Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач, інтереси якого представляє адвокат,\~ у квітні 2025 року звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внесення змін до актового запису №1548 від 16.07.2021р. про народження дитини [PERSON] , [INFO] змінивши в графі «батько» [PERSON] на [PERSON] , в графі «прізвище» з [PERSON] на [PERSON] , в графі «по батькові» з [PERSON] на [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що у [INFO] народився [PERSON] і у зв`язку з перебуванням [PERSON] в шлюбі, який розірвано за рішенням суду від 14.04.2021р., батьком дитини був записаний її колишній чоловік [PERSON] , так як дитина народилася до спливу 10 місяців після припинення шлюбу. Натомість [PERSON] певний час перебувала у відносинах з\~ позивачем і останньому не було відомо, що відповідач не є біологічним батьком. Представник позивача просив позов задовольнити, справу розглянути без сторони позивача. 06.06.2025 року відповідач подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги позову визнав. Третя особа вимоги позову підтримала, просила справу розглянути без її участі. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.04.2021р., яке набрало законної сили 20.05.2021р., було розірвано шлюб, який укладено між\~ [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , що посвідчується копією Свідоцтва про народження і при реєстрації народження дитини був записаний батьком [PERSON] , так як дитина народилася до спливу 10 місяців після припинення шлюбу між подружжям [PERSON] , за ч.2 ст.122 СК України. Позивач зазначив, що\~ між ним та третьою особою певний час були у відносини і [PERSON] не було відомо, що колишній чоловік не є біологічним батьком дитини. 26.07.2022р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після укладення [PERSON] . Перебуваючи у шлюбі, позивач зауважив схожість рис зовнішності дитини, манери поведінки, а тому у березні 2025р. звернувся до спеціалізованої установи з метою проведення тесту ДНК. Згідно висновку про біологічне батьківство від 24.03.2025р. ймовірність батьківства [PERSON] відносно [PERSON] 99.9%. За вимогами ч.2,3 ст.122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. За вимогами частини 3 даної статті, заява не подавалась, а отже батьком дитини був записаний саме відповідач. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. А за ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved