Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

02.04.2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 15.10.2005 Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис - 468. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі 15.10.2005 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюб у у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинили, через різні погляди на подружнє життя. Відсутність взаєморозуміння призводить до того, що між ними часто виникають сварки та скандали. Спілкування з відповідачем перетворилося на з`ясування стосунків, в результаті чого вони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, тому вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Сім`я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер і відновлювати його не має сенсу. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини не мають. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач [PERSON] про розгляд справи повідомлялася належним чином, подала заяву про задоволення позову. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.10.2005року (а.с. 5), від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.6), шлюбні відносини припинили. Оцінка суду. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження родини є неможливими, позивач та відповідач не бажають зберегти шлюбні відносини, тому суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати.

Outcome: approved