Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви 03 лютого 2025 року представник [PERSON] - адвокат Грицак А.М. - звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, заінтересована особа: [PERSON] , із заявою про встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , є мамою [PERSON] , [INFO] (а.с.1, 2). В обґрунтування вказаної заяви представник [PERSON] - адвокат Грицак А.М. -зазначила, що [INFO] у віці 42 роки помер син заявниці - [PERSON] , [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яка складається з частини квартири [ADDRESS] . Адвокат вказує, що до дня смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у зазначеній квартирі, разом із ним зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] . З метою отримання належної їй частки спадкового майна після смерті сина, заявниця звернулася в Першу Тернопільську державну нотаріальну контору щодо оформлення спадщини після смерті сина, однак при вивченні нотаріусом документів, необхідних для заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, було виявлено, що неможливо встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та померлим [PERSON] , а саме те, що останні є його батьками, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про народження [PERSON] та відсутній запис в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Представник позивача посилається на те, що свідоцтво про народження сина заявниці, оригінал якого було втрачено за невідомих причин, зареєстровано та видано у м. Потсдам Німецької Демократичної Республіки пунктом реєстрації актів громадянського стану при 4 управлінні коменданта гарнізону радянських військ, архів якого знаходиться у м. Москва, Російська Федерація. На даний момент всі дипломатичні стосунки з РФ розірвано, внаслідок повномасштабного вторгнення на територію нашої країни, тому немає можливості дати відповідний запит на отримання дубліката цього документа. Адвокат зазначає, що відсутність оригіналу свідоцтва про народження сина, позбавляє її можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, відтак, [PERSON] змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин для можливості реалізації свого права на спадщину. 2. Стислий зміст заперечень на заяву Заінтересована особа: [PERSON] своїм правом на заперечення, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не скористався. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю (суддю-доповідача): Братасюка В.М. (а.с. 13). Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження (а.с. 14). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю (суддю-доповідача): Якімця Т.І. (а.с. 16). Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2025 року цивільну справу № 607/2286/25 прийнято до свого провадження, та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження (а.с. 19). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою цієї сім`ї, знає їх з 90-х років. У заявниці був син [PERSON] , який був лежачий. Батько та мати піклувалися про сина аж до його смерті. У судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що із заявницею є сусідами з 1995 року. Знала їхнього сина, який потрапив в аварію і з того часу був хворий. Наскільки пам`ятає, їхній син близько п`яти років тому помер. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник адвокат Грицак А.М. заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. Заінтересована особа: [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] народилася [PERSON] , у селі Семенівка Бердичівського району Житомирської області, про що свідчить паспорт громадянина України, серія [NUMBER] , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільської області 28 січня 2000 року (а.с. 4). [PERSON] був присвоєний ідентифікаційний номер [NUMBER] , що підтверджується довідкою ДПІ м. Тернополя від 16 листопада 1998 року (а.с. 5). 21 серпня 1971 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований ГОС ЗАГС м. Бердичів Житомирської області, запис за № 478, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). У вказаному шлюбі [INFO] народився [PERSON] , батьки якого: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , про що свідчать копія свідоцтва про народження, № [NUMBER] , актовий запис № 957, місце реєстрації м. Потсдам пункт реєстрації актів цивільного стану при 4 управлінні коменданта гарнізону радянських військ (а.с. 7). [INFO] [PERSON] - помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , актовий запис № 1723, видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 березня 1994 року, видане міським бюром технічної інвентаризації, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] - , [PERSON] - , [PERSON] - , [PERSON] - . Свідоцтво видано згідно з розпорядження від 02 лютого 1994 року № 6066 (а.с. 11). У довідці ДП «Люкс-Житло-1» ПП «Люкс» № 17 від 28 січня 2025 року, видана [PERSON] , [INFO] , про те, що вона дійсно зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] - син, [INFO] , був зареєстрований і проживав до дня смерті [INFO] (а.с. 9). У відповіді державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори А. Рудніцького № 95/01-16 від 21 січня 2025 року щодо оформлення спадщини після померлого [INFO] [PERSON] зазначено, що при вивченні документів, необхідних для заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину виявлено неможливість встановити факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та померлим [PERSON] , а саме те, що вони є його батьками, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про народження [PERSON] та відсутній запис в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян (а.с. 10). 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року №9-зп). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1). Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частині першій статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вказано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року (справа № 320/948/18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року (справа № 320/948/18), від 18 січня 2024 року (справа № 560/17953/21). ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Враховуючи вищенаведене, суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що померлий [PERSON] доводиться сином заявниці, а також те, що встановлення вказаного факту родинних відносин безпосередньо породжує юридичні наслідки і необхідні [PERSON] для оформлення права на спадщину. За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги заяви [PERSON] знайшли своє підтвердження. Судові витрати за розгляд справи суді першої інстанції покласти на заявницю в межах нею понесених.

Outcome: approved