Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

21.03.2025 позивачка звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли його дружина, [PERSON] , та син, [PERSON] , шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. Після його смерті спадкова справа не заводилась. [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON] шляхом спільного проживання зі спадкодавцем. Після її смерті спадкова справа не заводилась. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті спадщину прийняв його брат [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. [INFO] помер [PERSON] . Спадщину після смерті прийняли його дружина [PERSON] та його дочка, [PERSON] . Позивачка є спадкоємицею до майна спадкодавця, в тому числі на житловий будинок господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , проте не може отримати свідоцтво про право власності у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому змушена звертатися до суду. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 29.04.2025, 29.05.2025 підготовче судове засідання відкладено для витребування доказів. Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представниця позивачки звернулася до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги №1 за 2001-2005 с. Новий Мосир Ковельського району Волинської області, по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] на праві приватної власності. Будинок побудований в 1957 році. За таких обставин, суд вважає підтвердженим, що [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 17.01.2003 Новомосирською сільською радою Ковельського району Волинської області. Спадкова справа після його смерті не реєструвалась ( інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №81050063 від 05.05.2025). [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00051628939 від 05.06.2025) та [PERSON] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане повторно 13.10.2023). Згідно довідки Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області №399 від 30.05.2023, [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані та проживали [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Після його смерті в володіння спадковим майном вступили [PERSON] (померла [INFO] ) та [PERSON] ( помер [INFO] ). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 13.10.2023 виконавчим комітетом Новомосирської сільської ради Ковельського району Волинської області. Спадкова справа після її смерті не реєструвалась ( інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №81050100 від 05.05.2025). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Отже, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , та матері [PERSON] , в тому числі й на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] , шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте не оформив своїх спадкових прав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 03.12.2021 виконавчим комітетом Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області. Відповідно до довідки Голобської селищної ради Ковельського району Волинської області №677 від 18.11.2021, від імені померлого [PERSON] заповіт не посвідчувався. Як вбачається з спадкової справи №542/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернувся [PERSON] , брат померлого спадкодавця. Інші спадкоємці з заявою про прийняття чи відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталися. Отже, [PERSON] був єдиним спадкоємцем до майна померлого [INFO] [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 02.08.2024 виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області. Як вбачається з спадкової справи №41/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулися [PERSON] , дружина померлого спадкодавця, та [PERSON] , донька померлого спадкодавця. Згідно договору про поділ спадкового майна від 14.03.2025, який укладено між [PERSON] та [PERSON] , житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] успадковує [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Шамбри В.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2025 № 16-02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За приписами ч.1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, позивачка, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Шамбри В.А., проте свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала через відсутність правовстановлюючих документів про належність померлому вищевказаного нерухомого майна. Враховуючи те, що позивачка у іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати залишити за позивачкою.

Outcome: approved