Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

У лютому 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.10.2024 між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, згідно з умовами якого остання передала у власність відповідача [PERSON] грошові кошти у сумі 236800 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути їх протягом двох місяців, а саме до 07.12.2024. Сума прийнята відповідачем 04.10.2024 під розписку. 21.01.2025 рекомендованим поштовим повідомленням на зазначену у розписці адресу відповідача [PERSON] позивачкою було направлено письмову вимогу про повернення відповідачем суми позики, проте, станом на 28.01.2025 відповідач борг не повернув. Тому, позивачка просила стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 236800 доларів США та судові витрати в розмірі 15140,00 грн, понесені нею при поданні позову до суду. Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 13.02.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче судове засідання призначено на 19.03.2025. Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 19.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Позивачка [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`явилася, повідомлена належним чином. Поштове повідомлення отримала особисто 14.05.2025. Представник позивачки - адвокат Єгоров С.А. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання неодноразово повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. Усі поштові відправлення повернулись до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 24,29,36,42,53). Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подав, у судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, 29.05.2025 вирішено здійснити заочний розгляд. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики від 04.10.2024, що підтверджується розпискою від 04.10.2024, оригінал якої був досліджений в судовому засіданні. (а.с. 12). 21.01.2025 рекомендованим поштовим повідомленням на зазначену у розписці адресу відповідача [PERSON] позивачкою було направлено письмову вимогу про повернення відповідачем суми позики, проте, станом на 28.01.2025 відповідач борг не повернув. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю або частково кошти позивачу. Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами частини 1 статті 14\~ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою\~статті 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Стаття 626\~ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статей\~638, 639\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,\~незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною 1 статті 1049\~ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона\~позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона\~позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 520/5889/18. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 23.10.2029 у справі 723/304/16-ц у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] жодних доказів на спростування доводів позивачки зазначених нею у позові, або ж сплати останній боргу за договором позики, до суду не подано. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що зобов`язання щодо повернення позики не виконано, хоча строк його виконання настав, вимоги позивачки щодо повернення їй боргу за договором позики від 04.10.2024 підлягають задоволенню. Окрім цього, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 15140,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved