Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

03.03.2025 року в провадження Лугинського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Лугинської селищної ради Коростенського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . На день її смерті з нею проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після її смерті, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [INFO] помер [PERSON] . На день смерті з ним проживали та були зареєстровані його донька [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] . Таким чином позивачка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Позивач не може оформити право на земельну частку (пай) у зв`язку із тим, що було втрачено оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 028390 виданого [PERSON] за її життя, однак державний акт на право власності на земельну ділянку станом на 01.01.2013 року не видавався, оскільки вона померла. Позивачка змушена звернутись з даним позовом, оскільки позасудовим шляхом здійснити захист своїх спадкових прав та оформити їх вона не може. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце повідомлені належним чином. У заяві до суду представник позивача просить справу розглянути у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник позивача подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника, проти задоволення позову не заперечує, просить прийняти рішення на розсуд суду. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. ст.\~191\~ч. 2,\~247 ЦПК України. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2024 року. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.05.2007 року. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 05.07.1970 року та свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 15.09.1991 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . На день смерті [PERSON] з нею проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] . На день смерті [PERSON] з ним проживали та були зареєстровані його донька [PERSON] та онуки [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідками № 254 від 29.03.2024 року та № 255 від 29.05.2024 року. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 79/2024 від 12.04.224 року у приватного нотаріуса Можарівської Н.В., що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 76587881 від 12.04.2024 року. [PERSON] був виданий сертифікат про право на земельну частку (пай) ЖТ № 288390 в с. В.Дивлин, що підтверджується технічною документацією АТ "Житомирбудрозвідування" із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складанням громадянам державних актів на право власності на земельні ділянки за рахунок земель, що належали на праві колективної власності КСП "Дивлинське" Великодивлинської сільської ради Лугинського району Житомирської області. Відповідно до листа № 99/02-14 від 06.02.2025 року приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Можарівською Н.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку). Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до пункту 1\~Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 5 цього\~Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно п. 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно\~ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно ст. 3 цього Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) "підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до пункту 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд.\~X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). За правилами\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"\~моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Згідно положення ст.3 ЦК України\~випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та іншими законами. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 392 ЦК України\~передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку\~ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Також, відповідно з статті 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved