Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 11/20 частин житлового будинку з належною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Прилуцькою державною нотаріальною конторою за №3250 від 01.08.1985. Інша частина вказаного будинку в розмір 9/20 частин належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за №1242 та виданого 01.08.2024 приватним нотаріусом в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У зв`язку з проживанням в одному будинку двох співвласників, між ними склався певний порядок користування спільним майном, згідно якого будинок поділений на два окремі будинки з окремими виходами. Кожен із співвласників самостійно несе витрати по утриманню своєї частки. Позивач та відповідач окремо користуються внутрішніми приміщеннями житлового будинку (ізольованими частинами), розташованими у відокремлених одна від одної його частинах, які устатковані самостійними системами опалення, газопостачання, водопостачання, а також кожен окремо користується своїми надвірними спорудами. Земельна ділянка між сторонами розділена в судовому порядку. Будинок знаходиться у спільній частковій власності, спору щодо розміру часток та порядку користування приміщеннями у будинку, а також надвірними будівлями між сторонами немає, однак позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки добровільно провести поділ в натурі майна з відповідачем не виявляється можливим, що перешкоджає реалізації права на виділ в добровільному порядку шляхом укладання договору. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 12.02.2025 за №242, виданого КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», 11/20 частин житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] складається з таких приміщень: по житловому будинку під літ. А1: 2-4 кімната площею 13,6 кв.м.; 2-5 кімната площею 13,3 кв.м.; приміщення по прибудові під літ. А1: 2-3 коридор площею 14,4 кв.м.; приміщення по прибудові під літ. А2: 2-1 кухня площею 11.8 кв.м., 2-2 ванна площею 3,4 кв.м.; приміщення по тамбуру під літ. А3: 2-6 тамбур площею 1,9 кв.м., ганок під літ. А6. Загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м. по надвірних будівлях та спорудах: сарай під літ. Б1, сарай під літ. Б2, гараж під літ. Г1, вбиральня під літ. У1, погріб під літ ПГ1 під Б1, ворота під №2. За технічними показниками 11/20 частин житлового будинку з належною частиною надвірних будівель є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділено в натурі. Таким чином, зважаючи на те, що поділ будинку в натурі належним чином захистить права та інтереси позивача, а також те, що іншого способу захисту права, окрім поділу будинку з виділенням часток в натурі немає, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати право власності на 11/20 частин будинку, як на окрему одиницю нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, що утворилася в результаті поділу будинку. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, яке відкладено до 13 травня 2025 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 04 червня 2025 року. Позивач в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, згідно письмової заяви просить розглянути справу без її участі, вимоги позивача визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01 серпня 1985 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №395674962 від 19 вересня 2024 року є власником 11/20 частин житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.6, 7, зворот, 11, зворот). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 січня 2025 року (справа №742/5493/24, провадження №2/742/186/25) виділено [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в натурі у власність в рахунок 9/20 частин земельної ділянки загальною площею 0,0576 га, кадастровий номер: 7410700000:04:003:1083, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вид цільового призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, що утворився внаслідок фактичного поділу земельної ділянки та підлягає державній реєстрації, а саме - земельну ділянку площею 0,0321 га в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Виділено [PERSON] в натурі у власність в рахунок 11/20 частин земельної ділянки загальною площею 0,0576 га, кадастровий номер: 7410700000:04:003:1083, що розташована за адресою: [ADDRESS] , вид цільового призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, що утворився внаслідок фактичного поділу земельної ділянки та підлягає державній реєстрації, а саме - земельну ділянку площею 0,0255 га. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 березня 2025 року (справа №742/1269/25, провадження №2/742/894/25) визнано за [PERSON] право власності на 9/20 частин житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як на окремий об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу і підлягає державній реєстрації, а саме: по житловому будинку під літ. А1: кімнати №1-4 площею 14,8 кв.м, №1-5 площею 8,3 кв.м; по прибудові під літ. а4: кухня №1-3 площею 10,8 кв.м; загальна площа: 33,9 кв.м, житлова площа: 23,1 кв.м; по надвірних спорудах: гараж під літ. В1, вбиральня під літ. Д1, літній душ під літ. Д2, сарай під літ. Б1, погріб під літ. ПГ2 під в2, хвіртка під №3, огорожа під №1. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 травня 2025 року (справа №742/1269/25, провадження №2-во/742/15/25) виправлено описку допущену в резолютивній частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 березня 2025 року у цивільній справі №742/1269/25 (провадження №2/742/894/25) за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на будинок, що утворився в результаті поділу, а саме: вказати «сарай під літ. б1». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №395674962 від 19 вересня 2024 року [PERSON] є власником 9/20 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11, зворот). У відповідності до Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за №242 від 12 лютого 2025 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.1985 року, посвідченого Прилуцькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №3250, 11/20 частин житлового будинку з належною частиною надвірних будівель належить [PERSON] . Згідно технічної інвентаризації станом на 30.07.2024р., яка складається з таких приміщень: по житловому будинку під літ. A1: 2-4 кімната площею 13.6 кв. м; 2-5 кімната площею 13.3кв. м; приміщення до прибудові під літ. a1: 2-3 коридор площею 14.4кв. м; приміщення по прибудові під літ. а2: 2-1 кухня площею 11.8кв. м; 2-2 ванна площею 3.4кв. м; приміщення по тамбуру під літ. а3: 2-6 тамбур площею 1.9кв.м; ганок під літ. а6. Загальною площею 58.4кв.м ,житловою площею 26.9кв.м. по надвірних будівлях та спорудах: сарай під літ. Б1; сарай під літ. б2; гараж під літ. Г1; вбиральня під літ. У1; погріб під літ ПГ1 під Г1; ворота під №2. Розташовано в [ADDRESS] . Право власності на земельну ділянку [PERSON] підтверджується правовим документом витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.07.2019. Кадастровий №7410700000:04:003:1083. За технічними показниками 11/20 частин житлового будинку з належною частиною надвірних будівель належить є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділено в натурі. 9/20 частин належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.08:2024р, видане Ярмак Н.О., приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області, зареєстровано з реєстрі за №1242. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. У відповідності до вимог ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК). За приписами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що позивач [PERSON] є власником 11/20 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки інший співвласник виділив свої 9/20 частин з будинку в натурі з припиненням спільної часткової власності, то з метою реалізації прав позивача як співвласника даного житлового будинку, та враховуючи, що за технічними показниками об`єкт має окремий вхід і може бути виділений, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 27.03.2025 ринкова вартість 11/20 частин житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] становить 146\~163,60 грн. Порядок оплати та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір». Згідно ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму, що становить 3\~028 грн. і не більше 1 059 800 грн. Отже, при зверненні до суду позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 1\~464,64 грн., проте в матеріалах справи наявна квитанція про сплату судового збору в розмірі 4\~053,40 грн. Враховуючи заяву позивача про повернення зайво сплаченого судового збору суд вважає за необхідне повернути позивачу зайво сплачений судовий збір в розмірі 2\~588,76 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також частиною першою ст.142 ЦПК України та частиною третьою ст.7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вказані норми, позивачу слід повернути з державного бюджету 732,32 грн. сплаченого ним судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved