Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

08 травня 2025 до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Щаслива Марина Олександрівна до Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , місце народження: Татарська АРСР, м. Зеленодольськ, яка постійно мешкала та була зареєстрована на день смерті за адресою: рф, [ADDRESS] . [PERSON] померла в рф, Республіка Татарстан, м. Зеленодольськ. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] . В цій же квартирі постійно мешкає позивачка та має зареєстроване місце проживання в ній. Вказана квартира знаходиться в Дніпровському районі м. Запоріжжя. Право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 24.07.1995. Позивачка є спадкоємицею 1 черги за законом. Інших спадкоємців окрім позивачки немає. Спадкодавець та спадкоємець були зареєстровані за різними адресами. 26.08.2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Тетяни Михайлівни із заявою про відкриття спадкової справи після померлої [PERSON] . 03.09.2024 [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. До складу спадщини входить наступне нерухоме майно: квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Проте нотаріусом 03.09.2024 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини. З метою визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини остання звернулась до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2024 у справі № 334/7137/24 позов [PERSON] задоволено. Визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері шість місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили. В подальшому, після набрання рішенням у справі № 334/7134/24 законної сили [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. До складу спадщини входить наступне нерухоме майно: Квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Проте нотаріусом 22.01.2025 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність апостилю на свідоцтві про смерть громадянки російської федерації [PERSON] . Отже, позивач, будучи єдиною спадкоємицею 1 черги за законом не може реалізувати своє право та оформити право власності на спадкове майно, а саме квартиру за адресою [ADDRESS] у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом. З урахуванням викладеного, позивач просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, від адвоката Щасливої М.О. надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, просив прийняти рішення за умови пред`явлення позивачем беззаперечних доказів, у вирішення справи покладаються на розсуд суду. Третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Т.М. у судове засідання не з`явилась, надала до суду копію спадкової справи №150/2024, відкритої 28.08.2024 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1\~ст.\~30\~ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Згідно зі ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимогст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.ст.81-83\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Положеннями ст.89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , місце народження: Татарська АРСР, м. Зеленодольськ, яка постійно мешкала та була зареєстрована на день смерті за адресою: рф, [ADDRESS] . [PERSON] померла в рф, Республіка Татарстан, м. Зеленодольськ, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,51 кв.м., житловою площею 44,67 кв.м., що належала спадкодавцю, на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 24.07.1995. В цій же квартирі постійно мешкає позивачка та має зареєстроване місце проживання в ній. Спадкоємцем за законом І черги після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] . Інших спадкоємців за законом, правом представлення та заповітом немає. 26.08.2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Тетяни Михайлівни із заявою про відкриття спадкової справи після померлої [PERSON] . 03.09.2024 [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте нотаріусом 03.09.2024 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини. З метою визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини остання звернулась до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2024 у справі № 334/7137/24 позов [PERSON] задоволено. Визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері шість місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили. В подальшому, після набрання рішенням у справі № 334/7134/24 законної сили [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 22.01.2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність апостилю на свідоцтві про смерть громадянки російської федерації [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За змістом ст. 1223 Цивільного кодексу України вбачається, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкоємці за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка є донькою спадкодавця, а отже є її спадкоємцем за законом першої черги. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження позивачки. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою та другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Як було зазначено вище, у визначений строк позивачка заяви про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця не подала, тобто пропустила такий строк. Разом з тим, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2024 у справі № 334/7137/24 позов [PERSON] задоволено. Визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері шість місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили. В подальшому, після набрання рішенням у справі № 334/7134/24 законної сили [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, позивачка вчасно реалізувала своє право на подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, що передбачено частиною першою статті 1297 ЦК України. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, що передбачено частиною першою статті 1298 ЦК України. Відповідно до пункту 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок № 296/5), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. 22.01.2025 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Приватним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю апостилю на свідоцтві про смерть [PERSON] . Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Згідно зі статтею 392 ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №227/3750/19, в якій він вказав, що оформлення спадщини через визнання права власності судом допускається тільки за умови, якщо це право не можна захистити в нотаріальному порядку. В цій постанові Верховний Суд вказав, що за ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса. Нотаріус відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» під час видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тож у справі № 227/3750/19 КЦС ВС дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивачка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; як спадкоємець за заповітом вона у встановлений ст. 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подала, тобто є такою, що прийняла спадщину; нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії; тобто звернення до суду з вимогою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є передчасним; суд має право ухвалити рішення про визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, позивачка не може в іншому порядку окрім судового оформити право власності на спадкове майно, на яке має право за законом. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20 (провадження № 61-17025св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23). Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є ЦК України (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Документ сформований в системі «Електронний суд» 08.05.2025 7 Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 398/1796/20 (провадження № 61-432сво22)). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (частина перша та другастатті 1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Суд бере до уваги докази належності спадкодавцю права власності на майно, право власності на яке просить встановити позивачка, а також докази прийняття позивачкою спадщини після смерті матері, відсутність інших спадкоємців, та осіб, які претендують на успадковане майно. Надані представником позивача докази у цій справі узгоджуються з матеріалами спадкової справи №150/2024 заведеної 28.08.2024 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи вказане вище, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини 1\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Питання щодо стягнення з відповідача судових витрат позивачем не ставиться.

Outcome: approved