Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

17 березня 2023 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, які заявою від 04 червня 2025 року уточнила та просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з [PERSON] з 2001 року до [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯГ №913462 від 06 лютого 2008 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010852100017, виданий на ім`я [PERSON] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] право власності на земельну ділянку площею 2,8118 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122083800:01:001:0130; земельну ділянку площею 0,5238 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122083800:01:002:0151. Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. №529/02-14 від 11 червня 2025 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки спадкоємцем не надано документів, які підтверджують родинний зв`язок з померлим та неможливо встановити факт родинних відносин із спадкодавцем та існує невідповідність ім`я та по батькові спадкодавця у правовстановлюючому документі на земельну ділянку та свідоцтві про смерть. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] , [INFO] проживала однією сім`єю з [PERSON] з 2001 року до [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вони проживали однією сім`єю, [PERSON] доглядала за [PERSON] , купувала йому ліки, готувала їжу, бюджет був спільний та після смерті його поховала. Допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 06 лютого 2008 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 10 травня 2006 року № 502/А-2006 на ім`я [PERSON] виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ЯГ №913462, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010852100017, згідно якого [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 3,33 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Разом з тим, згідно свідоцтва про смерть, виданого 16 жовтня 2008 року Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Таким чином, при видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №913462 від 06 лютого 2008 року, допущено помилку в написанні імені та по батькові власника, а саме: замість належного « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». На думку суду, вказані неточності у написанні імені та по батькові спадкодавця виникли у зв`язку з помилковим різним написанням прізвища та по батькові у різних документах у перекладі з російської на українську мову. У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1ст.256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Встановлено, що організація, яка видала правовстановлюючий документ державний акт на право приватної власності на землю, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки виправлення та внесення змін до вказаних документів не допускаються. Встановлення факту належності державного акту на право приватної власності на землю спадкодавцю [PERSON] , необхідно позивачу для реалізації її прав на спадщину, зокрема у зв`язку з наявністю помилок у правовстановлюючому документі, вона не має можливості реалізувати майнові права на земельну ділянку. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належить: - \~ \~ \~ \~земельна ділянка площею 2,8118 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122083800:01:001:0130 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯГ №913462, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010852100017; - \~ \~ \~ \~земельна ділянка площею 0,5238 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122083800:01:002:0151 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯГ №913462, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010852100017. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 2008 року Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77608774 від 10 липня 2024 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої, другої, третьої черги відповідно до ст. 1261 - 1263 ЦК України після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину немає. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - [PERSON] . Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки мешкала разом із спадкодавцем однією сім`єю за однією адресою з [PERSON] , у зв`язку із тим, що спадкодавець мав проблеми зі здоров`ям, постійно потребував стороннього догляду, тривалий час вони мешкали з ним у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , де вели спільне господарство, були пов`язані взаємними правами та обов`язками, тобто відносини які склались між ними були сімейними, отже вона має право на спадкування за законом як спадкоємиця четвертої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, що підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджено довідкою №385, виданою 30 квітня 2025 року Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. №529/02-14 від 11 червня 2025 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки спадкоємцем не надано документів, які підтверджують родинний зв`язок з померлим та неможливо встановити факт родинних відносин із спадкодавцем та існує невідповідність ім`я та по батькові спадкодавця у правовстановлюючому документі на земельну ділянку та свідоцтві про смерть. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved