Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

02.06.2025 до суду надійшла зазначена заява начальника підрозділу КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». Вимоги за заявою вмотивовані тим, що 29.05.2025 [PERSON] була доставлена до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» у зв`язку із погіршенням її психічного стану. За наявності відповідних показань та за відсутності усвідомленої згоди [PERSON] була госпіталізована до другого психіатричного відділення за рішенням лікаря-психіатра в примусовому порядку. Згідно з висновком лікарів-психіатрів [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. У судовому засіданні представник КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» лікар-психіатр Коваленко О.В. заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у заяві та пояснила, що [PERSON] страждає на психічне захворювання з дитинства, з 1988 року перебуває на обліку у психіатра, є особою з інвалідністю ІІ групи у зв`язку з психічним захворюванням. З 2018 року, після смерті батька, її стан погіршився: перестала спати вночі, втікала з дому, стала агресивною. Проживала з матір`ю та братом, який також страждає на тяжке психічне захворювання, наразі перебуває на лікуванні у психіатричні лікарні. У 2020 році мати померла, родинні зв`язки втрачені. Інших родичів, які б бажали здійснювати догляд за хворою відсутні. Після смерті матері хвора проживала з племінницею та її чоловіком, однак востаннє була доставлена до психіатричного закладу зі скаргами на її неадекватну поведінку. У лікарні ніхто її не відвідує. З 03.04.2025 [PERSON] перебувала на лікуванні в КНП СОР «ОКСЛ» та 29.05.2025 висловила категоричну відмову від подальшого лікування. Комісією лікарів-психіатрів закладу встановлена наявність у [PERSON] ознак тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого остання не здатна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, тому просила заяву задовольнити. [PERSON] у судовому засідання пояснила, що дійсно має психічне захворювання, періодично проходить лікування у психіатричному закладі, після чого почувається краще. На даний час бажає повернутися додому. При цьому доповнила, що дійсно проживала з мамою і татом, які за неї піклувалися, мама готувала їжу, доглядала за нею. Самостійно вона не може приготувати їжу, придбати ліки, подбати про себе. На даний час батьки померли. Представниця [PERSON] - адвокат Розторгуєва В.Б. у судовому засіданні висловилася про доцільність госпіталізації хворої до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки, з огляду на встановлені у с удовому засіданні обставини, це буде відповідати її інтересам. Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, який вважав подання лікарні обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 9 «Основ законодавства України про охорону здоров`я» застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв`язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Факт тяжкого психічного захворювання підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів № 39 від 30.05.2025, відповідно до якого [PERSON] за своїм психічним станом виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Таким чином, суд вважає, що [PERSON] підлягає госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, оскільки іншими заходами її лікування забезпечити неможливо, а інтереси та безпека суспільства, в даному випадку, переважають над інтересами окремої особи.

Outcome: approved