Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що станом на 15.04.1991 року господарство, що знаходиться в [ADDRESS] . по соціальному статусу відносилось до категорії «колгоспний двір», в якому були зареєстровані та проживали [PERSON] голова двору та [PERSON] дружина. [INFO] помер дід позивача [PERSON] . 23.01.2024 року [PERSON] було складено заповіт, яким все майно заповіла [PERSON] . Заповіт не змінювався та не скасовувався. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . \~ \~ \~ \~Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з житлового будинку літ. «А», ганок літ. «а», літня кухня літ. «Б», веранда літ. «б», гараж літ «В», сараї літ. «Г,Д,Е», вбиральня літ. «Є», вхід в погріб літ. «Вх/пг», погріб літ. «Пг», ворота з хвірткою №1, огорожа № 2, криниця № 3, який знаходиться в [ADDRESS] . За вказаним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами закріплена земельна ділянка площею: 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,3400 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується довідкою Бобовецького старостинського округу № 260 від 06.03.2025 року. Земельні ділянки не приватизовані, знаходиться у користуванні та належать місцевому органу самоврядування Сторожинецькій міській раді Чернівецької області. Також, [PERSON] був власником земельної ділянки № [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,67 га, та земельної ділянки № [NUMBER] а з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,90 га, які належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 031599 від 30.11.2000 р. Крім того, [PERSON] була власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,25 га, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ № 006372 від 14.08.2001 р. Однак оригінали вказаних Державних актів на право власності на землю втрачено, залишилися тільки ксерокопії, видані Дерожгеокадастром в Чернівецькій області. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки ні [PERSON] ні [PERSON] при житті не оформили право власності на домоволодіння за собою, а також відсутні оригінали Державних актів на землю. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає, тому відповідачем по справі є донька покійних [PERSON] , однак вона спадщину не приймала. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на вказане вище будинковолодіння та на земельні ділянки. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, до суду направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Визнання позову відповідачем, згідно вимог ч.3 і ч.4 ст.200 та ст.206 ЦПК України, є підставою для задоволення позову. При цьому суд знаходить, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 р. членами колгоспного двору, що по [ADDRESS] , були [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, який в пункті 6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20 роз`яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно частини першої статті 120 Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частина друга статті 123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. \~ \~ \~ \~Таким чином, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/2 частину згаданого домоволодіння. [INFO] помер [PERSON] . Факт його смерті підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим 23.08.2013 року (а.с.11). \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 1/2 житлового будинку літ. «А», ганок літ. «а», літня кухня літ. «Б», веранда літ. «б», гараж літ «В», сараї літ. «Г,Д,Е», вбиральня літ. «Є», вхід в погріб літ. «Вх/пг», погріб літ. «Пг», ворота з хвірткою №1, огорожа № 2, криниця № 3, який знаходиться в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] будучи дружиною спадкодавця постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому в силу частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] набула право на домоволодіння 1/2 як її частка у майні колишнього колгоспного двору + 1/2 як спадщина за законом після смерті [PERSON] . При житті все своє майно [PERSON] заповіла [PERSON] . Заповіт складений 23 січня 2024 року у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Душинської Н.В., і зареєстрований в реєстрі за № 341. Вказаний заповіт є чинним, про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03 лютого 2025 року № 71891104 (а.с.17). \~ \~ \~ \~ [INFO] померла [PERSON] . Факт її смерті підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим 10.06.2024 року (а.с.14). \~ \~ \~ \~Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з житлового будинку літ. «А», ганок літ. «а», літня кухня літ. «Б», веранда літ. «б», гараж літ «В», сараї літ. «Г,Д,Е», вбиральня літ. «Є», вхід в погріб літ. «Вх/пг», погріб літ. «Пг», ворота з хвірткою №1, огорожа № 2, криниця № 3, який знаходиться в [ADDRESS] . За житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами закріплена земельна ділянка площею: 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,3400 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується довідкою Бобовецького старостинського округу № 260 від 06.03.2025 року. Земельні ділянки не приватизовані, знаходиться у користуванні та належать місцевому органу самоврядування Сторожинецькій міській раді Чернівецької області. Також, відкрилася спадщина на земельну ділянку № [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,67 га, та земельної ділянки № [NUMBER] а з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,90 га, які належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 031599 від 30.11.2000 р. Крім того, [PERSON] була власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,25 га, яка належала покійній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ № 006372 від 14.08.2001 р. Однак оригінали вказаних Державних актів на право власності на землю втрачено, залишилися тільки ксерокопії, видані Дерожгеокадастром в Чернівецькій області. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] та [PERSON] при житті не оформили право власності на належні їм частини домоволодіння за собою та не зареєстрували це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Крім позивача, є спадкоємець за законом першої черги, дочка спадкодавців відповідач по справі [PERSON] , яка 25 листопада 2024 року подала заяву про відмову від спадщини на (а.с.19), про що свідчить додана до позову належним чином засвідчена заява. \~ \~ \~ \~Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно копії технічного паспорту, будинковолодіння складається із: житлового будинку\~літ.\~«А»,\~ганок літ.\~«а»,\~літня кухня\~літ.\~«Б»,\~веранда літ.\~«б»,\~гараж літ\~«В»,\~сараї літ.\~«Г,Д,Е»,\~вбиральня літ.\~«Є»,\~вхід в\~погріб літ.\~«Вх/пг»,\~погріб літ.\~«Пг»,\~ворота з\~хвірткою №1,\~огорожа №\~2,\~криниця №\~3,\~який знаходиться\~в [ADDRESS] \~(а.с.21-30).\~ Підсумовуючи викладене і зважаючи на підтвердження в суді всіх зазначених обставин, визнання позову відповідачами, відмови їх від своїх часток у майні колишнього колгоспного двору, суд знаходить, що позовні вимоги щодо визнання права на спадкове майно за заповітом підлягають задоволенню. На підставі ст. 120, 123 ЦК Української РСР (1963 р.), ст.ст.1216, 1223, 1261, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved