Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

У своїй позовній заяві представник позивачки [PERSON] - [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] та стягнути з останнього в користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В основу своїх позовних вимог представник позивачи зіслалася на те, що сторони від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейні відносини сторін не склалися, внаслідок чого їхній шлюб було розірвано. Дитина залишилася проживати з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. 04.04.2019 рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області було задоволено позовну заяву [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2019 було частково задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, яким збільшено розмір аліментів до 2400 грн. Однак, станом на січень 2024 року розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6-18 років становить 3196 грн., тобто мінімальний розмір аліментів станом на січень 2024 року становить 3196 грн., в той час, як позивачка отримує на дитину аліменти в розмірі 2400 грн., яких зовсім не вистачає для забезпечення нормального рівня життя дитини. З моменту ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів, пройшло чимало часу, витрати на утримання дитини значно збільшилися. Аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини, в умовах зростання цін та збільшення прожиткового мінімуму на дитину недостатньо для нормального утримання дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. На даний час змінився і матеріальний стан позивачки, оскільки зросли: витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Позивачка с сином переїхали жити до м. Івано-Франківськ, у зв`язку з чим виникли додаткові фінансові витрати, пов`язані з оплатою оренди квартири та комунальних послуг. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Такий рівень позивачка самостійно забезпечити не може. На даний час дитина повністю перебуває на утриманні позивачки, відповідач додаткової грошової допомоги сину не надає. Присуджені за рішенням суду аліменти в розмірі 2400 грн., станом на даний час не задовольняють всіх потреб для дитини відповідного віку, оскільки дитині для нормального розвитку необхідно відвідувати різні гуртки та спортивні секції, які на даний час позивачка забезпечити не може, оскільки це вимагає додаткових фінансових витрат. При цьому батько дитини відмовляється добровільно збільшити розмір аліментів на її утримання. Також, дитина дуже часто хворіє на респіраторні захворювання, йому встановлено діагноз «ВСД. Нейроциркуляторна дистонія по змішаному типу з вираженими судинними реакціями». Дитині необхідно регулярно проходити лікування, відвідувати оздоровчі заклади, однак батько дитини, жодним чином не приймає участі щодо фінансової допомоги. З 2019 року по даний час, відповідач постійно проживає та працює за кордоном в Великобританії. На скільки відомо позивачці, батько дитини хоч і не офіційно, але працює та отримує заробітну плату в розмірі, яка є достатньою для збільшення розміру аліментів на дитину. Середня місячна заробітна плата в Англії складає 2 899 фунтів стерлінгів, що в гривневому еквіваленті складає 149 298 (сто сорок дев`ять тисяч двісті дев`яносто вісім) грн. 50 коп. Також відповідач є інвалідом III групи та отримує пенсію в розмірі 6000 грн., що також є додатковим доходом. Тобто, відповідач є працездатною особою, інших утриманців, окрім сина не має, а тому виходячи з засад справедливості та розумності, захисту прав та інтересів малолітньої дитини, враховуючи матеріальне становище відповідача, є всі підстави для збільшення розміру аліментів. Заочним рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2025 позов задоволено. Відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення та ухвалою Рожнятівського районного суду від 14.05.2025 скасовано заочне рішення Рожнятівського районного суду від 11.04.2025, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю. Представник позивачки в судовому засіданні вказав, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Крім того, на даний час в Україні рівень цін значно зріс, тому присуджений судовим рішенням розмір аліментів є недостатнім. Оскільки відповідач перебуває закордоном, то він може надавати допомогу у вигляді аліментів, в розмірі вказаному у позовній заяві. Крім того просив стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у заяві про перегляд заочного рішення. Вислухавши позивачку та її представника, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого згідно рішення Рожнятівського районного суду від 12 грудня 2019 року, яке набрало законної сили з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 2400 гривень щомісячно (а.с. 18-22). Верховний Суд неодноразово в усталеній практиці наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Так, за правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку, має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому це можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Наведене відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 15 травня 2019 року, справа № 511/219/18. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини та вказує щомісячну суму аліментів, яку слід стягнути з відповідача - 10000 гривень щомісячно. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 1, 2 стаття 77 ЦПК України). Позивачка стверджує, що у неї виникла потреба в наданні їй матеріальної допомоги, оскільки збільшилися витрати на дитину у зв`язку з ростом, а відповідач, як батько повинен надати таку матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Суд без сумніву погоджується з твердженням позивачки про те, що витрати на утримання дитини збільшуються, однак вважає, що позивачкою не доведено, що нею витрачаються на їхнього з відповідачем сином зазначена в позові сума. Крім того, позивачкою не доведено, що відповідач за своїм матеріальним станом, може сплачувати аліменти в розмірі запропонованім позивачкою. В матеріалах справи наявні докази того, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, при цьому відповідачем не заперечується факт його працездатності. На даний час відповідач перебуває за кордоном. Представник відповідача вказав, що відповідач не заперечує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Однак, обов`язок по утриманні дитини лежить на обох батьках. При встановлених обставинах справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей, який встановлений законодавством України, враховуючи зміну обставин, що впливають на визначений судом розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] , суд вважає, що розмір аліментів на сина, який проживає з матір`ю з 2400 гривень на місяць слід збільшити до 3700 гривень на дитину щомісячно. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок, від сплати якого позивачка звільнена при пред`явленні позову та на користь позивачки слід стягнути витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, що відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України підтверджується актом здачі-прийняття наданих послуг від 18.11.2024 про оплату послуг адвоката на суму 10000 грн., при цьому суд враховує, що адвокат неодноразово брав участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи.

Outcome: partial