Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

У грудні 2024 р. Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Гардіан" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 30932,79 грн. Позов обґрунтований тим, що 24 грудня 2021р. в місті Києві по вулиці Бестужева, 79 водій [PERSON] , керуючи автомобілем Ford, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу до нерухомого припаркованого автомобіля Toyota Prius та скоїв наїзд на нього, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Причетний до ДТП водій [PERSON] залишив місце події. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2022року відповідача визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди. Також, відповідно до постанови, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 та ст.124 КУпАП за порушення правил дорожнього руху, що призвели до пошкодження транспортних засобів, та за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність при використанні керованого відповідачем транспортного засобу «Ford, д.н.з. [NUMBER] », була застрахована ТДВ "СК "Гардіан" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.01.2021 р. №АР-1406487. Власник пошкодженого транспортного засобу Toyota Prius звернувся до позивача ТДВ «СК «Гардіан» з повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. Так, позивач, на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови страхування, здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок потерпілої сторони в розмірі 30932,79 грн. Це підтверджується розрахунком страхового відшкодування, страховим актом та платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування. З огляду на те, що відповідач самовільно залишив місце пригоди, у страховика відповідно до положень абзацу "в" підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» виникло право на подання до нього регресного позову, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який після дорожньо-транспортної пригоди за його участі самовільно залишив місце пригоди. Посилаючись на дані обставини, страхова компанія звернулася з даним позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього 30932,79 грн. та судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду від 02.01.2025р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] 21 квітня 2025р. подав Відзив на позовну заяву. Заперечення проти позовних вимог зводяться до того, що в основу вимог Страхової компанії покладено постанову Подільського районного суду міста Києва від 16.02.2022, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за статтями 124 та 122-4 КУпАП. Таку постанову [PERSON] вважає незаконною, оскільки в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення. Зазначає, що він дійсно являється водієм та має водійське посвідчення. Проте він не є власником автомобіля Форд, на якому було вчинено ДТП. Означає, що 24 грудня 2021р., в момент вчинення правопорушення, він перебував вдома, що може довести його матір. Такі його доводи безпідставно були проігноровані судом першої інстанції. Звертає увагу суду на те, що на схемі ДТП адресою зіткнення зазначено Бестужева, 79. За цією адресою знаходиться перехрестя. Залишається незрозумілим, де був припаркований пошкоджений автомобіль Toyota Prius. Якщо цей автомобіль дійсно було припарковано на перехресті, то водій автомобіля Тoyota Prius порушив правила дорожнього руху та паркування, адже паркування на перехресті заборонене. Відомості, зазначені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, спростовуються повідомленням про ДТП. Категорично заперечуючи будь-яку вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Заперечував проти розміру страхового відшкодування, вказуючи на те, що при визначенні розміру збитків були порушені вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Огляд пошкодженого транспортного засобу проводився без його участі. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки відповідач суд не повідомив. Зважаючи на дані обставини, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 13.01.2021р. між ТДВ «СК «Гардіан» (страховиком) та [PERSON] (страхувальником) було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, про що видано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність водія автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] , з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130 000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260 000 грн, франшиза - 0 грн, що підтверджується полісом №1406487 (а.с. 27 зворот). 24.12.2021р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та припаркованого автомобіля Toyota Prius, д.н.з. [NUMBER] . Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2022, [PERSON] визнано винним у вчиненні даної ДТП та в тому, що він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди за статтею 122-4 та статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 11). 30.12.2021р. до страховика з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, звернувся власник автомобіля Toyota Prius, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] як потерпіла особа в дорожньо-транспортній пригоді (а.с.12). 28.06.2022р. власник пошкодженого транспортного засобу Toyota Prius, д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування на його картковий рахунок в АТ «ПриватБанк» (а.с.13-15). Страховик визнав дорожньо-транспортну пригоду за участі застрахованого автомобіля страховим випадком, про що складено Страховий акт №G-16312-1 від 27.09.2022 (а.с.16). Розмір страхового відшкодування визначено на підставі Аварійного сертифікату про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного на замовлення Страхової компанії «Гардіан» ФОП [PERSON] . Відповідно до Аварійного сертифікату, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 59 766,66 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 34 719,35 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ становить 30 932,79 грн. (а.с.18-25). На виконання умов договору страхування у встановленому порядку позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 30932,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.09.022 №163444 на суму 30 932,79 грн. (а.с. 17). 27 травня 2024р. позивач Страхова компанія «Гардіан» звернулася з вимогою про відшкодування збитків у порядку регресу до [PERSON] , направивши письмову вимогу. Така вимога залишилася без реагування, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення суми 30 932,79 грн. у судовому порядку. Так, відповідно до підпункту 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 Закону 1961-IV учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. За приписами абзацу в) підпункту 38.1 пункту 38.1 статті 38 Закону 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди. Частина 6 статті 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2022 відповідача [PERSON] визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинили дорожньо-транспортну пригоду, та у залишенні місця пригоди. Відтак, позивач обґрунтовано звернувся з позовом відповідно до абзацу в) підпункту 38.1 пункту 38.1 статті 38 Закону 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» до водія [PERSON] як до винуватця ДТП з регресними вимогами про компенсацію страховій компанії понесених нею витрат на виплату страхового відшкодування потерпілій стороні у розмірі 30932,79 грн. Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги ТДВ "СК "Гардіан" до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 30 932,79 грн. Таких висновків суду не спростовують доводи відповідача [PERSON] про те, що він не є винним у даній дорожньо-транспортні пригоді та в день ДТП не керував транспортним засобом. Так, відповідно до частини 6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положення частини 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Подільського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року, та не має права переглядати дану постанову в межах розгляду даної цивільної справи, незважаючи на те, що доводи відповідача зводяться саме до переоцінки постанови. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved