Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

03.12.2024 ТОВ «ЄАПБ» звернулося до суду із вказаним позовом. Суд відкрив провадження. Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за двома договорами: кредитним договором та договором позики. Вимоги позову обґрунтовано тим, що позивач на підставі двох договорів факторингу набув право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №00337-01/2024 від 01.01.2024, укладеним між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] , а також за Договором позики №2512688 , який був укладений 24.01.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Відповідач не подав відзив. Позивач у позовній заяві клопотав розглядати справу без участі його представника, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач не з`явився, судова повістка повернуті без вручення через відсутність адресата за вказаною адресою. Кореспонденція направлена відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання. Відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи. Опубліковано оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзив не подано. Тому, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вирішив наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд встановив, що 24.01.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач у електронній формі уклали Договір позики №2512688 про передачу відповідачу грошових коштів на строк на картковий банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути гроші у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Сума позики 8000 (вісім тисяч) грн, строк позики 30 днів, процентна ставка базова в день 2,5%, фіксована. Дата повернення позики 23.02.2024. Денна процентна ставка, що застосовується відповідно до умов Програми лояльності протягом первісного строку кредитування 0,75%. Орієнтовна загальна вартість позики 9800 грн. Відповідач погодився на умову договору (пункт 16), про те, що у разі якщо позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів, то знижена процентна ставка за п.2 Договору (0,75) припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка за п.2 Договору (2,5%). В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою за весь період строку позики. Позивач стверджує, що відповідач не повернув кредит через 30 днів. Тому, вбачається, що вступила в дію умова пункту 16 Договору, за якою знижена процентна ставка за п.2 Договору (0,75%) припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка за п.2 Договору (2,5%). Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Інших умов введення в дію статті 8 цього Закону не встановлено. Суд констатує, що оскільки договір позики, що має ознаки споживчого, укладено 24.01.2024 в час дії законодавчого обмеження розміру денної процентної ставки, то умова договору про розмір базової процентної ставки за користування кредитом, що перевищує 1% в день є нікчемною. Строк кредитування 30 днів, відомості про укладення додаткової угоди про пролонгацію строку у справі відсутні. Тому суд вважає, що розрахунок процентів слід здійснювати, виходячи з наявних вихідних даних: 1%\~ в день від 8000 грн за 30 днів. Це становить 2400 грн. Разом із тим, позивач стверджує, що набув право грошової вимоги до відповідача за договором позики №2512688 на підставі Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. На підтвердження цього Суду надано такі докази: 14.06.2021 між ТОВ «ФК ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу №14/06/21, предметом якого є\~ передача фактором\~ грошових коштів в розпорядження клієнта за плату, та відступлення клієнтом факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до боржників; додаткову угоду №2 від 28.07.2021 про зміну умови 1.3 договору ; додаткову угоду №32 від 25.07.2024 про загальну суму права вимоги; Акт прийому-передачі реєстру боржників №28 від 25.07.2024 за договором факторингу від 14.06.2021; Витяг з реєстру боржників. Цих доказів недостатньо. Згідно умов Договору факторингу від 14.06.2021, йдеться про передачу прав вимог, строк виконання зобов`язань за якими настав. Тому Договір позики\~ №2512688 від 24.01.2024 не охоплений умовами Договору факторингу від 14.06.2021. Суд відхиляє наданий позивачем Витяг з реєстру боржників, куди включено боржника [PERSON] за Договором позики №2512688, оскільки існування належної правової підстави для включення\~ - недоведено. Позов у цій частині задоволенню не підлягає. Щодо вимог за Договором про надання фінансового кредиту №00337-01/2024 суд дослідив подані докази та визнав їх належними, допустимими, такими, що не викликали сумнівів у їх достовірності, а у своїй сукупності достатніми для доведення обставин позову в частині відповідних вимог, та вирішив наступне. Суд встановив, що між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] 01.01.2024 було укладено Договір про надання фінансового кредиту №00337-01/2024 у електронній формі. Згідно умов договору, товариство надає Клієнту [PERSON] фінансовий кредит у розмірі 14000 грн на строк 100 днів зі сплатою процентів за користування грошами у розмірі 2,5% в день у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2. Дата погашення кредиту 09.04.2024. Кредит надається у безготівковій формі на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Факт виконання кредитором обов`язку в ході судового розгляду справи не спростовано. Суд вважає доведеним, що позичальник отримала 14000 грн у кредит та не виконала зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів. Іншого не доведено. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Інших умов введення в дію статті 8 цього Закону не встановлено. Суд констатує, що оскільки Кредитний договір №00337-01/2024, що має ознаки споживчого, укладено 01.01.2024 в час дії законодавчого обмеження розміру денної процентної ставки, то умова договору про розмір базової процентної ставки за користування кредитом, що перевищує 1% в день є нікчемною. Строк кредитування 100 днів, відомості про укладення додаткової угоди про пролонгацію строку у справі відсутні. Тому суд вважає, що розрахунок процентів слід здійснювати, виходячи з наявних вихідних даних: 1%\~ в день від 14000 грн за 100 днів. Це становить 14000 грн. У цій частині позов слід задовольнити частково: в частині стягнення із відповідачки заборгованості за кредитним договором №00337-01/2024 (14000 грн основного боргу та 14000 грн процентів за користування кредитом). У зв`язку із частковим задоволенням позову судові витрати, понесені позивачем слід покласти на позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжним дорученням, ці витрати підлягають розподілу. Інші витрати не заявлено і не підтверджено. Відповідач не заявив про понесення судових витрат. Тому із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 1103,96 грн (28000*3028/76800). На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial