Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

11 квітня 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Олійник Сергій Васильович, звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений 27.09.2014 із відповідачем [PERSON] . Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 25 вересня 2014 року виконавчим комітетом Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації зроблено запис за № 10. Перебуваючи у шлюбі, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, після укладення шлюбу сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, оскільки кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що зумовлювало сварки та непорозуміння і в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також позивач у позові зазначає, що сторони в справі спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, живуть самостійним життям приблизно протягом одного року; шлюб існує лише формально, оскільки сім`я розпалася остаточно. Підсумовуючи викладене, позивач зазначає, що примирення між нею і відповідачем не можливе, а тому вона просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований виконавчим комітетом Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області 27 вересня 2014 року, актовий запис № 10. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 15 год 30 хв 12 травня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси. Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 12.05.2025 розгляд справи був відкладений до 14 год 10 хв 11 червня 2025 року. Позивач [PERSON] у судове засідання, що призначено о 14 год 10 хв 11 червня 2025 року, не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання позивача, що зазначена у вступній частині позовної заяви. Проте означений документ повернувся на адресу суду із зазначенням причини для його повернення оператором поштового зв`язку: адресат відсутній за вказаною адресою, що, згідно положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, є належним повідомленням учасника справи про день, час та місце розгляду справи (а.с.47). Представник позивача адвокат Олійник С.В. у судове засідання, що призначено о 14 год 10 хв 11 червня 2025 року, не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету представника позивача, що була отримана цим учасником справи 12.05.2025 о 23 год 39 хв 35 сек (а.с.44 зворот). Водночас, 13.05.2025 представник позивача адвокат Олійник С.В., через підсистему «Електронний суд», подав до суду клопотання (вхідний №18671 від 13.05.2025), в якому висловив прохання про розгляд справи у відсутність як позивача, так і її представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити (а.с.45). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, що відбулося 11.06.2025 о 14 год 10 хв позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу, укладеного між ним та позивачем, не заперечував. Додатково пояснив, що, на його думку, причиною до розірвання шлюбу є подружні зради позивача, що мали місце у 2019-2020 рр. Також повідомив суду, що фактично сторони не проживають спільно як сім`я, починаючи із 20.06.2024. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача адвоката Олійника С.В., що висловлена письмово, та процесуальну позицію відповідача, що проголошена під час вступного слова, дійшов таких висновків. Суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 27 вересня 2014 року уклали шлюб, який у цей же день зареєстрований виконавчим комітетом Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис №10, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане повторно 10 квітня 2025 року Черкаським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.7). Із безпосередньо дослідженої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 06 квітня 2017 року Придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, суд встановив, що, перебуваючи у шлюбі, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням\~вимог ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Аналогічні роз`янення викладено в абз.1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що немає згоди позивача на продовження шлюбу із відповідачем. Водночас відповідач також у судовому засіданні, що відбулося 11.06.2025, підтвердив свою волю на розірвання шлюбу, що укладений із позивачем. Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя позивача та відповідача і збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам як подружжя за відсутності згоди кожного із них на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, а відповідно і не заперечення проти розірвання шлюбу зі сторони відповідача, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позовна заява підлягає до задоволення. Також суд, задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, керується положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу, укладеного із позивачем [PERSON] , не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову, а відповідно і ухвалює судове рішення про задоволення позовної заяви. Крім того, відповідно до положень ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач ані в прохальній частині позовної заяви, ані в будь-якій іншій заяві по суті справи, не виявила волі на зміну прізвища після розірвання шлюбу, тому суд не вбачає правових підстав для відновлення позивачу дошлюбного прізвища. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із дослідженої у судовому засіданні квитанції АТ «Таскомбанк» №3332-1653-7329-5087 від 11.04.2025 (а.с.9) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас ані в позовній заяві, ані в будь-якій іншій заяві по суті справи, позивач не виявила волі на не стягнення судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви, із відповідача, а тому суд,

Outcome: approved