Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

05 грудня 2024 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі ТОВ «Санфорд Капітал») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, 05 грудня 2016 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено угоду № С02.217.72484 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Угода укладається згідно умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений розпорядженням банку і розміщений на інтернет-сторінці банку за адресою www.ideabank.ua, та клієнт надав підтвердження про ознайомлення ним з умовами вказаного договору та згоду з ними. Відповідачці було надано можливість користуватись кредитними коштами в сумі 15\~000 грн в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов угоди, виникла заборгованість на суму 45\~209,48 грн, з яких 17\~717,68 грн заборгованість за основним боргом, 27\~491,80 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 16.11.2023 між акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» отримало право вимоги за угодою № С02.217.72484 від 05.12.2016. В свою чергу, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» відступило право грошової вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» відповідно до договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу серед інших, позивач отримав право вимоги до відповідачки за угодою № С02.217.72484 від 05.12.2016 на загальну суму 45\~209,48 грн, тобто в розмірі нарахувань здійснених акціонерним товариством «Ідея Банк» станом на 16.11.2023. Крім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі 9236,65 грн, та 3% річних в сумі 3351,69 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини, представник позивача просив суд задовольнити позов. Представник позивача\~Маслюженко М.П.\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~надав суду\~заяву про\~розгляд справи\~без його\~участі,\~позов підтримав\~у повному\~обсязі,\~не заперечував\~проти заочного\~розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 05 грудня 2016 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено угоду № С02.217.72484 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Угода укладається згідно умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що затверджений розпорядженням банку і розміщений на інтернет-сторінці банку за адресою www.ideabank.ua, та клієнт надав підтвердження про ознайомлення ним з умовами вказаного договору та згоду з ними. Відповідачу було надано можливість користуватись кредитними коштами в сумі 15\~000 грн в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. Пунктом 3 угоди визначено, що банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії, по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200\~000 грн; ліміт кредитної лінії; доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 15 000 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних; розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами банку; дата сплати обов`язкового мінімального платежу за попередній розрахунковий період: до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. 16.11.2023 між акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» отримало право вимоги за угодою № С02.217.72484 від 05.12.2016. В свою чергу, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» відступило право грошової вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» відповідно до договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023. Згідно реєстру боржників до договору факторингу серед інших, позивач отримав право вимоги до відповідачки за угодою № С02.217.72484 від 05.12.2016 на загальну суму 45\~209,48 грн, тобто в розмірі нарахувань здійснених акціонерним товариством «Ідея Банк» станом на 16.11.2023, на загальну суму 45\~209,48 грн, з яких 17\~717,68 грн заборгованість за основним боргом, 27\~491,80 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідно до\~частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. Як передбачено ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно положень пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 цього Кодексу\~визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі строки і на умовах, передбачених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). За правилами, встановленими статтями\~526,\~530,\~611,\~629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу\~та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно частини 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачкою грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто первісному кредитору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитною угодою, як правонаступника є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 625\~ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідачки на його користь інфляційні втрати за період з 06.09.2019 по 23.02.2022 в розмірі 9236,65 грн, та 3% річних від простроченої суми в розмірі 3351,69 грн. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами про стягнення заборгованості за кредитним договором, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509\~ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказана позиція узгоджена з\~постановою Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12, та від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Неправомірними діями відповідачки позивачеві було завдано збитків матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, та трьох відсотків річних, узгоджується з положеннями ч. 2\~ст.\~625\~ЦК України та також підлягають задоволенню. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2024 рік, складала 3028 грн. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а відтак враховуючи звернення позивача до суду з позовом в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» розмір судового збору склав 2422,40 грн, та був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. Згідно вимог статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited»\~проти України», заява N 19336/04). Позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 5200 грн, на підтвердження понесення яких надано договір про надання правової допомоги № 1-04 від 01.04.2024, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 12.08.2024, відповідно до яких АО «Альянс ДЛС» надано ТОВ «Санфорд Капітал» наступну правову допомогу: проведення юридичного та фінансового аналізу божника вартістю 1200 грн, складання, підписання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості вартістю 4000 грн. З огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг була доведена належним чином, та з урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення витрати на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку, однак в ході розгляду справи судом не будо встановлено та не доведено позивачем про які саме витрати поштового зв`язку йде мова, та їх розмір, а тому в цій частині позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial