Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Зміст позовних вимог Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», звернулося до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в сумі 12176,75 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати ПАТ «Страхова компанія «АРКС» різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого згідно з Договором добровільного страхування наземного транспорту № 275117а8к3 від 17.09.2018 та сумою страхового відшкодування, виплаченою за полісом № АМ/8572071, а саме 12176,75 грн. Повідомлення учасників про розгляд справи Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі до електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви на адресу його зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом 09.07.2019 в 09.05 годин [PERSON] , керуючи автомобілем Фольцваген Транспортер, д/з [NUMBER] , по вул. Бальзака, 3-Б в м. Києві, порушив п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Пежо 301, д/з [NUMBER] , (водій [PERSON] ), що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 07 серпня 2019 року у справі № 754/10878/19 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника транспортного засобу Пежо 301, д/з [NUMBER] , були застраховані в ПАТ «Страхова компанія «АРКС» за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 275117а8к3 від 17.09.2018. Позивачем на підставі заяви від 10.07.2019, акту огляду транспортного засобу від 10.07.2019, рахунку від 17.07.2019, ремонтної калькуляції, розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту від 19.07.2019, було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 60833,39 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 22.07.2019. На дату вчинення події відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу Фольцваген Транспортер, д/з [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8572071. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на користь позивача в розмірі 48656,64 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10.12.2019. Позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем, та сумою страхового відшкодування, виплаченою за полісом № АМ/8572071, що становить 12176,75 грн. Норми права та мотиви суду За приписами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) міститься такий висновок щодо застосування норм права: «68. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. 69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. 70. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. 71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). 74. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність». Судом встановлено, що позивачем, як страховиком потерпілого виплачено потерпілому страхове відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку у розмірі 60833,39 грн. Внаслідок цього відбулася заміна кредитора: до страховика потерпілого перейшло право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Страховиком завдавача шкоди компенсовано позивачу 48656,64 грн. З огляду на зазначене, пред`явлений до відповідача позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі, понесених витрат, які не компенсовані страховиком відповідача у сумі 12176,75 грн (60833,39 грн - 48656,64 грн). На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved