Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту належності документу. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина складається із земельної ділянки, що розташована на території Станилівської сільської ради Вінницької області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ВН № 000530. Однак, у вказаному акті прізвище власника зазначено « [PERSON] ». Як зазначає заявник, через вказану неправильність вона не може реалізувати своє право на спадкове майно, а тому просить задовольнити її заяву. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку окремого провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 24.04.2025 року замінено заінтересовану особу з Територіальної громади в особі Борзнянської міської ради на Територіальну громаду в особі Плисківської сільської ради. В судове засідання заявник та представник заявника не з`явились. Представником заявника надано суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Заінтересованою особою Плисківською сільською радою надано листа, в якому заперечень сільська рада не має, позовні вимоги визнає. Заінтересованою особою Погребищенською міською радою Вінницького району Вінницької області надано листа, в якому заінтересована особа вважає, що державний акт втратив юридичну силу, а тому не можна визнати позовні вимоги, а також просить розглядати справу у відсутність представника ради. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України) Частиною 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , спадкоємцем якої є заявник [PERSON] на підставі заповіту від 04.07.2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки, площею 2,99 га, що розташована на території Станилівської сільської ради, яка належала померлій на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії І-ВН № 000530, зареєстрований в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 544. Даний факт також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та відомостями по право власності/право постійного користування згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Однак, з вказаного акту також вбачається, що він виданий на прізвище « [PERSON] ». З матеріалів справи також вбачається, що приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Хайлуком О.В. 26.04.2023 року була заведена спадкова справа № 42/2023 після померлої [INFO] [PERSON] , після смерті якої спадщину за заповітом прийняла [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Хайлука О.В. заявнику повідомлено про неможливість отримання заявником свідоцтва про право на спадщину, а саме земельну ділянку, оскільки вказаний державний акт належить [PERSON] , а не [PERSON] , як вказано у свідоцтві про смерть. Цим же листом заявнику запропоновано звернутись до суду для встановлення факту належності документа. Крім того, листом від 30.05.2025 року № 338/14-25 Відділом № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області повідомлено, що відповідно до даних Книги реєстрації державних актів на право власності на землю на ім`я [PERSON] на підставі рішення 19 сесії 3 скликання Станилівської міської Ради народних депутатів від 30.11.2001 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ВН № 000530, зареєстрований 15.03.2002 року за № 544, на земельну ділянку площею 2,99 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Станилівської сільської ради. Інформація про скасування вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку у Відділі № 2 відсутня. За даними Державного земельного кадастру дану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9855 га відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ФОП [PERSON] , внесено до Державного земельного кадастру з присвоєним кадастровим номером 0523486800:05:000:0134, земельна ділянка перебуває у власності [PERSON] . Судом також встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності Державного акту на право приватної власності на землю саме заявнику - неможливо. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй державного акту на право власності на земеьну ділянку. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй земельною ділянкою з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] належала земельна ділянка, площею 2,99 га, що розташована на території Станилівської сільської ради, яка належала померлій на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії І-ВН № 000530, зареєстрований в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 544. Вказаний акт є чинним, що підтверджується листом від 30.05.2025 року № 338/14-25 Відділом № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Однак, даний Державний акт містить неправильне написання прізвища власника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Усунення вказаної неправильності можливо лише шляхом встановлення факту належності спадкодавцю вказаного правовстановлюючого документа. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документа на земельну ділянку дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право спадкування на вказане майно після смерті [PERSON] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved