Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

[PERSON] в своїй заяві до суду просить встановити факт батьківства, а саме, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України - який помер [INFO] в с. Борсуки Гайсинського району Вінницької області - є його батьком. Свою заяву мотивує тим, що його батько [PERSON] проживав в с. Борсуки Гайсинського району Вінницької області. [INFO] він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після смерті батька залишилося спадкове майно. Заявник є його спадкоємцем за заповітом на все належне йому майно від 06.02.2008 року. У встановлений законом строк він звернувся до Теплицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення нотаріус запропонував мені документи підтверджуючі родинні стосунки. Згідно свідоцтва про моє народження серія [NUMBER] від 31 січня 1963 року, [PERSON] народився, [INFO] , моїми батьками вказані: мама - [PERSON] , в графі батько - вказано тільки ім`я - [PERSON] , так як мої батьки проживали разом без реєстрації шлюбу з 1961 року. За пропозицією нотаріуса, я звернувся до Теплицького відділу ДРАЦС для отримання повторного свідоцтва, і 09.04.2025 року я отримав повторне свідоцтво, проте як виявилось у актовому записі про моє народження взагалі відсутній запис про батька. Зазначає, що на час його народження - [INFO] , та видачі свідоцтва про його народження [INFO] працівниками Кущинської сільської ради Гайсинського району, КпШС України (діяв з 01.01.1970 року), ще прийнятий не був, його батьки не перебували у шлюбі між собою. Батьки заявника, [PERSON] та мама [PERSON] , з 1961 року проживали спільно, та вели спільне господарство. Вказане підтверджується випискою з господарської книги № 5 за 1962-1967 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , яка підтверджує, що [PERSON] , [PERSON] , його батьки та він [PERSON] проживали однією сім`єю, зареєстрували шлюб тільки 19 грудня 1969 року, про що свідчить свідоцтво про одруження серія [NUMBER] . Ще до народження заявника, і після його народження [INFO] , батьки проживали спільно, разом виховували та утримували заявника, і батько [PERSON] , завжди визнавав його своїм сином. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримав свою заяву про встановлення факту батьківства, відповідно до вимог вказаних в заяві. Представник заінтересованої особи Гайсинської міської ради, в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, заяв та клопотань від заінтересованої особи не надходило. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що є дружиною заявника, перебуває з ним в шлюбі 38 років, знала померлого [PERSON] , як батька свого чоловіка. Судом оглянуто паспорт [PERSON] . Серії [NUMBER] (а.с.5-7); свідоцтво про народження [PERSON] . Серії [NUMBER] (а.с. 9-10); свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.11); свідоцтво про народження [PERSON] Серії [NUMBER] (а.с.12); свідоцтво про смерть [PERSON] Серії [NUMBER] (а.с.13); свідоцтво про смерть [PERSON] Серії [NUMBER] (а.с.15); заповіт від 06 лютого 2008 року, відповідно до якого [PERSON] заповідає [PERSON] усе належне йому майно (а.с. 14). Заяву [PERSON] відповідно до якої вона вказала, що є рідною сестрою [PERSON] , а їх батьки [PERSON] та [PERSON] проживали спільно та вели спільне господарство, у сім`ї нас було двоє дітей вона та брат, їх батько завжди визнавав заявника своїм сином, та згідно своєї волі батько заповів йому все належне йому майно. Відповідно до змісту ч. ч. 1, 2 ст.\~121\~СК України - права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125цьогоКодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3ст. 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15\~травня 2006\~року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи)\~як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Пунктом 15 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Постановою Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у\~ст.\~128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Враховуючи те, що заявник народився у 01 січня 1963 року, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім`ю, а саме норми ч. 2 ст. 53 КпШС України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст.\~55\~СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно норм вказаної статті, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до\~ст. 53 КпШС України\~(яка діяла на момент виникнення правовідносин), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як встановлено судом, відомості щодо батька дитини, які зазначені у свідоцтві про народження заявника, зокрема його імені та по батькові, відповідають імені та по батькові [PERSON] .. Також факт батьківства підтверджується матеріалами справи, пояснення заявника та свідків. Таким чином, вказані обставини підтверджують доводи заявника, зазначені у заяві про встановлення батьківства щодо того, що під час його народження його батьки не перебували в шлюбі між собою та відомості про батька було вказано зі слів матері. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦПК України - у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 ст.\~89\~ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне його для прийняття спадщини після смерті його батька. Відповідно до ст.\~134\~СК України - на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що на підставі ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~сплачений заявником судовий збір йому не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved