Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно кривдника - [PERSON] , заборонивши йому перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , наближатись на відстань ближче 300 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за її бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні розмови з [PERSON] , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців. Вимоги мотивує, тим, що з 14.02.2024 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 28.01.2025 р. шлюб між ними розірвано. Однак, [PERSON] після розірвання шлюбу продовжує проживати разом із нею у її будинку. [PERSON] систематично ображає її нецензурними словами, вчиняє домашнє насильство щодо неї та її дітей, виражається нецензурними словами, погрожує фізичною розправою. Такі дії [PERSON] вчиняє в тому числі, в стані алкогольного сп`яніння та в присутності її неповнолітніх дітей. Вказані дії [PERSON] негативно впливають на її психологічний стан, що полягає у відчутті тривоги, хвилювання, побоюванні чергового насильства з його боку. Хоча [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, однак належних висновків не зробив, надалі продовжує вчиняти щодо неї домашнє насильство. Учасники справи, які повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України зазначене не перешкоджає розгляду справи. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №6819-5001842488 від 07.07.2022 р.. Постановами Ярмолинецького районного суду Хмелницької області від 20.12.2024 р., 11.04.2025 р. та 25.04.2025 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, потерпілими у яких є заявник [PERSON] та її діти. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлює перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Згідно із ч. ч. 2 4 вказаного закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Підставою для видачі судом обмежувального припису є встановлення та доведення факту домашнього насильства (фізичного, сексуального, психологічного або економічного) кривдником відносно постраждалої особи, а також ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] , що підтверджується постановами суддів Ярмолинецького районного суду від 20.12.2024 р., 11.04.2025 р. та 25.04.2025 р., якими [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП. Крім того, 02.06.2025 р. відносно [PERSON] було внесено відомості в ЄРДР за №12025243000001776 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України (домашнє насильство). Стосовно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис від 02.06.2025 р. строком на 10 діб з 19:00 год. 02.06.2025 року до 19:00 год. 12.06.2025 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та

Outcome: approved