Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

В серпні 2024 року позивач звернувся із вказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача - Моторного (транспортного) страхового бюро України завданні збитки в порядку регресу у розмірі: 11\~907,14 грн. В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] зазначив, що 25 жовтня 2022 року приблизно о 19 год. 30 хв. у місті Одесі по вул. Академіка Глушка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Volkswagen» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Ця обставина підтверджується відповіддю від Національної поліції України, оригінал якої знаходиться у Національній поліції України. Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Volkswagen» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » були завдані механічні пошкодження, у результаті чого власнику цього автомобіля завдано матеріальної шкоди. Відповідно до відповіді від Національної поліції України, на водія [PERSON] було складено адміністративний протокол серії ААБ №019829 за порушення п.п. 13.1 Правил дорожнього руху. На дату скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується інформацією з бази даних МТСБУ. Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, що знаходилося в такому транспортному засобі. Так, 1 листопада 2022 року [PERSON] повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та звернувся до МТСБУ із заявою про отримання страхового відшкодування. Згідно зі звітом автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », склала 12\~815, 49 грн. На підставі наданих документів позивач визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 11\~907,14 грн, що підтверджується наказом про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжним дорученням №392085 від 16 січня 2023 року. Враховуючи викладене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 11\~907,14 грн. Однак після виплати страхового відшкодування позивачеві стало відомо, що відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 1 грудня 2022 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності водія [PERSON] за вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при забезпеченні транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає експлуатаційна цивільно-правова відповідальність відповідно до закону. Таким чином, з урахуванням викладеного, у відповідача були відсутні правові підстави для отримання страхового відшкодування. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Позивач у досудовому порядку звертався до відповідача із претензією про повернення безпідставно отриманих коштів, проте відповіді та добровільного повернення коштів від відповідача не отримав. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів у спосіб, передбачений нормами Цивільного кодексу України (частина друга статті 16 ЦК України). 11 грудня 2024 року від [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що у зв`язку з вимогою МТСБУ про повернення коштів, виплачених йому як потерпілому внаслідок ДТП, яке сталося 25 жовтня 2022 року, він вважає такі вимоги безпідставними та просить суд відмовити у задоволенні позову. У своїх поясненнях [PERSON] зазначив, що ДТП сталося у [ADDRESS] . Працівниками поліції на місці пригоди було складено адміністративний протокол на водія [PERSON] . Поліцейський також показав йому відеофіксацію камери спостереження системи «Безпечне місто», на якій було чітко зафіксовано момент ДТП. Проте поліцейський не долучив це відео до матеріалів справи, внаслідок чого [PERSON] було визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення. [PERSON] зазначив, що можливість оскарження рішення суду була ускладнена через короткий строк зберігання відеозапису (1 місяць), а рішення суду було ухвалено 1 грудня 2022 року. На підставі адміністративного протоколу та у зв`язку з тим, що [PERSON] був потерпілим у ДТП, МТСБУ здійснило йому виплату страхового відшкодування відповідно до положень чинного законодавства. Після ухвалення судом рішення про відсутність вини водія [PERSON] [PERSON] повідомив МТСБУ про зміст цього рішення 12 січня 2023 року через дзвінок на гарячу лінію та шляхом завантаження сканкопії рішення суду до особистого кабінету потерпілого на порталі МТСБУ. Незважаючи на це, МТСБУ звернулося до суду з позовом про повернення коштів. [PERSON] вважає вимогу МТСБУ про повернення коштів безпідставною, оскільки виплата була здійснена відповідно до чинного законодавства на момент її проведення, а він залишався потерпілим унаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, [PERSON] просить суд врахувати зазначені обставини та відмовити МТСБУ у задоволенні позову про стягнення коштів. 16 грудня 2024 року представник позивача надав відповідь на відзив, у якій він зазначив, що відповідач у відзиві заперечує проти позову, посилаючись на відсутність підстав для повернення отриманих коштів. Представник позивача вважає ці доводи необґрунтованими та такими, що не спростовують правомірність вимог МТСБУ. У своїй відповіді представник позивача наголосив, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність у її діях складу правопорушення та вини. Представник позивача також вказав на принцип презумпції невинуватості та стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом». Водночас він звернув увагу на те, що закриття адміністративного провадження щодо водія [PERSON] не свідчить про наявність цивільно-правової відповідальності у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Він підкреслив, що відповідно до статті 5 цього Закону об`єктом страхування є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок експлуатації транспортного засобу, у випадках коли настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Згідно зі статтею 6 Закону України №1961-IV страховим випадком визнається ДТП, що спричинила цивільно-правову відповідальність. Представник позивача наголосив, що для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність чотирьох умов: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку та вини. У випадку, якщо ці умови не виконані, особа не має права на отримання страхового відшкодування. Посилаючись на п. 32.1 статті 32 цього Закону, представник позивача вказав, що МТСБУ не відшкодовує шкоду, якщо у випадку ДТП не виникає цивільно-правової відповідальності. Таким чином, у випадку, коли відсутня вина водія у вчиненні ДТП, потерпілий не має права на отримання страхового відшкодування за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Крім того, представник позивача послався на положення статей 1166, 1167 та 1212 Цивільного кодексу України, відповідно до яких особа, яка без достатньої правової підстави набула майно, зобов`язана його повернути. Виплата страхового відшкодування у цьому випадку виявилася безпідставною, оскільки у водія [PERSON] відсутня вина, а отже, відсутня і цивільно-правова відповідальність за завдану шкоду. У підсумку, представник позивача дійшов висновку, що відповідач не мав права на отримання коштів за рахунок фонду захисту потерпілих, а тому зобов`язаний повернути їх у повному обсязі. 17 грудня 2024 року відповідач надав заперечення, в яких він зазначив, що вимога МТСБУ про повернення коштів є безпідставною, оскільки він не є винуватцем ДТП, а виплата була здійснена на законних підставах і використана за прямим призначенням на ремонт автомобіля. Він вказав, що ДТП сталася в місті Одеса, на місці пригоди працівниками поліції було складено адміністративний протокол на водія [PERSON] , якого визнали винним у порушенні правил дорожнього руху. На підставі наданих документів МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отримані кошти відповідач витратив на ремонт автомобіля, що підтверджується фотоматеріалами. Відповідач також зазначив, що на момент здійснення виплати до особистого кабінету МТСБУ були завантажені всі необхідні документи, у тому числі адміністративний протокол, заява на виплату, фотографії пошкодженого автомобіля, висновок про оцінку шкоди та рішення суду. Незважаючи на це, МТСБУ звернулося з позовом про повернення коштів. У своїх запереченнях відповідач наголосив, що виплата була здійснена на законних підставах, оскільки на час виплати у нього як у потерпілого були всі необхідні документи, які підтверджували обставини ДТП та його право на відшкодування. Отримані кошти були використані для відновлення автомобіля, що підтверджується фотографіями до та після ремонту. Він зазначив, що судове рішення, яким водія [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, не змінює його статус потерпілого. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України шкода, завдана потерпілому, підлягає відшкодуванню незалежно від вини винуватця ДТП, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідач також вказав, що МТСБУ не довело, що кошти були отримані без достатньої правової підстави. Він послався на ст. 1212 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язання повернути майно виникає лише тоді, коли воно набуте без достатньої правової підстави. У цьому випадку виплата була здійснена на законних підставах та використана за призначенням, а тому вимоги МТСБУ є безпідставними. Таким чином, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову МТСБУ та визнати, що виплата була здійснена правомірно, а обов`язок щодо повернення коштів у нього відсутній. 18 грудня 2024 року від відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких він зазначив, що вимога МТСБУ про повернення коштів є безпідставною, оскільки він не є винуватцем ДТП, а виплата була здійснена на законних підставах та витрачена за призначенням на ремонт автомобіля. Він наголосив, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2022 року у справі №947/27379/22 встановлено, що водій [PERSON] не є винуватцем ДТП. Відсутність складу адміністративного правопорушення підтверджує, що цивільно-правова відповідальність не може бути застосована, а отже, немає підстав для повернення страхового відшкодування. Він зазначив, що відповідно до п. 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» МТСБУ не може відшкодовувати шкоду, якщо відсутній склад правопорушення, що породжує відповідальність. Він також послався на принцип презумпції невинуватості, закріплений у статті 62 Конституції України та статті 9 КУпАП, відповідно до якого всі сумніви тлумачаться на користь особи, а винуватість має бути доведена у встановленому законом порядку. Він додав, що після отримання рішення суду одразу завантажив його в особистий кабінет МТСБУ, повідомив про це через гарячу лінію та подав відповідну заяву. Отримані кошти були витрачені на ремонт автомобіля, що підтверджується фотографіями, доданими до матеріалів справи. Це свідчить про його добросовісність у взаємодії з МТСБУ. Він також послався на судову практику, зокрема на постанову Верховного Суду у справі №536/1703/17 від 26 червня 2019 року, де зазначено, що для притягнення до відповідальності необхідно встановити юридичний склад правопорушення. Також він згадав рішення Київського районного суду м. Одеси у справі №947/27379/22, яке підтверджує відсутність складу адміністративного правопорушення, що виключає цивільно-правову відповідальність. У своїх поясненнях відповідач послався на норми законодавства: статтю 62 Конституції України та статтю 9 КУпАП, які закріплюють принцип презумпції невинуватості; статті 1166 та 1212 Цивільного кодексу України, де зазначено, що відшкодування шкоди або повернення майна можливе лише за умови доведення вини або відсутності правової підстави; статтю 6 та п. 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», які передбачають, що страховий випадок базується на наявності відповідальності за шкоду, а відшкодування здійснюється лише за наявності складу правопорушення. Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги МТСБУ не підлягають задоволенню, оскільки виплата була здійснена на законних підставах, а кошти використані за призначенням. Він просить суд відмовити в задоволенні позову МТСБУ та покласти судові витрати на позивача. 18 грудня 2024 року від відповідача надійшли також письмові пояснення у яких він зазначив, що є внутрішньо переміщеною особою разом із сім`єю відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що підтверджується довідками про взяття на облік ВПО. Він також повідомив, що є батьком малолітньої дитини, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, доданим до матеріалів справи. У зв`язку із внутрішнім переміщенням та необхідністю забезпечення потреб малолітньої дитини, його родина перебуває у складному матеріальному становищі. Отримані від МТСБУ кошти були використані для ремонту транспортного засобу, який є критично важливим для забезпечення потреб сім`ї у нинішніх умовах. Він наголосив, що повернення зазначених коштів суттєво погіршить матеріальне становище його родини та негативно вплине на забезпечення належних умов для виховання та розвитку малолітньої дитини. У зв`язку з цим відповідач просив суд врахувати його статус внутрішньо переміщеної особи, наявність малолітньої дитини та можливий негативний вплив повернення коштів на матеріальне становище його родини під час розгляду справи. Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 25 жовтня 2022 року приблизно о 19 год. 30 хв. у місті Одеса по вул. Академіка Глушка мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Зазначений факт підтверджується матеріалами справи, у тому числі відповіддю Національної поліції України (оригінал зберігається в НПУ). Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Volkswagen» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » були завдані механічні пошкодження, внаслідок чого власник транспортного засобу зазнав матеріальної шкоди. Згідно з відповіддю Національної поліції України на водія [PERSON] було складено адміністративний протокол серії ААБ №019829 за порушення пункту 13.1 Правил дорожнього руху. Суд встановив, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується інформацією з бази МТСБУ. Відповідно до статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 01 листопада 2022 року [PERSON] повідомив МТСБУ про вказану дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву про отримання страхового відшкодування. Згідно зі звітом автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу «Volkswagen» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » склала 12 815 грн 49 коп. На підставі поданих документів МТСБУ визнало цю подію страховим випадком та здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 11 907 грн 14 коп., що підтверджується наказом про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та платіжним дорученням №392085 від 16 січня 2023 року. Після виплати страхового відшкодування МТСБУ стало відомо, що відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2022 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності водія [PERSON] за вчинення дорожньо-транспортної пригоди було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, якщо за таке правопорушення не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для отримання страхового відшкодування за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно, навіть якщо підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги МТСБУ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Доводи відповідача про відсутність підстав для повернення безпідставно набутого майна у зв`язку з тим, що на момент отримання коштів існувала правова підстава для такої виплати, є необґрунтованими та спростовуються положеннями частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Згідно з частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Також передбачено обов`язок повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Суд встановив, що страхове відшкодування у розмірі 11 907 грн 14 коп. відповідачу було виплачено МТСБУ 16 січня 2023 року на підставі аналізу наданих матеріалів справи, зокрема адміністративного протоколу серії ААБ №019829, складеного працівниками поліції щодо водія [PERSON] , а також інших документів, поданих відповідачем та органами поліції. Разом із тим, 01 грудня 2022 року Київський районний суд міста Одеси у справі №947/27379/22 постановив закрити провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за дорожньо-транспортну пригоду у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначена постанова набула законної сили до моменту виплати страхового відшкодування. Таким чином, правова підстава для здійснення виплати відповідачу відпала ще до дати виплати коштів. У силу частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка отримала майно без достатньої правової підстави, або коли така підстава згодом відпала, зобов`язана повернути його особі, за рахунок якої воно було набуте. Отже відповідач не мав права на утримання страхового відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих. Доводи відповідача щодо його права на отримання відшкодування завданої йому шкоди за рахунок фонду з огляду на його статус потерпілого є помилковими в частині суб`єкта такого відшкодування. Дійсно, потерпілий має право на відшкодування завданої йому шкоди. Однак у даному випадку мова йде саме про відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих, передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснює відшкодування шкоди за рахунок фонду захисту потерпілих у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не виконав обов`язок укласти договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак таке відшкодування здійснюється лише за умови наявності встановленої законом цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 32.1 статті 32 зазначеного Закону МТСБУ не відшкодовує шкоду, якщо за таке правопорушення не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Іншими словами, для відшкодування коштів із фонду захисту потерпілих необхідно встановити юридичний склад правопорушення та вину водія у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. У даній справі, як убачається з постанови Київського районного суду міста Одеси від 01 грудня 2022 року у справі №947/27379/22, провадження у справі про притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності було закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Це свідчить про відсутність у діях водія вини, а отже, і відсутність цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Таким чином, у відповідача не виникло права на отримання страхового відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих, оскільки для цього не було встановлено необхідної підстави у вигляді цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу. Відповідно, виплата МТСБУ в даному випадку виявилася безпідставною. Суд вважає, що посилання відповідача на положення статті 1192 Цивільного кодексу України є помилковими та не мають значення для вирішення цього спору. Відповідно до частини першої статті 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або у грошовій формі. Тобто, дана норма регулює способи відшкодування шкоди, а саме визначає порядок виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка її завдала, а не підстави виникнення такого обов`язку. Натомість у даному випадку спір стосується питання правомірності здійснення виплати страхового відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих. Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ не відшкодовує шкоду, якщо не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Таким чином, для застосування статті 1192 Цивільного кодексу України перш за все необхідно встановити юридичний факт вини та цивільно-правової відповідальності особи, яка завдала шкоди. Однак у цій справі, як встановлено судом, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності водія [PERSON] було закрите постановою Київського районного суду міста Одеси від 01 грудня 2022 року у справі №947/27379/22 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Це підтверджує, що відсутні підстави для покладення на водія цивільно-правової відповідальності, що своєю чергою виключає можливість здійснення виплати страхового відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих. Отже, доводи відповідача про застосування статті 1192 Цивільного кодексу України як підстави для виплати страхового відшкодування є безпідставними, оскільки ця стаття не регулює питання виникнення права на страхове відшкодування за рахунок фонду, а лише визначає спосіб відшкодування шкоди у разі встановлення відповідної відповідальності. Суд вважає, що доводи відповідача про його добросовісність у процесі отримання страхового відшкодування (зокрема, завантаження всіх необхідних документів до особистого кабінету МТСБУ та інформування про судове рішення) не звільняють його від обов`язку повернути кошти, отримані без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно, навіть якщо на момент отримання такого майна існувала правова підстава, але в подальшому вона відпала. Добросовісність відповідача у поданні документів та повідомленні МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, а також про рішення суду, яке підтверджує відсутність вини водія, не має визначального значення для оцінки наявності чи відсутності правової підстави для утримання отриманих коштів. Така добросовісність свідчить лише про дотримання відповідачем формальних процедур подання документів, але не створює для нього права утримувати кошти, виплачені йому без достатньої правової підстави. У даній справі судом встановлено, що правова підстава для виплати страхового відшкодування відповідачу відпала через ухвалення постанови Київського районного суду міста Одеси від 01 грудня 2022 року у справі №947/27379/22, якою було закрито провадження щодо водія [PERSON] у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Відсутність складу адміністративного правопорушення свідчить про відсутність вини водія та, відповідно, про відсутність цивільно-правової відповідальності, яка є обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих. Щодо добросовісності, на яку посилається відповідач, суд також зазначає, що інститут безпідставного набуття майна, врегульований статтею 1212 Цивільного кодексу України, за своєю природою якраз і охоплює випадки, коли майно або грошові кошти були отримані добросовісно, проте згодом з`ясувалося, що правова підстава для їх утримання відпала. Така правова конструкція передбачає, що навіть якщо особа діяла добросовісно при отриманні майна, вона все одно зобов`язана повернути його у разі відсутності або відпадання підстави для його набуття. Добросовісність у контексті статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить лише про відсутність вини у набутті майна на момент його отримання, але не впливає на обов`язок повернути його у разі встановлення факту відсутності або відпадання правової підстави. У даній справі, враховуючи факт закриття провадження Київським районним судом міста Одеси від 01 грудня 2022 року у справі №947/27379/22 через відсутність у діях водія [PERSON] складу адміністративного правопорушення, підстава для виплати відповідачу страхового відшкодування була визнана такою, що відпала. Вказаний інститут покликаний врегулювати випадки, коли особа набуває або зберігає у себе майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави або коли підстава для набуття такого майна згодом відпадає. У силу складності цивільно-правових відносин та неможливості передбачити всі життєві обставини й розвиток подій у кожній конкретній справі, законодавець передбачив універсальний механізм захисту прав учасників цивільного обороту, який дозволяє відновити порушену рівновагу між сторонами. Саме тому цей інститут застосовується навіть у випадках, коли особа діяла добросовісно та отримала майно внаслідок законних дій або рішень, якщо згодом з`ясувалося, що правова підстава для його набуття відсутня або відпала. Такий підхід спрямований на забезпечення справедливого балансу інтересів сторін цивільно-правових відносин та запобігання несанкціонованому збагаченню однієї сторони за рахунок іншої. Отже, незалежно від добросовісності відповідача під час оформлення документів та повідомлення МТСБУ про обставини ДТП, у нього відсутнє право на утримання коштів за рахунок фонду, якщо підстава для їх виплати відпала. Таким чином, доводи відповідача про його добросовісність у цьому контексті не впливають на обґрунтованість позовних вимог позивача про повернення безпідставно виплачених коштів. Суд також звертає увагу на те, що метою Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) є встановлення підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності з метою запобігання правопорушенням та виховання правосвідомості громадян. Натомість встановлення факту відсутності у діях водія складу адміністративного правопорушення в адміністративному провадженні не є тотожним встановленню відсутності підстав для притягнення його до цивільно-правової відповідальності перед потерпілим. Процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності за КУпАП передбачає оцінку наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в межах адміністративної юрисдикції, а не встановлення обставин, що свідчать про виникнення чи відсутність цивільно-правової відповідальності. Обсяг доказування та стандарт доказування у справах про адміністративні правопорушення істотно відрізняється від порядку доказування у справах про відшкодування шкоди, що розглядаються за правилами цивільного процесуального судочинства. Таким чином, відсутність у діях водія складу адміністративного правопорушення за результатами розгляду справи Київським районним судом міста Одеси від 01 грудня 2022 року у справі №947/27379/22 не виключає можливості встановлення у порядку цивільного судочинства факту наявності підстав для притягнення до цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану потерпілому, у тому числі в частині права на відшкодування шкоди з боку безпосереднього винуватця ДТП, а не за рахунок фонду захисту потерпілих. Таким чином, відповідач не позбавлений права доводити у порядку цивільного судочинства наявність підстав для стягнення відшкодування за завдану шкоду з винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Проте у цій справі розглядається питання правомірності виплати коштів за рахунок фонду захисту потерпілих МТСБУ, що має здійснюватися виключно за наявності встановленої законом підстави відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд також розглянув доводи відповідача щодо його статусу внутрішньо переміщеної особи, наявності малолітньої дитини та перебування у складному матеріальному становищі. Відповідач зазначає, що повернення коштів суттєво вплине на матеріальний стан його сім`ї та ускладнить забезпечення належних умов для виховання та розвитку малолітньої дитини. Водночас суд наголошує, що відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України обов`язок особи повернути безпідставно отримане майно є імперативним та не залежить від майнового стану відповідача чи його соціального статусу. Суд зазначає, що законодавство України не передбачає можливості звільнення особи від обов`язку повернути безпідставно отримані кошти з огляду на її матеріальний стан, наявність статусу внутрішньо переміщеної особи чи наявність у неї малолітніх дітей. Такі обставини не впливають на обов`язок повернути майно, яке було отримане без достатньої правової підстави або у випадку, якщо підстава для його набуття відпала. Отже, посилання відповідача на свій статус ВПО, наявність малолітньої дитини та складне матеріальне становище не звільняють його від обов`язку повернути позивачу кошти, отримані без правових підстав, що випливає з положень статті 1212 Цивільного кодексу України. Також суд враховує, що з моменту пред`явлення відповідачу претензії про повернення безпідставно отриманої суми, що мало місце у 2023 році, у відповідача було достатньо часу для того, щоб врегулювати питання повернення коштів навіть з урахуванням його складного матеріального становища. Натомість матеріали справи не містять доказів, що відповідач вживав будь-яких заходів для добровільного врегулювання цього питання чи хоча б часткового повернення безпідставно отриманих коштів. Це свідчить про відсутність належного виконання відповідачем обов`язку дбати про дотримання прав інших осіб, у тому числі позивача, та про ухилення від добровільного повернення безпідставно отриманої суми. Таким чином, зважаючи на викладене, а також враховуючи, що правова підстава для виплати відповідачу страхового відшкодування відпала внаслідок закриття провадження щодо водія [PERSON] у справі №947/27379/22 за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, відповідач зобов`язаний повернути кошти, отримані без достатньої правової підстави, відповідно до положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з цим позов слід задовольнити. З огляду на задоволення позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у виді сплаченого судового збору, слід компенсувати йому шляхом їх стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved