Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" (далі по тексту ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ») через підсистему «Електронний суд» 14.04.2025 звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 5 200,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] 16.09.2020 між первісним кредитором ТОВ «ЗАЙМЕР», правонаступником якого являється ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі за текстом - товариство) та [PERSON] (далі за текстом - відповідач) укладено кредитний договір № 152394 (далі за текстом - кредитний договір або договір) про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Просять стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" заборгованість за кредитним договором № 152394 від 16.09.2020 в сумі 5 200,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі становить 1 000,00 гривень; простроченої заборгованості за процентами в розмірі становить 4 200,00 грн та стягнути судовий збір у розмірі 2 442,40 грн. На адресу суду 16.05.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 22.04.2025, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03.06.2025 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви просить справу розглядати у відсутності представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена за місцем своєї реєстрації, жодних заяв чи клопотань не подавала, правом на надання відзиву на позов не скористалася. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16.09.2020 між ТзОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 152394 (індивідуальна частина (далі - договір № 152394 від 16.09.2020) у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором KL 4034 (а.с. 15 - 16). Відповідно до п. п. 1.1. - 1.7. п. 1 договору № 152394 від 16.09.2020 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1 000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 15.10.2020. Строк дії договору 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту. Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта. Невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.cly.com.ua. Згідно з п. п. 2.1. - 2.3. п. 2 договору № 152394 від 16.09.2020 сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 6.1. - 6.3. п. 6 договору № 152394 від 16.09.2020 цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаними у договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення - несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. Всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору. Згідно з п. 7 договору № 152394 від 16.09.2020 зазначено рахунок платника № [NUMBER] . Відповідно до додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 152394 від 16.09.2020, укладеного між ТзОВ «ФК «ЗАЙМЕР» та [PERSON] строк надання кредиту становить 30 днів; сума кредиту - 1 000,00 грн; фіксована процентна ставку за день - 2 %, сума нарахованих відсотків за користування кредитом - 600 грн; сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення), грн (кількість днів прострочення*5%) 5%, до оплати всього 1 600,00 грн. Цей додаток укладений у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної зі сторін та є невід`ємною частиною до договору фінансового кредиту № 152394 від 16.09.2020 (а.с. 17). Згідно з довідки про ідентифікацію, видану ТОВ «ЗАЙМЕР», клієнт [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено договір № 152394 від 16.09.2020 здійснювала акцептування договору в інформаційно - телекомунікаційний системі https://www.cly.com.ua/ одноразовим ідентифікатором KL4034 16.09.2020, за номером телефону [NUMBER] (а.с. 11). Відповідно до інформаційної довідки № 1326/02, виданої 25.02.2025 ТОВ «Платежі онлайн», ТОВ «Платежі онлайн» повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сеовіс «Platon» була проведена успішна транзакція: на суму 1 000,00 грн, дата та час проведення: 16.09.2020 13:28:05, номер платіжної картки [NUMBER] , опис - видача кредиту № 152394 (а.с. 26). Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором № 152394 [PERSON] станом на 13.01.2025, має заборгованість перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором № 152394 від 16.09.2020 у сумі 5 200,00 грн, яка складається з простроченого тіла в розмірі 1 000,00 грн та прострочених відсотків в розмірі 4 200,00 грн (а.с. 9). Як встановлено зі змісту договору про надання фінансового кредиту № 152394 від (індивідуальна частина) від 16.09.2020, кредит був наданий позичальнику (відповідачу) виключно за допомогою веб - сайту кредитодавця (позивача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором на реквізити платіжної картки вказаної клієнтом у договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV від 22.05.2003 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 851-IV) електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 (який діяв на момент виникнення правовідносин) (далі - Закон № 675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У ст. 11 № 675-VIII передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону № 851-IV електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 № 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від ТзОВ «ЗАЙМЕР», прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписала договір (здійснила акцепт пропозиції товариств), тобто договір вважається укладеними відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачем не спростовано презумпцію правомірності правочину та не надано будь-яких доказів того, що ТзОВ «ЗАЙМЕР» отримали персональні дані відповідача [PERSON] та використали їх у власних цілях. Таким чином, сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Вказаним договором № 152394 від 16.09.2020 передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності. [PERSON] , підписавши вказаний договір № 152394 від 16.09.2020 надала згоду на отримання та повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленими кредитним договором. Таким чином, за змістом позовних вимог та документів наявних у справі доказом укладення між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] договору про надання кредиту слугує договір про надання фінансового кредиту № 152394 (індивідуальна частина) від 16.09.2020. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 28.10.2021 між ТзОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (фактор) та ТзОВ «ЗАЙМЕР» (клієнт) укладено договір факторингу № 01 - 28/10/2021, відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл.73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (а.с. 18 - 21). Згідно з п. 1.2. договору факторингу № 01 - 28/10/2021 від 28.10.2021 внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до п. 6.2.3. договору факторингу № 01 - 28/10/2021 від 28.10.2021 права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. В разі невиконання фактором вимог п.7.2. договору, договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання фактором зобов`язання щодо сплати другої частини ціни продажу, договір вважається неукладеним, а клієнт повертає фактору першу частину ціни продажу, сплачену відповідно до п. 7.2. договору. Згідно з п. 7.2. договору факторингу № 01 - 28/10/2021 від 28.10.2021 фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок. Відповідно до платіжного доручення № 1653 від 02.11.2021 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило ТОВ «ЗАЙМЕР» грошові кошти, призначення платежу: плата за відступлення права вимоги до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021, згідно реєстру боржників додаток № 1 від 28.10.2021 (а.с. 25). Згідно з платіжним дорученням № 1672 від 23.11.2021 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило ТОВ «ЗАЙМЕР» грошові кошти, призначення платежу: плата за відступлення права вимоги до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021, згідно реєстру боржників додаток № 1 від 28.10.2021 (а.с. 25 зворотна сторона). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 152394 від 16.09.2020 на загальну суму заборгованості 5 200,00 грн, яка складається з наступного: 1 000,00 грн - залишок по тілу кредиту, залишок по відсотках - 4 200,00 грн (а.с. 10). ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на адресу [PERSON] 13.01.2025 надіслало вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідно до якої ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» повідомило [PERSON] право вимоги до її заборгованості за кредитним договором № 152394 від 16.09.2020 відступлене ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». Сума заборгованості становить 5 200,00 грн. Зазначено реквізити для оплати заборгованості (а.с. 8). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039 св21від 19.01.2022, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021. Оскільки, позивач ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на підставі договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 набув право вимоги за договором про надання фінансового кредиту (індивідуальна частина) № 152394 від 16.09.2020, укладеним між первісним кредитодавцем ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем [PERSON] , тому у нього, як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитними договорами. Доказів про визнання договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять. Згідно з умовами договору про надання фінансового кредиту № 152394 від 16.09.2020 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах передбачених у договорі. Всупереч умовам договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки первісного кредитору, ні на рахунки ТОВ «ФК «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що ТОВ «ЗАЙМЕР» повністю виконало свої зобов`язання перед позичальником [PERSON] та перерахувало на картковий рахунок відповідача [NUMBER] (який зазначений у договорі про надання фінансового кредиту № 152394 від 16.09.2020) кошти в сумі 1 000,00 грн. Відповідно до умов, укладеного між сторонами ТзОВ «ФК «ЗАЙМЕР» та [PERSON] договору про надання фінансового кредиту № 152394 (індивідуальна частина) від 16.09.2020 строк на який надається кредит становить 30 днів, з 16.09.2020 до 15.10.2020. Згідно з ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). Відповідач кредит отримав, в подальшому розпорядився даними коштами на власний розсуд, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, кредитні кошти не повернув. Доказів на спростування отримання кредиту за договором про надання фінансового кредиту № 152394 від 16.09.2020 в сумі 1 000,00 грн, відповідачем не надано. Згідно з розрахунками заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 152394 (індивідуальна частина) від 16.09.2020 тіло кредиту, сума яку боржник фактично отримав у борг, не погашено, жодного платежу на рахунок кредитора не перераховано (а.с. 9). Відповідач не надав доказів на спростування розміру заборгованості. Враховуючи, що кошти фактично отримані відповідачем в добровільному порядку позивачу не повернуті, позивач має право вимагати виконання договору в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку суми заборгованості за основним зобов`язанням за договором про надання фінансового кредиту № 152394 від 16.09.2020 в сумі 1 000,00 грн, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просило у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, суму простроченої заборгованості за процентами в сумі 4 200 грн. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору про надання фінансового кредиту № 152394 (індивідуальна частина) від 16.09.2020. Відповідно до умов, укладеного між сторонами ТзОВ «ФК «ЗАЙМЕР» та [PERSON] договору про надання фінансового кредиту № 152394 (індивідуальна частина) від 16.09.2020 строк на який надається кредит становить 30 днів, з 16.09.2020 до 15.10.2020. Відповідно до п. п. 1.3. п. 1 договору № 152394 від 16.09.2020 за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно з графіком розрахунків за договором про надання фінансового кредиту № 152394 (індивідуальна частина) від 16.09.2020 сума процентів за користування кредитом складає 600,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 152394 (індивідуальна частина) від 16.09.2020 станом на 13.01.2025 заборгованість відповідача [PERSON] за простроченими процентами складає 4 200,00 грн. Проте, суд не може погодитись з таким розрахунком позивача, оскільки строк кредитування за даним договором становить 30 днів, тобто з 16.09.2020 до 15.10.2020, і саме за цей період позивач має право нараховувати проценти за користування позикою, а тому суд вважає за необхідне стягнути узгоджену сторонами суму процентів у розмірі 600,00 грн у межах передбаченого договором строку (1000 грн *1%*30 днів). Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають до задоволення, в розмірі 630,00 грн. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимогами про стягнення заборгованості за договорами: по тілу кредиту в розмірі 1 000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 600,00 грн, а всього 1 600,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] кредитної заборгованості у сумі 2 130,00 грн (тобто 30,77 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 745,37 грн, а судовий збір у сумі 1 677,03 грн суд покладає на позивача. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу . Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн надано: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, відповідно до якого вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата) та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2 000,00 грн за одну годину фактично витраченого часу за надання правової допомоги; додаткову угоду № 1 від 27.12.2024 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, якою продовжено строк дії договору від 29.12.2023; акт про отримання правової допомоги від 13.05.2025, відповідно до якого загальна вартість за послуги з надання правової допомоги наданої адвокатом складає 10 500 грн; платіжну інструкцію № 3 8341 від 13.05.2025, відповідно до якої ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» сплатило [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 500,00 грн, призначення платежу: оплата за правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 та згідно рахунку 13.05.2025-21 від 13.05.2025, рахунок 13.05.2025-21 від 13.05.2025 на суму 10 500 грн (а.с. 50-56). Суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується надання [PERSON] правничої допомоги відповідно до договору від 29.12.2023 та додаткової угоди від 27.12.2024. Разом, з тим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 137 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних робіт адвокатом Пархомчуком С.В. (усна консультація, складання позовної заяви), складність справи, враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 1 600,00 грн (тобто 30,77 % від заявленої вимоги), то розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 3 230,85 грн, а витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 269,15 грн, суд покладає на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial