Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки площею 1,2 га, розташованої на території Сугаківської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та з метою оформлення спадкових прав на спадкове майно звернувся до приватного нотаріуса, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що ним пропущений шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що вказаний строк він пропустив з поважної причини, оскільки в період коли завершувався шестимісячний строк для подачі заяви на прийняття спадщини він хворів та перебував на лікуванні. Крім того, позивач вказує, що в документах, які підтверджують родинні відносини між ним та спадкодавцем наявні розбіжності в написанні прізвища, а саме в свідоцтві про народження позивача його прізвище та прізвище матері вказано « [PERSON] », а в свідоцтві про народження брата його прізвище та прізвище матері записано « [PERSON] ». За таких підстав позивач просить встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , був братом позивача та визначити позивачу додатковий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 31.01.2025 за клопотанням представника позивача витребувано додаткові докази. Ухвалою суду від 25.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 29.05.2025 позивач та його представник адвокат Токарєв О.Т. у судове засідання не з`явились. Представник позивача подав заяву, в якій просив справу розглядати без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Уповноважений представник Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання до суду двічі не з`явивсябез повідомлення причин неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до таких висновків. Суд встановив, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] прізвище, ім`я та по батькові позивача вказано [PERSON] , який народився [INFO] (а.с. 6). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження та все своє майно заповів [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується копією заповіту від 08.09.2010 посвідченого секретарем Сугаківської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області Мецак Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 95 (а.с. 9). Згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10). Отже, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який з заявою про прийняття спадщини до органів нотаріату в строк передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України не звертався, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Кравець С.В. вих. № 43/01-16 від 03.03.2025 про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Вказане свідчить, що жодна особа з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до органів нотаріату станом на 03.03.2025 не зверталась. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до даної норми, позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Кравець С.В. з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті брата [PERSON] . Проте, постановою від 10.10.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Могилів-Подільського районного нотаріального округу Кравець С.В. відмовила позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з пропуском встановленого строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Строк прийняття спадщини визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, відповідно до якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , то строк для прийняття спадщини після його смерті закінчився 17.08.2024. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Суд встановив, що згідно довідки КНП «Медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 46 від 20.08.2024 [PERSON] , 1958 року народження, знаходився на амбулаторному лікуванні з 14.08.2024 по 20.08.2024 з діагнозом ГРВІ, гострий трахеїт (а.с. 5), тобто в період коли необхідно було подати до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, суд зважає на те, що судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 у справі № 681/203/17-ц. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позбавлення позивача права прийняття належної йому спадщини порушить принцип «пропорційності» та становитиме втручання у право позивача мирно володіти своїм майном, визначене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких підстав, суд приходить до висновку, що строк звернення до органу нотаріату для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач пропустив з поважної причини, так як в період, коли необхідно було подати заяву про прийняття спадщини, він хворів та знаходився на лікуванні. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, враховуючи те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] та пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд приходить до висновку, що позов в частині надання додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає наступне. Так, позивач обґрунтовуючи позовну заяву зазначає, що в документах, які підтверджують родинні відносини між позивачем та його померлим братом наявні розбіжності в написанні їх прізвищ та прізвищ матері. При цьому, як зазначає позивач, вказані розбіжності слугували однією з підстав відмови нотаріусом у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті брата, а відтак встановлення факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцем необхідно для реалізації позивачем свого права на спадкування. Так, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач [PERSON] народився [INFO] , матір`ю вказана [PERSON] (а.с. 8). При цьому, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , матір`ю вказана [PERSON] (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ст.ст. 77, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування. Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Так, позивачем до позовної заяви додані наступні документи: копія паспорта та картки платника податків позивача, копія свідоцтва про смерть [PERSON] , копія свідоцтва про народження позивача [PERSON] , копія свідоцтва про народження, виданого на ім`я [PERSON] , копія заповіту вчиненого [PERSON] , копія постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Разом з тим, вказані докази не містять відомостей про наявність родинних зв`язків між позивачем [PERSON] та померлим [PERSON] , а також не доводять факт про встановлення якого просить позивач. Щодо мети, з якою позивачу необхідно встановити факт родинних відносин, а саме реалізації позивачем свого права на спадщину, суд також зазначає, що вказані підстави не знайшли підтвердження під час розгляду справи. Частиною першою статті 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем Сугаківської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області Мецак Н.А. [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження та все своє майно заповів, зокрема, [PERSON] . При цьому зміст заповіту не містить будь-яких посилань на наявність родинних зв`язків між заповідачем та особою, на чию користь він складений. Так само зі змісту постанови приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Кравець С.В. від 10.10.2024, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що єдиною підставою відмови, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом є сплив шестимісячного строку для прийняття спадщини. Інших підстав, зокрема відсутність документів на підтвердження родинних відносин між заявником та спадкодавцем, нотаріусом не наведено. При цьому, судом в ході розгляду справи не встановлено будь-яких обставин, які б за відсутності встановлення факту родинних зв`язків перешкоджали б позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , зважаючи й на те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини. При цьому, належність позивача до будь-якої із черг спадкування за законом не впливає на реалізацію позивачем його права на спадкування за заповітом, який складено [PERSON] на його ім`я. Таким чином, враховуючи викладене вище, дослідивши надані докази, суд вважає, що позивачем не доведено наявності родинних зв`язків між ним та померлим [PERSON] та обставин того, що від встановлення вказаного фактузалежить реалізація позивачем свого права на спадщину, а відтак позовна заява в частині встановлення факту, що має юридичне значення задоволенню не підлягає.

Outcome: partial