Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

16.02.2023 року з Корольовського районного суду м. Житомира до Богунського районного суду м. Житомира для розгляду за підсудністю надійшла вказана справа. Заявниця звернулась до суду із заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , без реєстрації шлюбу у період з листопада 2004 року по 19.12.2022 року, визнати транспортний засіб Рено Хечбек-В, р/н [NUMBER] об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , визнати за нею право власності на частину такого транспортного засобу (т. 1 а.с. 66-70). В обґрунтування вимог вказано, що з 04.11.2004 позивач та [PERSON] почали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина. Спочатку проживали у належній позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS] , а згодом переїхали до квартири [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] вели спільний побут та господарство, разом проводили час у дозвіллі, спільно купували рухоме майно, робили ремонт нерухомого майна, купували меблі, тощо. У 2019 році позивач та [PERSON] дізналися про наявність у останнього тяжкої хвороби, після чого позивач постійно була поруч з [PERSON] , допомагала морально, здійснювала за ним догляд, постійно відвідували лікарів. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS] та автомобіль Рено Хечбек-В, р/н [NUMBER] . У грудні 2022 позивач звернулася до приватного нотаріуса Сєтака В.Я. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було роз`яснено, що для прийняття спадщини необхідно звернутися до суду з метою встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 02.05.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т. 1 а.с. 76-83). В обґрунтування відзиву зазначив, що його батько [PERSON] не створював з позивачкою сім`ї. Зустрічаючись та відпочиваючи з позивачем, батько відповідача говорив, що після розлучення він одружуватись не збирається, він не був готовий до створення сім`ї та відмовляв позивачу в цьому на її неодноразову пропозиції і вони на тривалий час припиняли дружнє спілкування, а через рік-два знову поновлювали зустрічі в проміжках між появою у батька інших жінок. Відповідач зазначив, що його батько убезпечив від претензій [PERSON] та інших жінок, з якими він підтримував дружні стосунки, від претензій на належне йому на праві особистої приватної власності нерухоме та рухоме майно, склавши на відповідача, як єдиного сина, заповіт. Також [PERSON] зазначив у відзиві, що належних доказів наявності у позивача коштів на придбання автомобіля в 2019 році та спільності разом з його батьком достатніх коштів та достатніх заощаджень для придбання автомобіля позивачкою не надано, не доведено, що речі, на які вона надала суду чеки про їх придбання, було придбано і використовувалась саме в квартирі його батька й саме для потреб позивачки та його батька як сім`ї, не підтверджено будь-якими доказами проведення ремонтних робіт в помешканні, який вона вважала своїм житлом, оплату комунальних послуг спільним бюджетом на утримання цього помешкання. Відповідач стверджує, що позивачем не надано доказів на підтвердження існування обставин надання нею та його батьком взаємної допомоги, зазначив, що позивач завжди проживала в своїй квартирі, а його батько у своїй, не перевозив [PERSON] в свою однокімнатну квартиру меблі позивачки з її квартири та її разом з її сином, тому що квартира його батька була повністю укомплектована меблями, в ній не було місця для інших меблів. Навіть після поховання батька станом на 19 рудня 2022 року в квартирі не було жодної жіночої речі, одягу, взуття, чи предметів жіночої гігієни, квартира мала вигляд неохайний, який буває у чоловіків-холостяків. Відповідач зазначив, що позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів постійного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства, піклування один про одного з усіма притаманними ознаками шлюбно-сімейних відносин, а підтримання навіть протягом тривалого часу дружніх та близьких стосунків, проведення вільного часу дозвілля - не може ототожнюватись з ознаками сімейних відносин. Також [PERSON] зазначив, що самостійно поховав свого батька та оплатив витрати з організації поховання, отримав від органів РАЦС свідоцтво про смерть, а також отримав від органів ПФУ допомогу на поховання свого батька, у нього знаходяться усі медичні документи батька, особисті документи, зокрема закордонні паспорти. Позивачкою не підтверджено обставини спільного проживання та набуття у спільну сумісну власність транспортного засобу марки RENAULT, моделі MEGAN SCENIC, 2014 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , який є особистою приватною власністю його батька. 08.05.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с. 107-111), у якій [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Зазначила, що спільно проживаючи однією сім`єю з [PERSON] , постійно працювала та продовжує працювати в Управлінні поліції охорони в Житомирській області, отримуючи офіційні доходи. На момент придбання автомобіля у 2019 році її дохід був на рівні 12 000,00 грн щомісячно. [PERSON] зазначила, що супроводжувала чоловіка і під час лікування в Житомирському обласному онкодиспансері з 2019 року, здійснила поховання свого чоловіка власним коштом, натомість відповідач сфальсифікував докази, взявши шляхом обману у ФОП [PERSON] копію товарного чека від 19.12.2022, оригінал якого знаходиться у позивача. Отримання допомоги на поховання батька відповідачем не спростовує посилань, якими обґрунтована позовна заява. [PERSON] сплачувала комунальні платежі за квартиру за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] спільними зусиллями та за спільні кошти робили ремонт у квартирі, купували речі.Позивач зазначила, що такі докази у своїй сукупності свідчать про спільне проживання, наявність усталених відносин, що притаманні подружжю, ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах. Ухвалою суду від 14.06.2023 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, накладено арешт на автомобіль марки «Renault Megane Scenic», VIN-код [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , заборонено [PERSON] , [INFO] , користуватись таким транспортним засобом (т. 1 а.с. 247). Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 17.10.2023 ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 14.06.2023 частково скасовано, в частині права заборони [PERSON] заборони користуватися згадуваним автомобілем, в іншій частині ухвалу залишено без змін (т. 2 а.с. 84-85). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.06.2024 провадження у справі було зупинено на час перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України (т. 2 а.с. 207). Ухвалою від 11.03.2025 провадження у справі поновлено (т. 2 а.с. 222). В судове засідання 11.06.2025 сторони не з`явились. 11.06.2025 позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити (т. 2 а.с. 237-238). Представник позивача клопотанням від 22.04.2025 просила відкласти судове засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, просила відмовити в задоволенні позову (т.2 а.с. 232). Представник позивача, адвокат Левчук Т.В., подала 11.06.2025 заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, однак доказів цього суду не надала, просила відмовити в задоволенні позову( т.2а.с. 234). Суд зауважує, що ні відповідач, ні його представник не з`являлися без поважних причин у судові засідання, призначені на 22.04.2025 та 11.06.2025, у зв`язку з чим, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судом не встановлено обґрунтованих підстав для повторного відкладення розгляду справи. В ході судового розгляду було допитано свідків. Так, свідок [PERSON] , яка є сестрою [PERSON] , зазначила, що була шокована, дізнавшись, що між позивачем та [PERSON] , які з листопада 2004 року проживали спільно, не зареєстровано шлюб, з ними часто спілкувались та відпочивали. Під час поховання [PERSON] відповідач пообіцяв поділитись майном з позивачем, однак не виконав обіцянки. Лікуванням та похованням [PERSON] займалась позивач, вона гарно заробляла. Свідок [PERSON] , пояснила, що позивач та [PERSON] є її друзями, вони часто зустрічались, проводили разом час, відносини останніх були притаманні як чоловіка та дружини, проживали разом, вели спільний побут. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач та [PERSON] є її друзями, це дула дружня сім`я з 2004 року. Зазначила, що позивач та [PERSON] проживали в одній квартирі, разом виховували дитину позивача від першого шлюбу, купували продукти, відпочивали, готували. Свідок [PERSON] пояснив, що відповідач є племінником його дружини [PERSON] . Зазначив, що упродовж тривалого часу позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільні інтереси та спільний бюджет, відпочивали разом та часто спільно з сім`єю [PERSON] . Автомобіль був придбаний за спільні кошти, дохід позивача був більшим ніж дохід [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є матір`ю невістки позивача, пояснила, що з [PERSON] та [PERSON] знайома з 2017 року, як подружжя останні вели разом спільне господарство, готували їжу, в селі вирощували городину, відпочивали, разом святкували свята, подорожували, проживали як чоловік та дружина, це була сім`я. У них була машина чорна, марки Рено, на які їздив [PERSON] , купували разом з [PERSON] за спільні кошти. [PERSON] мали переоформити з [PERSON] на [PERSON] . Як захворів [PERSON] , 2-3 роки до моменту його смерті [PERSON] возила його до лікарів, купувала ліки, доглядала. [PERSON] був на поховані матері [PERSON] , допомагав. Свідок була присутня на похованні та обіді після смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, пояснила, що розлучилась з [PERSON] у 2002 році. [PERSON] проживав сам, приїздив до неї з сином. В 2006 році перестала їздити, оскільки у [PERSON] з`явилась інша жінка. [PERSON] в 2019 році захворів, попав в лікарню, син возив йому ліки, свідок готувала їжу носила в лікарню. [PERSON] приходила до [PERSON] , він любив жінок. Свідок 2-3 рази на місяць по 2-3 години розмовляла з [PERSON] по телефону, зазвичай говорили під вечір, останній не говорив що з ним хтось проживає. [PERSON] їздив за кордон, купив машину за кошти [PERSON] , потім переоформили машину на колишнього чоловіка. Під час шлюбу свідок з [PERSON] купили квартиру на [PERSON] та в с. [PERSON] земельну ділянку з будинком, після розлучення земельну ділянку продали, а кошти розділили. [PERSON] захворів, після лікарні доглядали [PERSON] та [PERSON] по черзі. На похованні була [PERSON] , за поховання платив [PERSON] . Свідок [PERSON] - працював з [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] зустрічався з [PERSON] . Після роботи свідок приходив додому до [PERSON] де останні вживали спиртні напої 2-3 рази на тиждень. [PERSON] приходила один раз на тиждень, інколи дуже рідко, сиділа разом з ними. Вислухавши учасників судового розгляду( за їх участі в судовому засіданні), дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. З показів свідка [PERSON] , яка є сестрою [PERSON] та [PERSON] , вбачється, що листопада 2004 року [PERSON] почала проживати з [PERSON] однією сім`єю разом з сином позивачки від першого шлюбу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а згодом переїхали до квартири [ADDRESS] . Рахунками, товарними чеками, розпискою від 06.10.2005, договором №5577/Ж від 01.06.2007, гарантійним талоном, договором про туристичне обслуговування, авіаквитками, фіскальними чеками (а.с. 10-35), а також численними фотознімками, частина з яких містить точну дату фото (т. 1 а.с. 116 136) підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] разом купували будівельнеі матеріали та облаштування для квартири, разом придбавали майно, разом відпочивали. У лютому 2006 року [PERSON] та [PERSON] придбали автомобіль «Івеко»( а.с 15), на який брали в борг кошти. У 2007 році позивач уклала договір спостереження та сигналізацію в квартирі [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , що стверджується договором(а.с. 17-19). У 2008 році [PERSON] та [PERSON] купували меблі на кухню та у ванну кімнату, а саме кухонний куточок та інші речі домашнього побуту( а.с11-12). У червні 2018 року [PERSON] та [PERSON] відпочивали у Турції ( а.с.21-34). У 2019 році позивач та [PERSON] дізнались про наявність у останнього тяжкого онкологічного захворювання. У 2020 році позивач поставила [PERSON] на чергу в онкодиспансер, останній з допомогою позивача уклав декларацію з лікарем, і саме позивач була його довіреною особою для повідомлення у разі настання екстренного випадку з пацієнтом, що підтверджується такою декларацією (т. 1 а.с. 249-250). Позивач супроводжувала [PERSON] під час лікування в Житомирському обласному онкологічному диспансері з 2019 року, отримувала наркотичні засоби, психотропні речовини та/або прекурсори для лікування хворого [PERSON] , що підтверджується її заявою від 28.04.2021, листком призначень, довідкою лікаря [PERSON] (т. 1 а.с. 137-140). [INFO] [PERSON] помер (т. 1 а.с. 85). Заповітом від 26.10.2004, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Сєтаком В.Я., [PERSON] заповів все своє майно відповідачу своєму сину [PERSON] (т. 1 а.с. 86). Після смерті батька [PERSON] відповідач звернувся до Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою №14223/5619 про виплату допомоги на поховання (т. 1 а.с. 89) та в подальшому отримав такі виплати, що не заперечувалось позивачем. Відповідач у підтвердження своїх посилань та те, що витрати на поховання батька були понесені ним, долучив до відзиву на позовну заяву товарний чек від 19.12.2022 ФОП [PERSON] , у якому зазначено, що похоронні послуги оплатив відповідач (т. 1 а.с. 102). Разом з тим, до відповіді на відзив позивачем долучено оригінал такого чеку та довідку ФОП [PERSON] , з якої встановлено, що останній отримав гроші на поховання [PERSON] одноосібно від [PERSON] , а копію чеку, який видав відповідачу вважає недійсним, оскільки виписав такий чек на переконання [PERSON] , який переконував [PERSON] в тому, що виплачені йому позивачем кошти насправді є його особистими (т. 1 а.с. 141 - 142). 27.12.2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Сєтака В.Я. з заявою про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 9). Позивачу було роз`яснено, що для прийняття спадщини їй необхідно звернутись до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. На виконання вимог ухвали суду від 17.05.2023 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Сєтаком В.Я. надано до суду копію спадкової справи №335/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] (т. 1 а.с. 213-235). 11.01.2023 року позивач звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з заявою про встановлення факту родинних відносин, однак ухвалою такого суду від 13.01.2023 було відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб або за наявності інших спадкоємців і спору між ними (т. 1 а.с. 40). Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено положеннями п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно положень ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки. Предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме: спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Оцінка показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дають підстави для висновку, що [PERSON] та [PERSON] в період з листопада 2004 року по 19.12.2022 року проживали однією сім`єю, як подружжя, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом. Оцінюючи в сукупності докази у виді письмових доказів, показів свідків, ті обставини, що сторони проживали разом за однією адресою, в інших зареєстрованих шлюбах не перебували, вели спільне господарство, проводили разом дозвілля, відпочивали, мали спільних друзів, займались ремонтними роботами, що свідчить про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Таким чином, суд дійшов висновку, що факт проживання [PERSON] \~та [PERSON] \~в період\~з листопада\~2004\~року по\~19.12.2022\~року є доведеним із розумним ступенем достовірності. щодо вимоги про визнання права власності Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Згідно з частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. За змістом наведеної норми правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Нормами Цивільного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ст.ст. 368, 372). Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 12.11.2019 [PERSON] набув право власності на автомобіль марки «Renault Megane Scenic», VIN-код [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (т. 1 а.с. 99). Також матеріалами справи підтверджується, що позивач в період з 2007 року по даний час була працевлаштована на посаді інженера 1 категорії Управління поліції охорони в Житомирській області, отримувала стабільний дохід (т. 1 а.с. 143-155). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що судом встановлено факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , без реєстрації шлюбу у період з листопада 2004 року по 19.12.2022 року, суд вважає заявлені позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частину транспортного засобу марки RENAULT,\~моделі MEGAN\~SCENIC,\~2014\~року випуску,\~чорного кольору,\~номер кузова\~ [NUMBER] ,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~як спільного\~майна подружжязаконними, обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, а тому задовольняє їх у повному обсязі. При зверненні до суду з позовною заявою у даній справі позивач сплатила судовий збір у сумі 1073, 60 грн (т. 1 а.с. 1-2) та 1645,59 грн. ( т.1 а.с. 73) На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 2719,19 грн.

Outcome: approved