Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила: визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину квартири за [ADDRESS] , загальною площею 34,2 кв.м. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] та за фактом його смерті державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. 24.01.2023 відкрито спадкову справу № 41/2023. Зазначає, що до спадкової маси належала квартира за [ADDRESS] . Вказує, що подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством 6-місячний строк вона не мала можливості, оскільки її з батьком прізвища відрізняються. А також вона не була обізнана про смерть батька. Ці обставини завадили їй вчасно звернутися із заявою до нотаріальної контори, а після звернення із заявою від 02.12.2023 вх. № 4065/02-14 до Другої київської державної нотаріальної контори вона отримала відмову у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку з закінченням 6-місячного строку на звернення. Окрім цього, державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. було надано відповідь стосовно того, що згідно матеріалів спадкової справи № 41/2023 свідоцтво про право на спадщину по визначеній справі було видано 24.06.2023, тому для визнання права власності на спадкове майно їй рекомендовано звернутися до суду. Посилається, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 375826806 від 24.04.2024 квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 11-205, виданого 24.06.2024 Другою Київською державною нотаріальною конторою. Позивач вказує, що [PERSON] була дружиною батька на момент його смерті, а відтак нарівні з нею є спадкоємцем першої черги за законом. Задля вирішення питання розбіжностей у прізвищах вона звернулася із заявою про встановлення факту родинних відносин та лише рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20.02.2024 у цивільній справі № 753/22952/23 встановлено факт їх родинних відносин. З огляду на це, вона звертається до суду для захисту свого права. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2024 справу передано до провадження судді Усатової І.А. Ухвалою суду від 07.05.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено до розгляду у підготовчому засіданні. Також судом було витребувано копію спадкової справи № 41/2023. 28.06.2024 представником третьої особи подано до суду пояснення щодо позову, у яких остання просила ухвалити рішення в відповідності до закону та здійснювати розгляд справи за відсутності представника третьої особи. 15.07.2024 представником Другої Київської державної нотаріальної контори надано до суду копію спадкової справи № 41/2023. 14.10.2024 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечував. Заперечення мотивував тим, що 6-ти місячний звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини для позивача сплив 23.06.2023, проте позивач лише 01.12.2023 звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори про надання інформації щодо надання довідки про видане свідоцтво про право на спадщину, тобто через 5,5 місяців після спливу строку такого звернення. Також необґрунтованими є доводи щодо різних прізвищ позивача та спадкоємця, позаяк звернення позивача до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2024 у справі 753/22952/23 про встановлення факту родинних відносин, експертний висновок від 29.11.2023 датовані через 11 місяців і більше від дати відкриття спадщини, та ніяк не можуть свідчити про належні правові підстави надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки були отримані навіть не протягом шести місяців з моменту її відкриття. Окрім цього, отримання цих документів зайняло біля трьох місяців, що говорить про можливість позивача вчасно здійснити всі дії необхідні для прийняття спадщини у встановлений законодавством термін до 24.06.2023. Вказує, що 01.12.2023 позивач звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про надання інформації щодо виданого свідоцтва про право на спадщину. Тобто позивач навіть не звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 25.11.2024 позивачем подано додаткові пояснення. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20.02.2025 закрито підготовче засідання та справу признано до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, здебільшого посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві та письмових поясненнях. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні відмовити, здебільшого посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у письмових поясненнях просив суд провести розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представник третьої особи, позаяк його неявка не є перешкодою для розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20.02.2024 у справі № 754/22952/23. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) від 17.11.2023, серія [NUMBER] , [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] . Другою київською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 41/2023. 24.12.2023 до Другої київської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у якій зазначила, що вона є дружиною [PERSON] , приймає спадщину після його смерті та інших спадкоємців за законом крім неї немає. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 06.04.1991, виданого Лосяшинською сільською радою Васильківського району, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.04.1991 про що складено актовий запис № 5. 24.06.2023 [PERSON] звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою, у якій зазначила, що спадщина після смерті [PERSON] складається із квартири [ADDRESS] . Крім неї, інших спадкоємців за законом чи заповітом, немає. Тому просила видати їй свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про право власності від 25.03.2009 № 434-С, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] . 24.06.2023 державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 375826806 від 24.04.2024 квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 11-205, виданого 24.06.2024 Другою Київською державною нотаріальною конторою. Тобто [PERSON] зареєструвала право власності на квартиру за собою. 01.12.2023 [PERSON] звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про надання довідки про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 01.12.2023 державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. надіслано [PERSON] лист № 4331/02-14 про те, що згідно із чинним законодавством для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно матеріалів спадкової справи № 41/2023 свідоцтво про право на спадщину було видано 24.06.2023. Для визнання права власності на спадкове майно рекомендовано звернутися до суду. Тобто державний нотаріус у цьому випадку повідомив про пропуск нею строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, а тому суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність порушеного права позивача у цій частині, позаяк вона не зверталася із заявою про прийняття спадщини та не отримала відмову. На переконання суду, подібне мотивування, викладене у листі № 4331/02-14, є свідченням констатації нотаріусом факту пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, а тому право позивача у цій частині може підлягати судовому захисту. Положення ст. 1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач в передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц. Звертаючись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач вказала, що не знала про смерть батька та через це пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач пояснила, що з батьком перестала спілкуватись після розлучення з її матір`ю, про смерть батька дізналась від сусідки. Наведена позивачем причина, на переконання суду, є поважною та вказує на неможливість нею подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. Також суд звертає увагу на поведінку відповідача, яка звертаючись до державного нотаріуса у січні та червні 2023 року зазначила про відсутність окрім неї будь-яких інших спадкоємців за законом чи заповітом, що очевидно не відповідає дійсності, позаяк до кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] належить як відповідач, так і позивач. З огляду на це, суд дійшов висновку, що наведена позивачем обставина щодо незнання про смерть батька та очевидно недобросовісна поведінка відповідача щодо повідомлення неправдивої інформації державному нотаріусу, є поважними причинами пропуску позивачем строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Водночас суд не вважає поважною причиною пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини розбіжність у прізвищах позивача і спадкодавця, позаяк це жодним чином не перешкоджало зверненню із заявою та навіть у разі отримання подальшої відмови, позивач могла здійснювати захист своїх прав у судовому порядку (встановлення юридичних фактів), проте у такому випадку позивачем було б дотримано визначений законом строк. При цьому, суд окремо зазначає, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вдається до вирішення питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК України, звернувшись до нотаріуса, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. З огляду на це, суд вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням законної сили для прийняття спадщини. Водночас не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом як передчасні, позаяк позивач наразі ще не є такою, що прийняла спадщину після смерті батька. Відповідно до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона, в силу ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вирішуючи цей спір, судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінено надані сторонами докази у їх сукупності. Таким чином,

Outcome: partial