Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позову посилається на те, що 17 червня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26204000495685. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді кредитної лінії в максимальному розмірі 1 000 000 гривень 00 копійок строком на 12 місяців зі сплатою процентів в розмірі 48% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних за прострочену заборгованість та в розмірі 0,01% річних протягом пільгового періоду. Процентна ставка за користування кредитом фіксована. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит. 28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 28/03/24, відповідно до умов якого право грошової вимоги перейшло до відповідача за кредитним договором №26204000495685 від 17 червня 2021 року на загальну суму 29 828 гривень 82 копійки, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №26204000495685 від 17 червня 2021 року становить 29 369 гривень 77 копійок, яка складається з 15 909 гривень 97 копійок заборгованість по тілу кредиту; 13 459 гривень 80 копійок заборгованість по відсоткам. Позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №26204000495685 від 17 червня 2021 року у розмірі 29 369 гривень 77 копійок, а також стягнути судові витрати у розмірі 2\~422 гривні 40 копійок сплаченого судового збору та 6 000 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Згідно позовної заяви просив розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 6,71). Відповідач у\~судове засідання\~не з`явилася.\~Причини неявки\~суду не\~повідомила,\~а про\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чином\~за зареєстрованим\~місцем проживання\~та шляхом\~направлення смс-повідомлення\~(а.с.77,81).\~Відзив на\~позов не\~надала. Ухвалою від 05 червня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного розгляду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір про встановлення кредитного ліміту від 17 червня 2021 року №26204000495685, за умовами якого останній встановлено кредитну лінію в максимальному розмірі 1 000 000 гривень 00 копійок, згідно умов договору (а.с.32). Із дослідженого судом договору №6204000495685 від 17 червня 2021 року встановлено, що відповідач ознайомлена з умовами договору, що підтверджується її підписом в Договорі.\~Зокрема, [PERSON] зобов`язалася здійснювати повернення кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом в період із дня отримання кредиту до дати повернення банку кредитних коштів за ставкою, встановленою договором (п. 4.7 договору).\~ Випискою про рух коштів підтверджено отримання відповідачем кредиту на загальну суму 24\~284 гривні 91 копійка, які були отримані відповідачем в період з 18 червня 2021 року по 06 липня 2022 року. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).\~ Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом.\~ Судом встановлено, що 28 березня 2024 року між первісним кредитором та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до умов якого до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 6204000495685 від 17\~червня 2021\~року на\~суму 29\~828\~гривень 82\~копійки (а.с.13, 18-25). Оскільки на підставі даного договору відбулась заміна первісного кредитора з АТ «Банк Кредит Дніпро» на ТОВ «Цикл Фінанс», тому суд вважає, що останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості.\~ Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).\~ Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст.\~1054\~ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2 ст.\~1048\~ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З дослідженого судом розрахунку заборгованості (а.с.37-38а) встановлено, що відповідач не в повному обсязі проводила платежі по погашенню кредиту у зв`язку з чим не належним чином виконувала умови договору.\~ Розрахунком заборгованості підтверджено, що станом на 28 березня 2024 року у відповідача існує заборгованість за кредитним договором в сумі 29\~369 гривень 77 копійок, яка складається з 15\~909 гривень 97 копійок заборгованість по тілу кредиту; 13\~459 гривень 80 копійок заборгованість по відсоткам (а.с. 37-38а). Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.\~Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що відповідач, порушивши зобов`язання по умовах договору, має заборгованість перед ТОВ «Цикл Фінанс» за кредитним договором на загальну суму 29\~369 гривень 77 копійок, яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню на користь позивача. Стосовно стягнення судових витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу. Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з підготовкою позовної заяви до суду, надано Договір про надання правової допомоги № 43453613 від 02 січня 2025 року, укладений між адвокатом Дорошенко М. А. та ТОВ «Цикл Фінанс» (а.с.15-17), копію ордеру серії АІ № 1858505 (а.с.35), Акт про підтвердження факту надання правової допомоги від 02 квітня 2025 року на суму 6 000 гривень 00 копійок (а.с.10). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6\~000 гривень 00 копійок (а.с.10), а позиція суду відповідає позиції ВС, яка викладена в постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22, згідно якої Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України,\~відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, який він сплатив під час звернення з позовом до суду.

Outcome: approved