Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання за нею права власності на 1/5 частки земельної ділянки площею 0,1000 га. з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, з кадастровим номером: 2610100000:01:010:0111, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/8 частки житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером: 2610100000:01:010:0111, площею 0,1 га. з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку за цією ж адресою. Батько заповів все належне майно позиваці згідно заповіту. Інших спадкоємців немає. Державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л.І. позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.06.2021 на 1/8 частину житлового будинку, на підставі вказаного свідоцтва позивачка зареєструвала за собою право власності на 1/8 частину будинку. Проте нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером: 2610100000:01:010:0111 оскільки частка у спільній сумісній власності померлого [PERSON] не визначена. З реєстру права власності вбачається, що земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , їх частки є рівними і кожному належить по 1/5 частки земельної ділянки. Тому позивачка звернулась з наведеним позовом до суду, оскільки не може успадкувати частку на земельну ділянку після смерті свого батька. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у заяві від 01.04.2025 представник просив проводити розгляд справи без його участі, за наявними у матеріалами, які містяться у справі. Ухвалою суду від 01.04.2025 до участі в справі в якості третіх осіб залучено інших співвласників земельної ділянки - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 14.04.2025 представник позивачки подав заяву про зменшення позовних вимог та просив суд визнати за [PERSON] право власності на 1/8 ідеальної частки земельної ділянки площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2610100000:01:010:0111, як\~ спадкоємицею [PERSON] . Обґрунтовує заяву про зменшення позовних вимог тим, що їй належить 1/8 частка житлового будинку, тому вона право на спадкування 1/8 частки земельної ділянки. Треті особи письмових пояснень по суту спору не подали. 12.05.2025 [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі та просили задоволити позовні вимоги. 28.05.2025 [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі та просили позов задоволити. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, позивачка подала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач Івано-Франківська міська рада не забезпечила явку свого представника у судове засідання. 01 квітня 2025 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт від 27.10.2015 згідно якого 1/8 частку домоволодіння у [ADDRESS] заповів дочці [PERSON] (позивачці). 31.01.2020 позивачка подала заяву про прийняття спадщини за заповітом. 30.06.2021 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] та 30.06.2021 зареєструвала за собою право власності на 1/8 частку вказаного будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л.І. від 28.02.2024 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, площею 0,1000 га., кадастровий номер 2610100000:01:010:0111, яка знаходиться на території [ADDRESS] , оскільки в рішенні Івано-Франківської міської ради від 19.08.2016 року № 257-7 частки спадкоємців рівні, а згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не визначена частка у спільній сумісній власності померлого [PERSON] . Так, справді [PERSON] належала 1/8 частка домоволодіння на [ADDRESS] , тепер вона належить позивачці, третім особам [PERSON] належить 1/8 частка, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частки кожному. З урахуванням наведеного відповідно їм належать аналогічні частки в праві власності на земельну ділянку кадастровий номер 2610100000:01:010:0111, яка знаходиться на території [ADDRESS] . Треті особи щодо цього не заперечують та подали відповідні заяви. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, визначення частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із положеннями ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Враховуючи, що інші співвласники земельної ділянки не заперечують, що позивачці в порядку спадкування після смерті батька належить 1/8 частка земельної ділянки, пропорційно до її частки в будинку, суд вважає, що до складу спадщини після смерті\~ [PERSON] входить 1/8 частина земельної ділянки кадастровий номер 2610100000:01:010:0111за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку у разі неможливості нотаріусом видати свідоцтво про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного, відповідно до ст. 392, 1216, 1223, 1261, 1267 ЦК\~ України,

Outcome: approved