Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до своєї колишньої дружини [PERSON] з вимогою визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселити. Так, позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 19.03.2021 належить квартира [ADDRESS] . З відповідачкою позивач перебував у шлюбі з 22.05.2009 по 23.11.2021. [PERSON] вселилася в квартиру позивача та зареєструвалася 23.03.2021 за згоди останнього, однак після розірвання шлюбу чинить перешкоди у користуванні майном власнику. Відповідачка безпідставно звертається до правоохоронних органів із заявами про вчинення позивачем домашнього насильства, а також перебуває на обліку у відділені поліції як кривдник. [PERSON] просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . та виселити відповідачку з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат О.М. Салівонський - в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, щодо ухвалення заочного рішення у справі заперечень не надав. Відповідачка повідомлена про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, не надала, про причини своєї неявки суд не повідомила. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідачки, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 22.05.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу від 19.03.2021 [PERSON] придбав квартира [ADDRESS] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.10.2021 шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, що відносно позивача за заявами [PERSON] неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства. Зокрема, постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.10.2021 справа №766/11159/21,постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.07.2021 справа №766/6425/21, постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.07.2021 справа №766/6286/21 , постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.07.2021 справа №766/4341/21, постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.09.2021 справа №766/11000/21 провадження у справах закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] події та складу адміністративного правопорушення. Крім цього, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11.06.2021 заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] залишено без задоволення. Відповідно до положень\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4, ч. 5\~ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб ( ч.1\~ст. 383 ЦК України). Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).\~\~Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За обставинами справи встановлено, що спірна квартира придбана у період шлюбу сторін, що підтверджується\~\~договором купівлі - продажу квартири. Позивач не звертався з позовом про визнання спірної квартири своєю особистою власністю та у даній справі також не спростовував докази про те, що ця квартира придбана у період шлюбу за спільні кошти подружжя. Відтак відповідачка проживає у спірній квартири не як член сім`ї власника квартири, а як співвласник цієї квартири. Відповідно до\~ст. 157 ЖК УРСР\~членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно з ч. 1 ст. 116 цього Кодексу якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно до\~ч.1,2\~ст 405\~ЦК України\~члени сім`ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове\~приміщення,\~яке вони\~мають право\~займати,\~визначається його\~власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазначені норми регулюють питання виселення та втрату права на користування житлом членів сім`ї власника квартири, тоді як відповідач є співвласником спірної квартири. Відтак ці норми не можуть застосовуватися до спірних правовідносин. Враховуючи, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed