Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 травня 2015 року між АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було підписано заяву\~№ б/н з метою отримання банківських послуг,\~відповідно до якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписання даної заяви підтверджує факт, що відповідач повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. На підставі договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим лімітом, який в подальшому було збільшено. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відносно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановлені кредитним договором терміни відповідач не виконував, у зв`язку з чим станом на 11 червня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 30 790 грн. 88 коп., яка складається з наступного: - 25\~539 грн. 67 коп. -\~заборгованість за тілом кредиту; - 5 251 грн. 21 коп. -\~заборгованість за простроченими відсотками. Тому, позивач просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість та понесені ним судові витрати. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про розгляд справи неодноразово повідомлявся та вже через тривалий час скористався своїм правом через свого представника [PERSON] , подавши відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає наступне. 22 травня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (у зв`язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] відбулось підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Анкета-заява містить анкетні дані відповідача, а також інформацію на іноземній мові наступного змісту: «Я согласен(-на) с тем, что данное заявление вместе с Условиями и Правилами предоставления банковских услуг и тарифами, правилами пользования, основными условиями обслуживания и кредитования, расположенными в рекламном буклете, составляют между мной и банком Договор о предоставлении банковских услуг. Я ознакомился(-ась) с Договором о предоставлении банковских услуг до его заключения и согласен(-на) с его условиями, экземпляр Договора о предоставлении банковских услуг согласен(-на) получить путём самостоятельной распечатки с официального сайта www.privatbank.ua. Я обвязуюсь выполнять требования Условий и Правил предоставления банковских услуг, а также регулярно самостоятельно знакомиться с их изменениями на сайте ПриватБанка www.privatbank.ua». В підписаній [PERSON] анкеті-заяві відсутні відомості про те, з якими саме затвердженими Умовами та Правилами, Тарифами був ознайомлений та дав згоду відповідач, а також відсутні відомості про зобов`язання банку надати грошові кошти (кредит), не зазначено розміру кредиту та умови кредитування, зобов`язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, розмір кредитного ліміту, умови отримання кредиту, номеру виданої кредитної картки. Додані банком до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: Універсальна, 30 днів пільгового періоду; Універсальна, 55 днів пільгового періоду; Універсальна CONTRACT; Універсальна GOLD, [PERSON] як позичальником, не підписані, а, отже, й немає достатніх підстав вважати, що відповідач, підписуючи документ під назвою Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22 травня 2015 року, який робить посилання на Умови та Правила, Тарифи, розумів саме надані суду стороною позивача Умови та Правила надання банківських послуг, ознайомився та погодився саме із цими Умовами, а також, що вказані Умови на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме ті умови, дійсність яких стверджується позивачем. Таким чином, твердження позивача, які ґрунтується на змісті наданих ним і не підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, можуть сприйматись лише як припущення, на яких, у відповідності до ст.81 ч.6 ЦПК України, не може ґрунтуватись судове рішення. Наведені абзацом вище висновки, повністю узгоджуються із правовими висновками Великої Палати у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17-ц, а також із правовими висновками Верховного Суду у Постановах від 25 вересня 2019 року у справі № 704/1023/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 322/1220/16, від 07 серпня 2019 року по справі № 182/1806/17, від 27 серпня 2020 року по справі № 188/1815/17. Також, банком до позовної заяви додано копію Паспорту споживчого кредиту за кредитними продуктами: Картка Універсальна, Картка Універсальна Gold, Картка Platinum, Картка MC World Black Edition, Картка Visa Signature, Картка MC World Elite, Картка VISA Infinite від 18 червня 2022 року. Однак, сама Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку підписана сторонами значно раніше 22 травня 2015 року, тобто, інформація, зазначена у Паспорті споживчого кредиту, не відображає істотні умови кредитного договору, що був укладений позичальником з банком у травня 2015 року та на підставі якого банком нараховувався борг. Доказів того, що зазначений Паспорт споживчого кредиту від 18 червня 2022 року є складовою частиною Договору про надання банківських послуг від 22 травня 2015 року, позивачем не надано і в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку про такий документ взагалі не згадується. З наданої позивачем копії Паспорту споживчого кредиту неможливо встановити, за яким саме договором визначаються умови за цим паспортом. Вказаний Паспорт споживчого кредиту не містить посилання на конкретний договір, на номер картки або рахунку, який обслуговується. До того ж, в Паспорті споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже, Паспорт споживчого кредиту від 18 червня 2022 року містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, підписаний після укладення кредитного договору з позичальником і передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Крім того, неможливо встановити який саме тариф передбачений для картки та, відповідно, на яких умовах укладався кредитний договір, оскільки в наданому витягу наведено 7 різновидів тарифів. Надана банком Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22 травня 2015 року, що підписана [PERSON] , не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, всупереч положенням ст.ст.207,1055 ЦК України та ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачем не підписані і не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу на умовах визначеними цими документами. Проте, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» здійснювалось нарахування та погашення (списання) процентів не відповідно до положень частини першої статті 1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 3,6 % на місяць (43,20 % на рік), 3,5 % на місяць (42,00 % на рік) та 3,4 % (40,80 % на рік), як договірних (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Вимога про стягнення з відповідача договірних відсотків за користування кредитом, за заявлений період, а саме: з 01 липня 2022 року по 31 січня 2023 року, включно (згідно розрахунку позивача), оскільки до 01 липня 2022 року позивач погашав (списував) відсотки за рахунок кредита і додавав до тіла кредита, після 31 січня 2023 року припинив нараховувати відсотки, не ґрунтується на відповідному письмовому правочині, оскільки, як зазначалося вище, сама Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22 травня 2015 року таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, укладено не було. Зазначене свідчить про необґрунтованість вимоги позивача в цій частині та спростовує розрахунок заборгованості позивача виконаний ним виходячи з того, що сторонами було письмово погоджено розмір процентів в самому договорі. Вимоги до відповідача про стягнення процентів за користування позиченими коштами, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею 1048 ЦК України позивачем не пред`явлено, а суд, відповідно до статті 13 ЦПК України, зобов`язаний дотримуватись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог. Щодо пред`явленої до стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита). За твердженням самого позивача, відповідно до виявленого бажання, відповідачу відкрито один рахунок з встановленим кредитним лімітом у вигляді поновлювальної кредитної лінії на якому обліковується вся заборгованість. До позовної заяви додано розрахунок заборгованості, який складається з трьох частин, а саме: за період з 22 травня 2015 року по 31 травня 2015 року, включно, за період з 01 червня 2015 року по 31 березня 2019 року, включно, та за період з 01 квітня 2019 року по 11 червня 2023 року, включно. Як вбачається з розрахунку заборгованості, за період з 01 червня 2015 року по 31 березня 2019 року, включно, та за період з 01 квітня 2019 року по 11 червня 2023 року, включно, позивачем, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2015 року і до 01 липня 2022 року, погашались (списувалися) відсотки за рахунок кредита і додавались до тіла кредита (підтверджується четвертою колонкою розрахунку заборгованості) на загальну суму 11 842,96 грн. за вказаний період. Такий порядок погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами між сторонами, в письмовій формі, не погоджувався, а односторонні та безпідставні дії позивача щодо погашення (списання) відсотків за рахунок кредита і додавання до тіла кредита не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти є платою за використання кредитних коштів. Між тим, жодного письмового документу в якому була б зафіксована домовленості сторін про сплату відсотків матеріали справи не містять. Також, позивачем, починаючи з 12.07.2019 року по 10.12.2022 року, включно, щомісячно, крім лютого-травня 2022 року, списувалась і додавалась до витрат кредитних коштів (тіла кредиту) комісія за обслуговування «членський внесок» у розмірі 20 грн. на місяць на загальну суму 760,00 грн. за вказаний період, що підтверджується розрахунком заборгованості та банківською випискою по картці/рахунку. При цьому, письмових угод з цього приводу між сторонами укладено не було. Тому, розрахунок позивача нарахованих і погашених (списаних) за рахунок кредита договірних відсотків та комісії за обслуговування є не вірним та спростовується вище зазначеним, що свідчить про необґрунтованість вимог позивача в цій частині. Разом з тим, фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі ще не повернуті. Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що сума отриманих відповідачем коштів без врахування доданої комісії за обслуговування картки та з врахуванням заборгованості за період з 22 травня 2015 року по 31 травня 2015 року включно становить 163 324 грн. 72 коп. (третя колонка розрахунку заборгованості «Витрати клієнтом кредитних коштів»). На виконання умов договору відповідачем сплачувались грошові кошти, загальна сума яких складає 151 545 грн. 34 коп. (двадцять перша та тридцята колонка розрахунку заборгованості «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Різниця між фактично отриманою та поверненою сумою коштів становить 11 779 грн. 38 коп. (163 324,72 151 545,34). Крім того, за час знаходження цивільної справи в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, відповідачем сплачено заборгованості на загальну суму 7 500,00 грн. за цей період, що підтверджується банківською випискою по картці/рахунку, а тому, сплачена сума повинна бути врахована при визначенні остаточного розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, загальний залишок заборгованості, з врахуванням поповнення карткового рахунку (погашення заборгованості) у розмірі 7 500,00 грн., за фактично отриманою і не поверненою відповідачем сумою кредитних коштів становить 4 279 грн. 38 коп. (11 779, 38 7 500,00). Позивачем належними і допустимими доказами не доведено наявності у відповідача заборгованості перед банком за фактично отриманими і не повернутими йому кредитними коштами саме у розмірі 25 539,67 грн. За таких обставин, представник відповідача вважає, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача лише суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 4 279 грн. 38 коп. Таким чином, позовні вимоги визнають частково щодо стягнення суми боргу в розмірі 4 279 грн. 38 коп., а в іншій частині позову просить відмовити. Окрім цього, просить суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 4 735 грн. 59 коп. Представник позивача своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, також скористався та подав до суду відповідь на відзив, згідно якого послався на обставини, викладені в позовній заяві та, окрім цього, зазначив, що всі посилання представника відповідача на обставини щодо часткового задоволення позову, є безпідставними, оскільки відповідач по справі, починаючи з часу укладання договору, користувався карткою та використовував кредитні кошти, а вже з 2019 року було внесено зміни до розрахунку боргу та суму заборгованості було відображено в другій частині розрахунку. Що стосується штрафних санкцій, то, у відповідності до п.2.1.1.3.5, який сторони узгодили, що у разі виникнення прострочення боргу на 180 днів з моменту виникнення таких порушень, клієнт зобов`язаний сплатити відсотки за користування кредитом. Тому, банком кошти, які надходили від клієнта, розподілялись у відповідності до умов договору. Таким чином, враховуючи дані обставини, представник позивача позовні вимоги підтримує та на задоволені позову наполягає. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги\~ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача, на підставі ст.ст.525,\~526,\~610-612,\~625,\~629,\~1048-1050,\~1054,\~1056-1 ЦК України, підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 22 травня 2015 року між АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було підписано заяву\~№ б/н з метою отримання банківських послуг,\~відповідно до якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписання даної заяви підтверджує факт, що відповідач повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. На підставі договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим лімітом, який в подальшому було збільшено. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відносно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановлені кредитним договором терміни не виконував, у зв`язку з чим станом на 11 червня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 30 790 грн. 88 коп., яка складається з наступного: 25\~539 грн. 67 коп. -\~заборгованість за тілом кредиту; 5 251 грн. 21 коп. -\~заборгованість за простроченими відсотками. Згідно\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Відповідно до ч.1\~статті 509 Цивільного кодексу України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до\~ст.629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України,\~\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушив зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч.2\~ст.615 ЦК України,\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, у викладених обставинах у відзиві на позовну заяву, представник відповідача на обставини щодо неукладання договору не посилається, що фактично свідчить про наявність у його довірителя боргового зобов`язання. При цьому, останній не погоджується з сумою боргу та поданим позивачем розрахунком, в той же час, свій розрахунок з детальним описом надано не було, а посилання на обставини, як часткового задоволення позову полягають лише з непогодженням суми боргу, які, в свою чергу, не можуть бути підставою для прийняття рішення про частково задоволення позову. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним Договором № б/н від 22 травня 2015 року в сумі 30 790 грн. 88 коп. Також, на підставі\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 684 грн. 00 коп., сплачений останнім при подачі позову.

Outcome: approved