Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (далі позивач, ТОВ «Кредитсервіс») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 15060,00 грн заборгованості за кредитним договором, 2422,20 грн сплаченого судового збору та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 27 січня 2022 року ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] уклали кредитний договір № 220127-005. Цей кредитний договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором L50013. Відповідно до умов договору відповідач на свій банківський рахунок отримав кредитні кошти у сумі 11100,00 грн з урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена кредитним договором у розмірі 7,5%, що в грошовому еквіваленті становить 900,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу [PERSON] кредит, проте останній свої зобов`язання за договором щодо повернення грошових коштів не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитом у сумі 15060,00 грн, а саме: 12000,00 грн прострочена заборгованості за кредитом, 3060,00 грн прострочена заборгованості за нарахованими процентами. Ухвалою від 01 травня 2025 року суд відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09 червня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом наявності боргу за кредитним договором, оскільки розрахунок не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку). Окрім того, додана до позовної заяви копія платіжної інструкції не містить основних реквізитів бухгалтерського документу, а отже також не може бути належним доказом. Зі змісту довідки про укладення договору неможливо встановити кому та ким була переведена сума транзакції у сумі 12000,00 грн та на виконання якого зобов`язання. Витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача, останній вважає неспівмірними, та просить суд їх зменшити. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до позовної заяви додав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без участі його представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, заявлену суму витрат на правовому допомогу у сумі 7000,00 грн не визнав, пославшись на те, що вона є завищеною. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першій статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639\~ЦК України\~встановлено загальні\~вимоги до\~форми договорів,\~а саме:\~договір може\~бути укладений\~у будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом ;якщо\~сторони домовилися\~укласти договір\~у певній\~формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому цієї\~форми,\~навіть якщо\~законом ця\~форма для\~даного виду\~договорів не\~вимагалася ;якщо\~сторони домовилися\~укласти договір\~за допомогою\~інформаційно-комунікаційних\~систем,\~він вважається\~укладеним у\~письмовій формі ;\~якщо сторони\~домовились укласти\~у письмовій\~формі договір,\~щодо якого\~законом не\~встановлена письмова\~форма,\~такий договір\~є укладеним\~з моменту\~його підписання\~сторонами ; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №\~675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом 5 статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону №\~675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 цього Закону). За змістом частини п`ятої статті 11 Закону №\~675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно із частиною шостою статті 11 цього Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону №\~675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону №\~675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд установив, що 27 січня 2022 року ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] уклали кредитний договір № 220127-005. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі, вказаному у договорі, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені договором. За умовами цього договору: сума кредиту становить 12000,00 грн; одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту (утримується при перерахуванні суми кредиту) 7,5%; сума одноразової комісії 900,00 грн; строк, на який надається кредит 90 днів; кількість щомісячних платежів 3; порядок сплати платежів щомісяця до 27 числа місяця закінчення відповідного розрахункового періоду користування кредитом; плата за користування кредитом в середньому за місяць від початкової суми кредиту 8,5%; орієнтовна реальна річна процента ставка 571,16% (а.\~с. 21). Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №\~220127-005 від 27 січня 2022 року станом на 22 травня 2024 року становить 15060,00 грн, а саме: 12000,00 грн прострочена заборгованості за кредитом, 3060,00 грн прострочена заборгованості за нарахованими процентами (а.\~с. 41). За правилами статей 526, 610, 611, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частині першій статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. До позовної заяви позивач долучив копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №\~3190 від 27 січня 2022 року, з якої вбачається, що [PERSON] на картку №\~ [NUMBER] перераховано кошти згідно з договором №\~220127-005 від 27 січня 2022 року у сумі 111000,00 грн, з вирахуванням комісії за оформлення кредиту у сумі 900,00 грн (а.\~с. 39). Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості з позичальника підтверджуються належними доказами, у тому числі розрахунком заборгованості та платіжним дорученням про перерахування коштів, а тому суд вважає їх обґрунтованими та доведеними. Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не підтверджені достатніми та допустимими доказами. Ураховуючи вищевикладене, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 15060,00 грн, з яких 12000,00 грн прострочена заборгованості за кредитом, 3060,00 грн прострочена заборгованості за нарахованими процентами. Щодо зменшення витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, позивач згідно з вимогами статті 134 ЦПК України, у позовній заяві зазначив про понесені витрати на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви: договір про надання правничої допомоги №\~25-01/2023 від 25 січня 2023 року, акт №\~3 приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25 січня 2023 року. Водночас суд враховує викладені у постанові від 14 листопада 2019 року у справі №\~826/15063/18 висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, за якими: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved