 року за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 5/96 частин домоволодіння по [ADDRESS] у складі: житлового будинку літ. «Е» з приміщеннями, позначеними в плані: №№ 1-кухня площею 9,7 кв. м., 2-житлова кімната площею 14,8 кв. м., 3-житлова кімната площею 18,1 кв. м., 4-кухня площею 9,1 кв. м., 5-санвузол площею 4,7 кв. м., 6-житлова кімната площею 9,9 кв. м., 7-санвузол площею 4,5 кв. м., загальною площею 70,8 кв. м., у тому числі житлової 42,8 кв. м.; господарських будівель: сарай літ. «Л», гараж літ. «М»; господарських споруд: № 3-огорожа, № 8-огорожа (всього майна на суму 186372 грн.), технічно можливо виділити в окремий (самостійний) об`єкт нерухомості з реєстрацією під окремим реєстровим номером та привласненням окремого адресного номеру і закріпленням за ним частини земельної ділянки площею 0,0236 га з виходом (виїздом) на вулицю Покровська, зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 1 координатам їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року графічно зображено у додатку 1. На дворову частину земельної ділянки площею 0,0100 га у визначеному статтею 124-1 Земельного кодексу України порядку має бути поширено дію передбаченого пунктами а, б, в-4 статті 99 Земельного кодексу України земельний сервітут, межі поширення якого визначаються за наведеними у таблиці 2 координатами їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року графічно зображено у додатку 1. Значення площі земельної ділянки може бути уточнене при її формуванні у порядку, передбаченому статтею 79-1 Земельного кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.ч. 1, 2. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, наведеною у Постанові від 3 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання в окремі ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як зазначено у роз`ясненнях, викладених у п.6,7,12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту\~ст.115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до\~ст. 119 ЦК\~України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06.07.2007 року. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідно п.п. 3.1.-3.3. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. При цьому, питання формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав визначено у ст.79-1 ЗК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягають задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved