Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

На адресу Жовківського районного суду Львівської області надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Юрчака В.В. про стягнення на користь позивача судові витрати у розмірі 72 000,00 грн, з яких 57 000, 00 грн витрати на професійну правничу допомогу та 15 000,00 грн витрати на проведення земельно-технічної експертизи та підготовку експертного висновку на замовлення позивача. Від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Промкомерцбуд» адвоката Шубака О. І. 16.05.2025 надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат. Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Їхня неявка не перешкоджає розгляду заяви. Фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Юрчака В.В. щодо ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з відповідача судових витрат, суд встановив наступне. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 02 травня 2025 року у справі №444/2303/23 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМКОМЕРЦБУД», треті особи: [PERSON] , Львівська міська рада, Басейнове управління ресурсів річок Західного Бугу та Сяну, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІЛЬДЕБРАНДТ», [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу лінії електропередачі - задоволено. Вирішено усунути [PERSON] перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,2134 га, кадастровий номер 4622785700:01:003:0131, що розташована за адресою: [ADDRESS] (в межах населеного пункту), Львівський район, Львівська область шляхом демонтажу відгалуження повітряної лінії електропередачі ПЛ-10 кВ 112-03 м. Дубляни - с. Малехів до комплектної трансформаторної підстанції № 2062 на ділянці опор № 236-245 та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промкомерцбуд» на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1073, 60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок). Питання про розподіл судових витрат на правову допомогу суд у вказаному рішенні не розглядав. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. З долучених доказів суд встановив, що 27 червня 2023 року між [PERSON] (Клієнт) та Адвокатський об`єднанням «ТІ ЕНД ТІ ПАРТНЕРС» (Адвокатське об`єднання) було укладеного Договір про надання правової допомоги № 580 від 27.06.2023. Згідно з пунктом 1.1. Договору, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання із надання правової допомоги щодо представницьких повноважень, захисту прав і законних інтересів Клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю Сторін. Згідно з пунктом 4.1. Договору, Сторони домовились, що вартість послуг Адвокатського об`єднання з надання правової допомоги за цим Договором встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю Сторін в Актах про надання правової допомоги, які формуються Адвокатським об`єднанням в міру надання правової допомоги (юридичних послуг) та вручаються безпосередньо Клієнту (уповноваженій особі Клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням. Сторони дійшли згоди, що Акти про надання правової допомоги повинні містити детальний опис виконаних робіт з розрахунком кількості робочих годин та вартості таких послуг, відомості про звітний період, номер справи, місця надання правової допомоги. На підставі цих положень Договору про надання правової допомоги № 580 від 27.06.2023 Адвокатське об`єднання сформувало Акт про надання правової допомоги № 01 від 05 травня 2025 року. Згідно з цим Актом про надання правової допомоги № 01 від 05 травня 2025 року Адвокатське об`єднання надало професійну правничу допомогу пов`язану з: - Підготовка, написання і подання позовної заяви на суму 20 000,00 грн. (витрачений час: 15 год.); - Підготовка, написання і подання відповіді на відзив на суму 15 000,00 грн. (витрачений час: 10 год.); - Участь у судовому засіданні (08.02.2024, 18.03.2024, 24.06.2024, 19.07.2024, 29.10.2024, 12.11.2024, 18.12.2024, 20.01.2025, 18.02.2025, 07.04.2025, 01.05.2025) на загальну суму 22 000,00 грн. (по 2 000,00 грн. кожне засідання), (витрачений час: 11 год. (по 1 год. кожне засідання)). Відповідно до п. 4.7. Договору, Сторони домовились, що після одержання Адвокатським об`єднанням від Клієнту Акту про надання правової допомоги та у випадках, визначених п. 4.3. цього Договору, Адвокатське об`єднання формує і направляє на адресу клієнта чи безпосередньо надає Клієнту рахунок на оплату послуг, а Клієнт бере на себе зобов`язання забезпечити оплату послуг Адвокатського об`єднання на підставі рахунку не пізніше 10-го робочого дня з моменту отримання Клієнтом рішення суду, що набрало законної сили. На підставі цього положення Адвокатське об`єднання надало Клієнту Рахунок на оплату № 01 від 05 травня 2025 р. згідно з яким загальна сума послуг становить 57 000,00 грн. Також між [PERSON] та експерткою Фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений Договір № 0920/23 на проведення судової експертизи від 20 вересня 2023 року. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що термін виконання робіт - 30 днів з моменту укладення Договору за умови, що Замовником надана вся інформація та документація, необхідна Експерту для виконання робіт згідно заяви та оплачено за виконання експертизи. Вартість робіт, зазначених у п. 1.1. цього Договору, визначається за домовленістю і згідно діючих тарифів на послуги Експерта становить 10 000 (десять тисяч) гривень без урахування ПДВ. У випадку, якщо виконання експертизи займе більше часу, ніж попередньо заплановано, експертом буде направлено Замовнику рахунок на доплату, але не більше 5 000 грн без урахування ПДВ (п. 2.1. та п. 2.2. Договору). Факт виконання робіт за цим Договором підтверджується Актом прийому передачі робіт, який підписується сторонами або уповноваженими представниками сторін. (п. 4.2. Договору). На підставі Договору № 0920/23 на проведення судової експертизи від 20 вересня 2023 року сторони підписали Акт прийому-передачі робіт згідно з Договору № 0920/23 від 20 вересня 2023 року на проведення судової експертизи від 27 жовтня 2023 року за яким Експерт передає, а Замовник приймає згідно з Договором № 0920/23 від 20 вересня 2023 Висновок експерта з відповідних питань. Вартість послуг Експерта становить 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч) гривень без урахування ПДВ. На момент підписання Акту прийому-передачі робіт розрахунок за проведені експертом роботи проведений в повній мірі, Замовник не має претензій до Експерта (п. 3, 4 Акту приймання-передачі робіт). На підтвердження здійснення оплати вартості послуг експерта представник позивача до суду надав: Рахунок № 0921-23 від 21 вересня 2023 року; Рахунок № 1023-23 від 23 жовтня 2023 року та підтвердження зарахування коштів на банківський рахунок судового експерта ФОП [PERSON] : Вхідний платіж № @2PL342647 від 21.09.2023 та Вхідний платіж № 27/10/2023 від 27.10.2023. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.15 ЦПК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: 1) на професійну правничу допомогу; та 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У своїх запереченнях представник відповідача спершу просив суд відмовити позивачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі №444/2303/23, а в подальшому висловив також аргументи стосовно зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження своїх висновків про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення представник відповідача вказував, що представник позивача надав суду докази понесених судових витрат, які існували до ухвалення судового рішення, однак у своїй заяві не пояснив поважність причин неподання таких доказів раніше. Свої доводи підкріплював посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року в справі № 285/5547/21. Крім цього представник відповідача стверджував, що у Договорі про надання правової допомоги № 580 від 27.06.2023 всупереч вимогам ст. 26-27, 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» не визначено порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), а тому покликання позивача на акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 05 травня 2025 року не може бути взяте судом до уваги, оскільки такий акт, в силу зазначених вище положень Закону, не може підміняти договір про надання правової допомоги та встановлювати порядок обчислення гонорару. Оцінюючи такі доводи представника відповідача суд зазначає, що відповідно до п.п. 1, 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому згідно ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Справді у згаданій представником відповідача постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року в справі № 285/5547/21 Верховний Суд виснував, що «у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат». Однак у згаданій справі № 285/5547/21 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що рішення суду першої інстанції було ухвалене 27.12.2022, при цьому позивач звернувся із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої додав докази їх понесення, протягом п`яти днів після його ухвалення (03.01.2023). Подані докази були датовані за період із 09.12.2021 до 03.08.2022, тобто до моменту ухвалення рішення суду першої інстанції. Відтак Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, мотивовану тим, що зміст цієї заяви не містив обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі. Натомість в цій справі з матеріалів справи суд встановив, що до позовної заяви позивач долучив до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому він описав які витрати поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; при цьому представник позивача в останньому судовому засіданні заявив суду усне клопотання про розподіл судових витрат, а в п`ятиденний строк надав заяву про розподіл судових витрат до якої долучив: Договір про надання правової допомоги № 580 від 27.06.2023, Акт про надання правової допомоги № 01 від 05 травня 2025 року, Рахунок на оплату № 01 від 05 травня 2025 р., Договір № 0920/23 на проведення судової експертизи від 20 вересня 2023 року, Акт прийому-передачі робіт згідно з Договору № 0920/23 від 20 вересня 2023 року, Рахунок № 0921-23 від 21 вересня 2023 року; Рахунок № 1023-23 від 23 жовтня 2023 року та підтвердження зарахування коштів на банківський рахунок судового експерта ФОП [PERSON] : Вхідний платіж № @2PL342647 від 21.09.2023 та Вхідний платіж № 27/10/2023 від 27.10.2023. Суд зазначає, що таких доказів як Акт про надання правової допомоги № 01 від 05 травня 2025 року, та Рахунок на оплату № 01 від 05 травня 2025 р. не існувало на час ухвалення рішення від 02.05.2025. Цей акт та рахунок були складені після закінчення судових дебатів та після ухвалення судом рішення по суті позовних вимог. Таким чином, доводи представника відповідача про те, що позивач пропустив строк на подачу доказів понесених судових витрат, із посиланням на правову позицію, викладену у Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №285/5547/21, є безпідставними, оскільки правовідносини у справі №285/5547/21, на яку посилається відповідач, та у справі, що розглядається, не є релевантними, адже в контексті наявності доказів, дат їх складання, подання до суду, умови договорів про надання правничої допомоги у цій частині різні. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. (ч.1 та ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Такі висновки наведені у п. 130-134 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21. Суд із посиланням на п. 4.1 Договору з`ясував, що вартість послуг Адвокатського об`єднання з надання правової допомоги за цим Договором встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю Сторін в Актах про надання правової допомоги, які формуються Адвокатським об`єднанням в міру надання правової допомоги (юридичних послуг) та вручаються безпосередньо Клієнту (уповноваженій особі Клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням. Такі положення Договору суд розцінює як фіксований розмір гонорару, порядок обчислення якого закріплений у п. 4.1 Договору й здійснюється за допомогою актів про надання правової допомоги, які формуються Адвокатським об`єднанням в міру надання правової допомоги (юридичних послуг). Отже, доводи представника відповідача стосовно відмови у задоволенні заяви про прийняття додаткового судового рішення та розподілу судових витрат не знайшли свого підтвердження: представник позивача надав суду також й ті докази, яких не існувало на момент прийняття судового рішення, а приписи договору про надання правничої допомоги містять чіткі положення про обрахування розміру гонорару адвоката. Розглядаючи доводи представника відповідача стосовно зменшення витрат на правничу допомогу через їх явну завищеність та неспівмірність суд виходить із такого. Згідно положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5) У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6) Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.6-9 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Критерії реальності та розумності застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). У той же час, суд зауважує на тому, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Такий висновок суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження №61-21442св19). Оцінюючи заявлений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу на їх обґрунтованість та пропорційність, їх співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт суд частково погоджується із доводами представника відповідача й вважає, що такі є завищеними. Ці висновки стосуються заявленого представником позивача розміру витрат в частині участі у судових засіданнях. Суд погоджується із доводами представника позивача стосовно складності справи та часу й зусиль, необхідних для подачі позовної заяви й відповіді на відзив. Зміст цих заяв по суті справи дає підстави виснувати про складність справи, необхідність системного аналізу спеціалізованого законодавства у сфері енергетики, охорони земель, а також дослідження значного масиву доказів, зокрема пов`язаних із будівництвом повітряної ЛЕП, виникнення та накладення охоронних зон на земельну ділянку, яку суборендує позивач. В той же час суд наголошує, що значну частину витрат на правничу допомогу складає відвідування судових засідань, які не завжди тривали 1 годину. Таким чином, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити з 57 000,00 грн ( п`ятдесят сім тисяч) до 46 000,00 грн ( сорок шість тисяч). Стосовно розміру витрат на підготовку експертного висновку суд зазначає, що представник відповідача у своєму клопотанні не навів жодних доводів стосовно неспівмірності розміру таких витрат. Отже суд задовольняє такі витрати в повному обсязі, оскільки їх реальність та обґрунтованість підтверджується належними доказами, доданими до матеріалів справи, а сама експертиза була необхідна у справі, оскільки такий доказ підтверджував один із ключових аргументів позивача.

Outcome: partial