Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 39392 грн. 15 коп. та судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 3028 грн. 00 коп. та витра на професійну правову допомогу у розмрі 9200 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 жовтня 2019 року між акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений договір про надання кредиту №491012633, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 30288 грн 16 коп. на 24 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 39,90% річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до положень\~Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 30288 грн 16 коп., а позичальник у свою чергу не виконав умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості, станом на 23 лютого 2021 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 39392 грн 15 коп., з яких: 25295 грн 24 коп. -\~заборгованість за тілом кредиту; 12896 грн 91 коп.-\~заборгованість за відсотками. 22 лютого 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Форт». В подальшому, 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». З огляду на викладене, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», у мотивувальній частині позовної заяви стверджує, шо набуло статусу кредитора за кредитним договором від 10 жовтня 2019 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у розумінні ч.11 ст.128 ЦПК України. Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 жовтня 2019 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (надалі\~Договір). Підписанням Анкети-заяви, [PERSON] у пункті 2.1.1 Договору підтвердила акцепт публічної пропозиції на укладення Договору між ним та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сайті банку; у п.2.1.2. Договору [PERSON] підтвердив, що в день підписання цього акцепту він отримав примірник Договору, а також додатки до нього; у п.2.1.4 Договору підтвердив, що він прийняв пропозицію банку на використання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та відтиску печатки банку, що відтворені засобами копіювання, зразки яких містяться у договорі, для підписання банком будь-яких документів та вчинення будь-яких правочинів в межах договору; п.2.1.5 Договору позичальник підтвердив, що приймає пропозицію банку на використання ним електронного підпису, зразок якого наведений у договорі (зворот а.с.6). Із дослідженої в судовому засіданні оферти на укладення угоди про надання кредиту №491012633 від 10 жовтня 2019 року судом встановлено, що [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі - Угода) на наступних умовах: тип кредиту: «Кредит готівкою», сума кредиту: 30288 грн 16 коп., процентна ставка, % річних: 39,90%, тип ставки\~фіксована, та строк кредиту: 24 місяці. Крім того, відповідач як позичальник запропонував АТ «Альфа-Банк» як кредитодавцю надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені п.1 оферти, а саме: за надання кредиту: 0,00% від суми кредиту; за обслуговування кредиту: 0,00% від суми кредиту. Також [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» здійснити повернення кредиту\~11 жовтня 2021 року (п.2 оферти). Оферта на укладення угоди про надання кредиту №491012633 містить власноручний підпис позичальника (а.с.5). Крім того, в судовому засіданні був досліджений паспорт споживчого кредиту, що підписаний позичальником [PERSON] власноручним підписом, зі змісту якого суд встановив, що між позичальником та кредитодавцем АТ «Альфа-Банк» погоджені наступні умови кредитування з урахуванням побажань клієнта: сума кредиту: 30288 грн 16 коп., строк кредитування: 24 місяці, спосіб та строк надання кредиту: безготівковий, процентна ставка: 39,90% річних, загальні витрати за кредитом: 44439 грн 04 коп., - орієнтовна загальна вартість кредиту; реальна річна процентна ставка: 47,94% річних; пеня: відсутня; штраф: за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 днів\~100 грн, за кожне прострочення платежу, що триває від 5 та більше днів\~300 грн (а.с.6). Із додатку №1 до Угоди про надання кредиту №491012633 від 10 жовтня 2019 року «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної відсоткової ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», що підписаний як кредитодавцем АТ «Альфа-Банк», так і позичальником [PERSON] , суд встановив, що сторони означеного правочину узгодили графік платежів у кількості 24, починаючи із 10 жовтня 2019 року і закінчуючи 11 жовтня 2021 року. Крім того, за весь строк користування кредитом, [PERSON] як позичальник має сплатити АТ «Альфа-Банк» як кредитодавцю 44439 грн 04 коп., з яких: 30288 грн 16 коп. -\~погашення суми кредиту, та 14150 грн\~88 коп. - проценти за користування кредитом (зворот а.с.5). 22 лютого 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» укладено Договір факторингу №1, відповідно до п. 2.1. якого на умовах, встановлених цим договором, ТОВ «ФК «Форт» як фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Альфа-Банк» як клієнта за плату, а АТ «Альфа-Банк» як клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено у Додатку №1-1 до цього Договору. Сторони погодили, що до фактора переходять усі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами (а.с.9-13). Факт оплати фактором (ТОВ «ФК «Форт») клієнту (АТ «Альфа-Банк») вартості згідно умов договору факторингу №1 від 22.02.2021 судом встановлено на підставі платіжного доручення №35 від 23.02.2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «Форт» сплатило АТ «Альфа-Банк» 14235001,00 грн за перехід права вимоги згідно означеного правочину (а.с.23). Із виписки з додатку до договору факторингу №1 від 22.02.2021 «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами» судом встановлено, що ТОВ «ФК «Форт» набуло право грошової вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору №491012633 від 10 жовтня 2019 року в сумі 39392 грн 15 коп., з яких 25295 грн. 24 коп.\~сума заборгованості за тілом кредиту, 12896 грн 91 коп.\~сума заборгованості за відсотками, та 1200 грн\~залишок заборгованості за штрафними санкціями (а.с.19). Також суд встановив, що 23 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №01-23-02/21, відповідно до п. 2.1. якого на умовах, встановлених цим договором, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» як фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Форт» як клієнта за плату, а ТОВ «ФК «Форт» як клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено у Додатку №1-1 до цього Договору. Сторони погодили, що до фактора переходять усі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами (а.с.14-18). Факт оплати фактором (ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») клієнту (ТОВ «ФК «Форт») вартості згідно умов договору факторингу №01-23-02/22 від 23.02.2021 судом встановлено на підставі платіжного доручення №129 від 23.02.2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило ТОВ «ФК «Форт» 1323500,00 грн за перехід права вимоги згідно означеного правочину (а.с.24). Із виписки з додатку до договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами» судом встановлено, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору №491012633 від 10 жовтня 2019 року в сумі 39392 грн 15 коп., з яких 25295 грн. 24 коп.\~сума заборгованості за тілом кредиту, 12896 грн 91 коп.\~сума заборгованості за відсотками, та 1200 грн\~залишок заборгованості за штрафними санкціями (а.с.20). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, що підготовлений ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», суд встановив, що означеним товариством як правонаступником кредитодавців АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт», станом на 22 лютого 2021 року, нараховано заборгованість відповідачу за тілом кредиту в розмірі 25295 грн 24 коп., 12896 грн 91 коп.\~заборгованості за процентами, а також 1200 грн\~штрафу. Сукупна сума заборгованості складає 39392 грн 15 коп. (а.с. 30). Відповідно до п.1 ч.2\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України),підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 512 ЦК Українивстановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно із ч.1ст. 627 ЦК України,відповідно достатті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч.1 ст.626\~та ч.1 ст.628 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно дост. 629 ЦК України,договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1,2\~ст 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч.1\~ст.509 ЦК України,зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно дост. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зіст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1\~ст.1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з\~ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За встановлених обставин, на підставі досліджених матеріалів цивільної справи, враховуючи викладені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором №491012633 від 10 жовтня 2019 року, не повернувши кредитодавцю як основну суму боргу, так і, обумовлені цим правочином, відсотки за користування кредитом, тому факт порушення умов договору зі сторони відповідача є доведеним стороною позивача. Згідно ч. 1, 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею у кредит від АТ «Альфа-Банк» грошових коштів за кредитним договором так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання його умов, зокрема, і сплати обумовлених відсотків за користування кредитом, у строки, передбачені цим правочином. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав у повному обсязі грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту (тіла кредиту та відсотків за користування ним) за вищезазначеним кредитним договором як первинному кредитодавцю АТ «Альфа-Банк», так і його правонаступникам у спірних правовідносинах: ТОВ «ФК «Форт», та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача 25295 грн. 24 коп. рахунок погашення тіла кредиту та 12896 грн 91 коп.\~у рахунок погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом, підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення 1200 грн штрафу, то суд зазначає наступне. За змістомч.1,2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частинами 1,2\~ст.551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У той же час, положення Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», а також оферта на укладення угоди про надання кредиту №491012633 від 10 жовтня 2010 року, що підписані як АТ «Альфа-Банк», так і [PERSON] , не містять умови договору щодо порядку та розміру нарахування неустойки (штрафу). Розмір неустойки (штрафу) лише обумовлений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] у паспорті споживчого кредиту від 10 жовтня 2019 року, згідно якого штраф за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 днів, складає 100 грн, а за кожне прострочення платежу, що триває від 5 та більше днів\~300 грн. Частиною 2\~ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього\~Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначенимиЗаконом України"Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України"Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. З аналізу означеної норми матеріального права суд робить висновок, що паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Водночас ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України\~"Про\~споживче кредитування" включає до форми договору про споживчий кредит. У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові 23.02.2022 в справі № 393/126/20 (провадження №61-14545сво20) відступив від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Ураховуючи викладене, вимога позивача щодо стягнення з відповідача неустойки (штрафу) в розмірі 1200 грн не підлягає задоволенню у зв`язку з її безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по її сплаті первинному кредитодавцю АТ «Альфа-Банк», а відповідно і позивачу як його правонаступнику у спірних правовідносинах. Щодо стягнення судових витрат. Згідно положень\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3\~ст.141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2\~ст.137 ЦПК України). Так, на підтвердження надання правничої допомоги у розмірі 9200 грн. до матеріалів справи долучено копії: договору про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03 липня 2024 року,укладеного між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І.; акт прийому-передачі наданих послуг №1 від 15 липня 2024 року, в якому міститься перелік наданих правових та юридичних послуг, зокрема: надання первинної консультації - 1000 грн (0,5 год), правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини - 4000 грн (2 год) та підготовка і подання позовної заяви - 4200 грн (2,1 год); платіжна інструкція №4951 від 01 жовтня 2024 року, відповідно до якої ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило адвокату Литвиненко О.І. 9200 грн з метою виконання умов договору про надання правничої допомоги №03-07/24 від 03.07.2024 року. З урахуванням вимог статей\~137,\~141 ЦПК України, а саме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони, оцінивши надані позивачем докази на підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу, ураховуючи принцип пропорційності задоволених вимог при покладенні на сторін судових витрат, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню в розмірі 8919 грн. 40 коп.. За результатом розгляду справи позовні вимоги задоволено частково, тому з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору з відповідача в сумі 2935 грн. 76 коп.

Outcome: partial