Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договорами № 555152155765 від 20 липня 2021 року та № 3821408 від 15 березня 2021 року у розмірі 28 206 гривень 50 копійок, понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрат на правову допомогу у розмірі 13000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 липня 2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено договір № 555152155765. Згідно з договором позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти у розмірі 2000 гривень, фіксована процентна ставка 950% річних від суми позики, знижена процентна ставка 640% річних від суми позики, шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційній анкеті клієнта позичальника у системі «Loany» на сайті системи www.loany.com.ua. 15 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 3821408, за умовами якого сума кредиту становить 7000 гривень, строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка 1,9% в день у межах строку кредиту. 18 грудня 2023 року було укладено договір №18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 555152155765. 04 лютого 2022 року укладено договір № 04-02-01/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3821408. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3821408. 18 лютого 2025 року укладеного договір № 18-02/25, відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3821408. Заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості за договором № 555152155765 від 20 липня 2021 року становить 5\~123 гривні, з яких 2000 заборгованість за основним зобов`язанням, 3\~123 гривні заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 3821408 від 15 березня 2021 року, що підлягає стягненню з [PERSON] становить 23 083 гривні 50 копійок, з яких 7 000 заборгованість за основним зобов`язанням, 15\~960 заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 112 гривень інфляційні збитки, 3% річних 11 гривень 50 копійок. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 05 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовній заяві просить розглянути справу за відсутності позивача, проти винесення судом заочного рішення не заперечує (а.с. 5). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, відзив на позовну заяву не подавала. На підставі статей 280, 281 ЦПК України\~судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 15 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 3821408, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти кредиту у розмірі 7000 гривень, на строк 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижена процентна ставка 0,01% в день (а.с. 25-28). Відповідно до\~п.\~1.1\~укладення договору\~здійснюється сторонами\~за допомогою\~ІТС Товариства,\~доступ до\~якої забезпечується\~споживачу через\~Веб-сайт\~або Мобільний\~додаток.\~Електронна ідентифікація\~споживача здійснюється\~при вході\~споживача в\~особистий кабінет,\~в порядку\~передбаченому ЗУ\~«Про електронну\~комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Договір №\~3821408\~про надання\~споживчого кредиту та\~Паспорт споживчого\~кредиту підписані\~ [PERSON] \~електронним підписом\~одноразовим ідентифікатором\~С180815. Підписанням договору відповідач підтвердила, що їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства, вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на Веб-сайті Товариства, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до листа Вих. №7/6595 від 13 грудня 2024 року ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» повідомило ТОВ «Авентус Україна» про успішність операції, а саме 15 березня 2021 року о 09 годині 23 хвилини на номер карти [NUMBER] перераховано грошові кошти у розмірі 7000 гривень (а.с. 48). 04 лютого 2022 року між ТОВ «Вердикт Капітал» («Фактор») та ТОВ «Авентус Україна» («Клієнт») укладено Договір факторингу № 04-02-01/2022, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 67-69). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 04-02-01/2022 від 04 лютого 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 3821408 у сумі 22 960 гривень (а.с. 70, 78). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до\~якого ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~відступило на\~користь ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»\~права вимоги\~за кредитними\~договорами до\~позичальників,\~в тому\~числі за\~договором №\~3821408 (а.с. 79-81). Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 3821408 від 15 березня 2021 року у сумі 23\~083,50 гривень (а.с. 83-84,14). 18 лютого 2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно якого до нового кредитора перейшло право вимоги до боржників зазначених у реєстрі боржників (а.с. 6-11). Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18 лютого 2025 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики № 3821408 у сумі 23 083 гривень (а.с. 12-13,16). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 3821408 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10 січня 2023 року, перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 18 лютого 2025 року та перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» станом на 16 квітня 2025 року складає 23 083 гривень 50 копійок, з яких заборгованість по тілу кредиту 7 000 гривень, заборгованість за відсотками 15\~960 гривень, 3% річних за користування грошовими коштами 11 гривень 50 копійок, інфляційні збитки 112 гривень (а.с. 63-65). 20 липня 2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено договір позики № 555152155765, на підставі заявки на позику від 20 липня 2021 року, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Договору [PERSON] було надано кошти у розмірі 2000 гривень на умовах строковості, зворотності та платності, які у випадку проведення пролонгації/реструктуризації заборгованості направляються на погашення заборгованості за договором позики укладеного між сторонами на строк 30 календарних днів під проценти (а.с. 35-37). Знижена процентна ставка, фіксована становить 1,75% за день (640% річних) від суми позики у межах строку надання позики, стандартна процентна ставка, фіксована 2,60% за день (950% річних) від суми позики застосовується у межах строку надання позики, якщо позичальник не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно ч. 2 ст. 1048 Цивільного кодексу України. Невід`ємною частиною Договору позики є Загальні умови надання грошових коштів у позику ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», які розміщені на сайті https.//loany.com.ua/pages/uk/rules, шляхом підписання цього договору позичальник прийняв загальні умови у якості умов цього договору (а.с.42 на звороті-47). Відповідно до п. 2.1 Договору позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської картки, зазначеній у реєстраційній анкеті позичальника у системі «Loany» на сайті системи www.loany.com.ua. Договір позики № 555152155765 від 20 липня 2021 року, Графік платежів, Паспорт позики від ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», Загальні умови надання грошових коштів у позику підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами (СМС-код) 6653, 0436 (а.с. 35-47). Із довідки про ідентифікацію по договору підтверджується, що [PERSON] , з якою укладено договір № 555152155765 від 20\~липня 2021\~року ідентифікована ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія». Акцепт договору позичальником (підписання одноразововим ідентифікатором), одноразовий ідентифікатор 6653 направлений 20 липня 2021 року на номер телефону [NUMBER] (а.с. 60). Відповідно до квитанції ID платежу 1711187614 у платіжній системі LIQPAY 20 липня 2021 року на карту отримувача 516749*37 перераховано грошові кошти на суму 2000 гривень, призначення видача кредитних коштів (а.с. 60). 18 грудня 2023 року між ТОВ «ФАКТОР ПАРТНЕРС» («Фактор») та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» («Клієнт») укладено Договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги до боржників зазначених у Реєстрі боржників, в тому числі до боржника [PERSON] за договором № 555152155765 (а.с. 72-74,75). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 555152155765від 20 липня 2021 року у сумі 5 123 гривень (а.с. 76,15). Відповідно до довідки від 21 грудня 2023 року до договору позики № 555152155765 від 20 липня 2021 року заборгованість [PERSON] становить 5\~123 гривні (а.с. 61 на звороті-62). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи зазначені положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Порядок укладення електронного договору передбачено нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також у ст. 12 цього Закону, зазначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за укладеними договорами. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 зазначила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо стягнення процентів за Договором № 3821408 від 15 березня 2021 року суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.4 Договору строк кредиту складає 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Згідно з Графіком платежів до Договору споживач [PERSON] мала здійснити один/одноразовий платіж 13 квітня 2021 року, що є датою повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків. Відповідно до п. 3.1 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно п. 4.1 Договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку визначеному пп. 4.2 (пп.4.2.1.- 4.2.2)Договору. Згідно з пп. 4.2.2 Договору Пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 години з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із способів, визначених договором. Підпунктом 4.3.1 передбачено, що сторони домовились, що в випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до пп. 4.2.2-4.2.4 Договору. Відповідно до\~умов договору\~сторони погодили,\~що знижена\~процентна ставка\~0,01%\~в день,\~застосовується якщо\~Споживач у\~межах строку,\~визначеного в\~пункті 1.4\~Договору або\~протягом трьох\~календарних днів,\~що слідують\~за датою\~закінчення такого\~строку,\~здійснить повне\~погашення кредитної\~заборгованості або\~протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк (пп. 1.5.1). Згідно з пунктом 1.5 Договору стандартна процентна ставка 1,90% в день, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього Договору; у межах нового стоку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору. Як вбачається з картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за договором № 3821408 від 15\~березня 2021\~року (а.с. 51-59), [PERSON] на дату повернення кредиту 13\~квітня 2021\~року сплачено суму нарахованих процентів за зниженою процентною ставкою у розмірі 20,30 гривень, таким чином починаючи з 14 квітня 2021 року у відповідача виникла прострочена заборгованість та відповідно до п. 1.5 застосовувалась стандартна процентна ставка 1,90%. У подальшому відповідачка здійснювала платежі на погашення заборгованості за кредитним договором, всього за період з 10 травня 2021 року по 10 липня 2021 року нею було сплачено три платежі на загальну суму 11 837 гривень. Відповідно до пп. 4.3.1 Договору нарахування процентів повинно здійснюватись не більше 90-та календарних днів поспіль, з дня виникнення простроченої заборгованості, тобто починаючи з 11 липня 2021 року не більше ніж до 08 жовтня 2021 року включно. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що продовження нарахування процентів за стандартною ставкою згідно п. 1.5 Договору після закінчення строку кредитного договору за період з 09 жовтня 2021 до 07 листопада 2021 року на суму 3390 гривень є неправомірним. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Суд приймає до уваги висновки, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних збитків, суд зазначає наступне. Так, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, заявляючи зазначену вимогу, позивачем не враховано положення пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, чинного у періоди з 20 березня 2019 року по 23 лютого 2022 року та з 25 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 року № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 року № 928). Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за договорами позики змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що неустойка та інші платежі, як захід відповідальності, за період включно із 12 березня 2020 року і на період дії карантину та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (на відміну від мораторію, який передбачає лише відстрочення). Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних 11,50 грн та інфляційних збитків 112 грн за період з 04 лютого 2022 року до 23 лютого 2022 року є необґрунтованими та не відповідають приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому задоволенню не підлягають. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором № 3821408 від 15 березня 2021 року. Заборгованість, що підлягає стягненню з [PERSON] , становить 18970 гривень, з яких 7000 заборгованість за тілом кредиту, 11970 гривень заборгованість за процентами. Розмір заборгованості, що підлягає стягненню, за договором № 555152155765 від 20 липня 2021 року становить 5\~123 гривні, з яких 2000 заборгованість за основним зобов`язанням, 3\~123 гривні заборгованість за нарахованими процентами. Отже, загальний розмір заборгованості [PERSON] за двома договорами, яка підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» складає 24 093 гривні. V. Розподіл судових витрат. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 89), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 2069 гривень 13 копійок (24093 х 2422,40/28206,50). Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, укладений між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» в особі керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни, прас-лист, заявку на надання юридичної допомоги від 01 березня 2025 року № 307, витяг з акту № 7 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року, відповідно до якого надання усної консультації 4000 гривень, складання позовної заяви 9000 гривень (а.с. 20-24). Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, часткового задоволення позовних вимог, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial