Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому просила про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , так як він навчається на денному відділенні в Миколаївському національному аграрному університету у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісячно, до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2022 року дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П. Після виконання приписів ст. 187 ЦПК України, ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.06.2022 року відкрито позовне провадження в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.12.2022 року в справі № 490/2190/22 позовні вимоги задоволено, ухвалено стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання, який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно, до закінчення навчання до 30 червня 2025року. 13.01.2025 року адвокат Трофімов Р.В., який діє від імені та в інтересах відповідача [PERSON] , звернувся до суду з даною заявою про перегляд заочного рішення від 27.12.2022 року у справі №490/2190/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини до припинення навчання. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 03.02.2025 року скасовано заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2022 року у справі №490/2190/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини до припинення навчання. Справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін. 15.04.2025 року від представника відповідача - адвоката Трофімова Р.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Сторона відповідача стверджує, що позивачка звертаючись до суду із позовом просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] на час проходження навчання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду, на період навчання, тобто до 30.06.2025 року. Однак позивачка звертаючись із вищезазначеною вимогою не довела належними та допустимими доказами: існування потреби сина у матеріальній допомозі, позаяк не надала доказів, в яких би була зазначена вартість навчання, потреби у купівлі необхідних споряджень/речей (підручників, зошитів тощо), витрат на доїзд до місця навчання тощо; не надала доказів, що у сина відсутні власні доходи для покриття витрат у зв`язку з навчанням; не довела, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти, не вказала, чи працює він, який орієнтовний розмір його доходу, чи є у нього на праві власності рухоме/нерухоме майно тощо; не вказала, який розмір доходу у неї та яку частину свого доходу вона витрачає на витрати, пов`язані із навчанням сина; не довела, чому саме такий розмір аліментів, а саме 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача, вона вирішила просити суд стягнути. 09.06.2025 року від представника позивачки - адвоката Гусака О.М. надійшла відповідь на відзив, в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, мотивуючи це тим, що гр. [PERSON] у відзиві на позовну заяву не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, які відповідно до ст.182 СК України були б підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період навчання. Таким чином, вищевикладене свідчить про незаконність і необгрунтованість заперечень гр. [PERSON] , викладених у відзиві на позовну заяву. Позивачка до судового засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Гусака О.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив про розгляд справи за його відсутності. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц). За такого, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] (після розірвання шлюбу - « [PERSON] ») та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.02.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.05.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний вік дитини , починаючи з 03.04.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. За свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 08.10.2020 року [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] ». Згідно довідки від 02.06.2022 року за № 1146, [PERSON] навчається в Миколаївському національному аграрному університеті, терміном до 30.06.2025 року, форма навчання денна. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199\~СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182\~СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом\~України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2021 року у справі №308/4214/18, провадження №61-16005св20. Судом встановлено, що повнолітій [PERSON] , який є сином відповідача, на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, не одружений. Навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Відомостей щодо наявності на утриманні відповідача інших осіб, хронічних захворювань які позбавляли б останнього можливості сплачувати аліменти, матеріали справи не містять. Доказів звільнення відповідача від обов`язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання відповідачем не нанадано. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Аналогічна позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 23.01.2019 (справа № 346/103/17, провадження №61-2017св18). Суд враховує висновки Верховного Суду у вказаній справі, а саме те, що законодавець визначив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, тобто на весь період навчання, який охоплює час від вступу до закінчення навчання чи відрахування з навчання. Суд враховує те, що [PERSON] навчається на денній формі, безспірно потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства та вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, згідно чинного законодавства, аліменти на дитину, яка продовжує навчання, присуджуються з дня пред`явлення позову, аліменти слід стягувати з 28 червня 2022 року і до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2025 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З огляду на те, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved