Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Голобської селищної ради про визнання за права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться на [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що після смерті матері відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшли всі права та обов`язки [PERSON] , що належали їй на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі на спірний житловий будинок, який вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , однак за життя не зареєструвала. Позивач, як єдиний спадкоємець, прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами позивачу відмовив через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю, тому позивач просить визнати право власності на спадщину в судовому порядку. Відповідно до вимог частини четвертої статті 274 ЦПК України визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] клопотала про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, судові витрати просила залишити за нею. Від Голобської селищної ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Враховуючи визнання відповідачем позову суд, відповідно до положень частини третьої статті 200 ЦПК України, ухвалив рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.05.1960 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.04.1982, з якого вбачається, що позивач після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.1955). Батько позивачки - [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] (довідка Голобської селищної ради № 376 від 01.05.2024), помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2001. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, яке йому належало, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] (довідка Голобської селищної ради №375 від 01.05.2021). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина (мати позивачки) [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП ім. Ів.Франка Ковельського району Волинської області. Мати позивача [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] (довідка Голобської селищної ради № 376 від 01.05.2024) померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.02.2008. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, яке їй належало, в тому числі на те, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , але за життя право власності не зареєструвала. Спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2024 прийняла її дочка (позивач) [PERSON] . В Ковельській державній нотаріальній конторі Волинської області після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 177/2024. За її матеріалами єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] (позивач). Суд встановив, що інших спадкоємців, які мають право на спадкування або прийняли спадщину після смерті [PERSON] , окрім позивача, немає. До складу спадщини померлої [PERSON] увійшли всі права та обов`язки спадкодавця, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право на спадщину в частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , нотаріусом відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно (повідомлення Ковельської державної нотаріальної контори №445/01-16 від 24.04.2025). Згідно з витягом з погосподарської книги №2 за 2016 с.Нужель Ковельського району Волинської області, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] . Будинок збудований в 1967 році. Технічною документацією на домогосподарство підтверджено, що до його складу входить житловий будинок, прибудова, 4 сараї, льох, вбиральня, огорожа, ворота, колонка, 1967 року побудови. За даними КП «Волиньпроект» та відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 426052086 від 08.05.2025 право власності на спірних житловий будинок не зареєстроване. Оцінивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до цієї дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. З урахуванням часу смерті батька позивачки правовідносини щодо спадкування регулюються в цій частині вимог нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, тому позивач є спадкоємцем першої черги. Стаття 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачає, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадкові майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Суд встановив, що після смерті [PERSON] ( [INFO] ) мало місце спадкування за законом. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла дружина померлого [PERSON] в порядку визначеному статтею 549 ЦК УРСР, так як протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. До складу спадщини увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З урахуванням часу смерті матері позивача [PERSON] ( [INFO] ) правовідносини щодо спадкування регулюються в цій частині вимог нормами Цивільного кодексу України. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України). Суд встановив, що після смерті [PERSON] має місце спадкування за законом. Позивач [PERSON] на підставі рішення суду від 21.03.2024 прийняла спадщину після смерті матері, подавши відповідну заяву нотаріусу. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Таким чином, право на спадщину належить лише позивачу. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд переконався, що спадкодавець правомірно набув право власності на спірний житловий будинок. За приписами постанови Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 № 5-24/26 Про Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах запис у погосподарських книгах визнавався в якості актів органів влади, що підтверджував право приватної власності. Відповідно до статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку,коли таке речове право зареєстроване в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування. В силу статті 548 ЦК УРСР, яка є аналогічною ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.18 пункту 4 Глави 10 Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видане у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений статтею 16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем відповідно до її клопотання.

Outcome: approved