Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

29 січня 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Пацьора Дарія Сергіївна, звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати безпідставною відмову органу приватизації та зобов`язати здійснити приватизацію. Обґрунтовуючи позовні вимоги, з урахуванням змісту уточненої редакції позовної заяви (а.с.114-121), що подана позивачем до суду з метою виконання ухвали про залишення позову без руху, позивач зазначає, що відповідно до інформації, яка міститься у витязі з Реєстру територіальної громади №2023/008464436 від 18.10.2023, починаючи із 22.02.1989 позивач проживає в квартирі [ADDRESS] . Проживаючи понад 35 років в кімнаті гуртожитку, який до 2019 року перебував на балансі Черкаської міської ради, позивач з метою реалізації свого права на приватизацію нерухомого майна, передбаченого, зокрема, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», звернувся до місцевого органу приватизації з питанням про передачу йому у власність вищезазначеної кімнати. 14 жовтня 2024 року до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради було подано адвокатський запит №3/20/24 з вимогою надати інформацію стосовно можливості приватизації вищезазначеної квартири [PERSON] та видачі свідоцтва про право власності на житлове приміщення у гуртожитку, у відповідь на який було отримано лист №15439/26386-01-21 від 21.10.2024, в якому відповідач зазначив, що здійснити приватизацію квартири за вказаною адресою немає законних підстав, оскільки квартира [ADDRESS] має статус службової відповідно до рішення Придніпровської районної ради від 06.01.1989 №1 та ордеру на жиле приміщення серії А [NUMBER] від 10.02.1989. Означену відмову відповідача позивач вважає протиправною з огляду на таке. Зазначені у листі відповідача №15439/26386-01-21 від 21.10.2024 обставини щодо віднесення квартири [ADDRESS] до числа службових є помилковими, оскільки означена квартира не була віднесена у встановленому законодавством порядку до числа службових, адже: 1) рішення Черкаською міською радою та (або) її виконавчим комітетом про включення квартири [ADDRESS] до числа службових не приймалось; 2) відомості про те, що квартира [ADDRESS] має статус службової відсутні в журналі обліку службових жилих приміщень, що підтверджується листом виконавчого комітету Черкаської міської ради №7801/14081-01-21 від 19.06.2024; 3) позивачу виданий ордер серії А [NUMBER] за формою, що встановлена Додатком №7 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, натомість якби квартира і справді була службовою, то форма ордера мала б відповідати Додатку №2 до означеного Положення; 4) рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №22 від 26.01.1993 затверджено перелік державних житлових будинків і квартир, які не підлягають приватизації, зокрема, додаток І до цього рішення містить перелік службових квартир, в якому квартира [ADDRESS] відсутня; 5) зазначена квартира наразі не перебуває ні у віданні ГУНП в Черкаській області, ні Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області. Підсумовуючи викладене позивач констатує, оскільки наразі існує неможливість приватизувати кімнату в гуртожитку, зокрема, у зв`язку із отриманням відмови відповідача, тому позивач вимушений звернутися до суду, адже іншим шляхом, окрім як судовим, реалізувати право на приватизацію нерухомого майна в повному обсязі позивач не має можливості. З огляду на викладене позивач просить суд визнати протиправною відмову органу приватизації - Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, передати у приватну власність позивачу квартиру [ADDRESS] з державного житлового фонду, оформлену листом №15439/26386-01-21 від 21.10.2024; покласти на відповідача обов`язок зі здійснення приватизації квартири [ADDRESS] , що становить 27/100 часток у праві спільної часткової власності на блок кімнат №1-3, 13-17 загальною площею 207,1 кв.м., житловою площею 143,5 кв.м. у гуртожитку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на користь позивача. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови органу приватизації та зобов`язання здійснити приватизацію; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та на підставі позовної заяви (уточнена редакція) про визнання протиправною відмови органу приватизації та зобов`язання здійснити приватизацію від 05 лютого 2025 року; призначено підготовче засідання о 08 год 30 хв 04 березня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.124-125). 25 лютого 2025 року до суду відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому цей учасник справи просить суд в задоволенні позову [PERSON] до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради відмовити в повному обсязі (а.с.129-133). Обгрунтовуючи заперечення проти задоволення позову, відповідач зазначає, що на адресу департаменту представником [PERSON] адвокатом Пацьорою Д.С. було направлено адвокатський запит №3/20/24 від 14.10.2024 щодо надання інформації про можливість приватизації квартири [ADDRESS] . На вказаний запит була надана відповідь, що квартира [ADDRESS] має статус службової відповідно до рішення Придніпровської районної ради від 06.01.1989 №1 та ордеру на жиле приміщення від 10.02.1989 серії А [NUMBER]. Відповідно до п.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових. У додатку №1 до рішення виконавчого комітету Придніпровської районної у м.Черкаси ради народних депутатів від 06.01.1989, квартира [ADDRESS] значиться як службова, а саме у «Списку на заселення громадян 108 квартирного житлового будинку по [ADDRESS] (стр. [ADDRESS] в графі «Кому передається житлова площа» зазначено: «Придніпровський РВВС [PERSON].». У зв`язку із викладеним відповідач підсумовує, що саме Придніпровському районному відділу внутрішніх справ була передана квартира [ADDRESS] , як службова. Також відповідач у відзиві на позов зазначає, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №1136 від 14.09.2009 вирішено внести зміни до додатку 3 рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.01.1993 «Про затвердження переліків житлових будинків і квартир, які не підлягають приватизації», а саме: виключити із переліку житлових будинків, які не підлягають приватизації будинок [ADDRESS] . Вказаний додаток 3 має назву «Перелік перенаселених будинків, непридатних для постійного проживання і службових міськвиконкому, призначених для термінового тимчасового відселення». У зв`язку із викладеним відповідач робить висновок, що оскільки у законодавстві відсутня заборона на приватизацію перенаселених будинків, тому додаток 3 рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.01.1993 «Про затвердження переліків житлових будинків і квартир, які не підлягають приватизації» зазнав змін, тобто вказане рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 14.09.2009 не виключає факт того, що вказана квартира є службовою. Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що прийняття рішення про виключення квартири зі складу службових відноситься до дискреційних повноважень відповідача, що передбачає йому визначену законодавчими положеннями свободу розсуду при виборі одного із можливих управлінських рішень, в який суд втручатися не вправі. Підсумовуючи викладене відповідач у відзиві на позов зазначає, що спірна квартира має статус службової і тому не підлягає приватизації; у даному випадку не відбулося зміни власника житлового фонду і категорії житла, а тому статус службового житла означеною квартирою не втрачено. Щодо покладення на відповідача обов`язку зі здійснення приватизації спірної квартири, то відповідач у відзиві зазначає, що з аналізу положень чинного законодавства, а саме: Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, слід зробити висновок, що на законодавчому рівні визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише вищезазначеними на те органами і лише вони визначають питання чи має громадянин право на приватизацію згідно наданого пакету документів. Як стверджує відповідач, суд в даному випадку не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла. Підсумовуючи викладене відповідач у відзиві на позов зазначає, що позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити приватизацію квартири є неналежним способом захисту прав позивача, оскільки суд в даному випадку не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла. У зв`язку із цим, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Також 07.03.2025 на адресу суду від представника позивача [PERSON] адвоката Пацьори Д.С. надійшла відповідь на відзив, у якій цей учасник справи спростовує заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов (а.с.144-148). Зокрема, представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що квартира [ADDRESS] є службовою на підставі додатку до рішення Придніпровського райвиконкому №1 від 06.01.1989 "О заселении 108 квартирного жилого дома по [ADDRESS] и квартир текущего освобождения, освобождаемых в связи с заселением жилого дома" (російською мовою), а саме зазначається як службова у "Списке квартир текущего освобождения, освобождаемых в связи с заселением жилого дома по [ADDRESS] " (російською мовою). Інших доказів щодо наявності статусу службової квартира [ADDRESS] відповідач не надає, натомість і наведені ним докази не є достатніми та належними для доведеності факту надання квартирі статусу службової - необхідним є рішення саме про включення певної квартири до числа службових, якого відповідно до наявної інформації винесено не було, а згадка квартири як службової в додатку певного рішення не робить займану позивачем квартиру службовою без попереднього дотримання передбаченої законодавством процедури її віднесення до такого числа. Навпаки: є додаткові свідчення того, що квартира службовою не є - якби спірна квартира справді вважалась б службовою, то починаючи з січня 1989 року інформація про це містилась у органах місцевого самоврядування, велась відповідна документація, яка натомість відсутня, а згадка про квартиру [ADDRESS] як службову міститься лише в вищезазначеному "Списку…" та виконаному ручкою написі невідомої особи на непризначеному для цього бланку ордеру на жиле приміщення. Стосовно неналежного способу захисту прав позивача, що відповідачем викладено у відзиві на позов, то представник позивача, посилаючись на висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 08 червня 2022 року у справі № 202/3820/19 (провадження № 61-836св21) та у справі № 483/731/19, констатує, що суд касаційної інстанції визнав ефективним такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання державного департаменту житлового господарства міської ради як органу приватизації державного житлового фонду провести приватизацію квартири. Підсумовуючи викладене, представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2025 закрито підготовче провадження у справі № 711/789/25 за позовом [PERSON] до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови органу приватизації та зобов`язання здійснити приватизацію та призначено розгляд справи по суті о 09 год 30 хв 29 квітня 2025 року (а.с.153). Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2025 у розгляді цивільної справи №711/789/25 було оголошено перерву до 15 год 30 хв 26 травня 2025 року (а.с.158-159). У судовому засіданні представник позивача адвокат Пацьора Д.С. позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити з підстав, що викладені як в уточненій редакції позовної заяви, так і у відповіді на відзив як заявах по суті справи. Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради як відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, причин не прибуття в судове засідання не повідомив, однак про день, час та місце розгляду справи по суті був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд», що була отримана цим учасником справи 01.05.2025 о 12 год 59 хв 38 сек (а.с.161 зворот). Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення розгляду справи по суті, в судове засідання явку представника не забезпечив, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання до суду не подав, тому суд, заслухавши думку представника позивача адвоката Пацьори Д.С., яка не заперечила проти розгляду справи у відсутність представника відповідача,

Outcome: dismissed