Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Костюшок Павла Миколайовича до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позовну заяву мотивує тим, що 07 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №2726482 від 07 лютого 2024 року. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №29 від 19.08.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №2726482 від 07 лютого 2024 року в сумі 22105 грн. 74 коп., з яких : - 6549 грн. 85 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15555 грн. 89 коп. сума заборгованості за відсотками; - 00 грн. 00 коп. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; - 00 грн 00 коп. сума заборгованості за пенею. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №2726482 від 07 лютого 2024 року в сумі 22105 грн. 74 коп., з яких : - 6549 грн. 85 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15555 грн. 89 коп. сума заборгованості за відсотками; - 00 грн. 00 коп. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; - 00 грн 00 коп. сума заборгованості за пенею. 05\~квітня 2024\~року відповідачем\~ [PERSON] \~подано відзив\~на позовну\~заяву згідно\~якого просить\~у задоволенні\~позовної заяви\~відмовити.\~Зазначає,\~що між\~відповідачем та\~ТОВ «1Безпечне\~агентство необхідних кредитів» не укладала, будь яких коштів не отримувала, ні готівкою, ні по перерахунку, в матеріалах справи також докази такого відсутні. 30 травня 2025 року предстаник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Пер`ян А.А. подала відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Разом з тим, предстаником позивача не подано, обґрунтованої неможливість подання клопотання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї, не долучено до вказаного клопотання доказів зазначеного звернення до первісного кредитора з запитом, про надання вичерпної інформації, а відтак суд не знаходить підстав для поновлення строку для подання клопотання про витребування доказів. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 09 червня 2025 року: представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. відповідач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від адвоката Петюшка Р.В. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, підтримує обставини викладені у відзиві. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 07 лютого 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №2726482 від 07 лютого 2024 року. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №29 від 19.08.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №2726482 від 07 лютого 2024 року в сумі 22105 грн. 74 коп., з яких : - 6549 грн. 85 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15555 грн. 89 коп. сума заборгованості за відсотками; - 00 грн. 00 коп. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; - 00 грн. 00 коп. сума заборгованості за пенею. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на захист цивільних прав та інтересів визначено ст. 15 ЦК України. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Звертаючись до суду з цим позовом представник позивача на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду копію договору позики №2726482 від 07 лютого 2024 року, таблицю обчислення загальної вартості кредиту, розрахунок заборгованості за договором позики №2726482 від 07 лютого 2024 року, договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року з додатками. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1-2 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ст.ст.525,526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч.1ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Поряд з цим, вимогами ч.1 ст. 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. У той же час, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Крім того суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Суду не подано доказів первинних документів з надання відповідачеві кредитних коштів у заявленому розмірі, що визначені умовами договору позики №2726482 від 07 лютого 2024 року, що позбавляє можливості оцінити докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а розрахунок наданий представником позивача не є підтвердженням такого, оскільки такий здійснений після відступлення права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме з 19.08.2024 по 31.01.2025. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, заявив клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, з порушенням встановленого ЦПК України строку, лише після отримання відзиву, про неможливість подання вказаних доказів, суд не повідомляв. Враховуючи вищенаведене та не представлення суду доказів на підтвердження позовних вимог про надання позики №2726482 від 07 лютого 2024 року в частині дотримання вимог ст.ст. 1046,1054,517 ЦК України, а саме: не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт перерахування відповідачу коштів за договором позики, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості у зазначеному у розрахунку розмірі, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості як за тілом кредиту, так і заборгованості за відсотками слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed