Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1141-7046 від 16.01.2023 у розмірі 87874 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 18000 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 69874 грн., а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. На обґрунтування позову зазначив, що 16.01.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1141-7046. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 18000 грн., строк кредитування - 300 днів, базовий період- 14 днів, комісія за видачу кредиту 15 % від суми кредиту, знижена процента ставка 1,20 % в день, стандартна процента ставка 1,50 % в день. Вказав, що станом на 20.03.2024 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 98818 грн., а саме: прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 574 грн., прострочена заборгованість за кредитом 18000 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 80244 грн. Зазначив, що товариством було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами у сумі 10944 грн. за умови погашення відповідачем решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 87874 грн. Наразі розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору (сума кредиту і процентів), становить 87874 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 18000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 69874 грн. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договорами не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Відповідачем Кисельовим І.В. подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з позовом не згоден. Вказав, що позивач просить стягнути з нього кошти за кредитним електронним договором про відкриття кредитної лінії №1141-7046. При цьому позивачем не надано доказів зарахування кредитних коштів на його рахунок за цим договором. Так, до матеріалів позовної заяви позивачем долучено копію відповіді АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів, проте з вказаної відповіді неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненій операції, а також даних стосовно кредитного договору, за яким здійснювались перекази. Вважає, що відповідь АТ КБ «ПриватБанк» не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу в системі про перерахування коштів на підставі договору № 4010 від 02.12.2019, який не додано до матеріалів справи. Отже у матеріалах справи відсутні докази отримання ним, відповідачем, кредитних коштів. Не зважаючи на недоведеність, як на його думку, отримання кредитних коштів, звернув увагу суду на те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та долученому позивачем договору позики. Умовами кредитного договору від 16.01.2024 передбачено сплату позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 2700 грн. При цьому у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та, за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Вказав, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не надало доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначив, що позивачем також нараховані відсотки після закінчення терміну кредитування, розмір відсотків у межах строку кредитування становить 3780 грн., а у розрахунку заборгованості, який було надано позивачем вказано, що позичальником сплачено кошти в рахунок погашення заборгованості у розмірі 2126 грн. У зв`язку з викладеним загальна сума заборгованості, яка підлягає поверненню, може становити 19654 грн. Вказав, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. У зв`язку з викладеним просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи позовні вимоги банку підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладання мелектронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіхі стотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторонни укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Судом встановлено, що 16.01.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1141-7046, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 18000 грн. зі строком кредитування 300 днів (до 31.01.2024), а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало до позовної заяви наступні документи: договір про відкриття кредитної лінії № 1141-7046 від 16.01.2023; правила відкриття кредитної лінії; паспорт споживчого кредиту; таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1141-7046; довідку про перерахування кредитних коштів; розрахунок заборгованості; копію вимоги про усунення порушень умов кредитного договору. У договорі про відкриття кредитної лінії, Правилах та Паспорті споживчого кредиту зазначено, що вони були підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А8882. Між тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги. Так, в матеріалах справи відсутні докази надання позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» грошових коштів відповідачу в межах відкритої кредитної лінії шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на що неодноразово вказував Верховний Суд у своїх постановах. На підтвердження виконання переказу кредитних коштів відповідачу, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало суду лише довідку про перерахування товариством суми кредиту № 1141-7046 за допомогою системи LiqPai (платіж:2192023753, дата 16.01.2023, № платіжної карти [NUMBER] , сума 18000 грн.) та лист АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 1141-7046 від 16.01.2023. Оцінюючи зазначені копії документів, суд не може віднести останні до належних та допустимих доказів здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів відповідачу. Вказані документи не є первинними бухгалтерськими документами, не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» коштів в сумі 18000 грн. на картковий рахунок, який належить саме відповідачу [PERSON] . Довідка про перерахування суми кредиту № 1141-7046 від 16.01.2023 була сформована та підписана самим директором ТОВ «Укр Кредит Фінанс», первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів відповідачу [PERSON] на підставі договору про відкриття кредитної лінії № 1141-7046 від 16.01.2023 товариство не надало. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не заявлялося клопотання про витребування у АТ КБ «Приватбанк» інформації про власника банківської картки, на яку, за його твердженням, здійснювалося перерахування коштів у вказаній у договорі сумі, та не надало суду первинних документів, які б належним чином доводили факт здійснення фінансової операції, пов`язаної з переказом отриманих в межах кредитної лінії коштів на картковий рахунок відповідача. Між тим, позивачеві була достовірно відома позиція відповідача щодо заперечення факту отримання кредитних коштів, оскільки вона викладена у відзиві, проте позивач клопотань про витребування доказів не заявляв. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. В оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем суд має враховувати, що він є професійним учасником ринку надання фінансових послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур; усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова КЦС ВС від 30.11.2022 № 334/3056/15). Отже, до предмета доказування позивача належать обставини щодо надання та відповідно отримання позичальником кредитних коштів за неповернення яких настає цивільно-правова відповідальність. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, передбачених ч.2 ст. 13 та ч.7 ст. 81 ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 цієї статті). В силу п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту надання грошових коштів відповідачу в межах відкритої кредитної лінії шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника, а тому у задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» слід відмовити. До аналогічного висновку прийшов і Полтавський апеляційний суд у справі № 552/7402/23.

Outcome: dismissed