Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

У лютому 2024 року заступник керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Обслуговуючий дачний кооператив «ДОМАХА», про скасування державної реєстрації права власності та зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва. Позов обґрунтував тим, що 26.02.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Дьомушкіним Р.В. внесено до Державного реєстру прав на нерухоме майно відомості про право власності [PERSON] та [PERSON] на відповідно садові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001, підставою для реєстрації права власності слугували лише технічні паспорти від 15.02.2020. У подальшому 20.07.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Дьомушкіним Р.В. внесено зміни до Державного реєстру прав на нерухоме майно та серед документів, які подані [PERSON] для державної реєстрації зазначено довідку про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі від 05.11.2019 № б/н, видану головою ОДК «ДОМАХА», акт-висновок від 19.07.2021 № 168/АВ/21 та технічний паспорт від 15.07.2021, видані ТОВ «ЦЕНТР НАДАННЯ ПОСЛУГ», а [PERSON] аналогічно для державної реєстрації подано довідку про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі від 05.11.2019 № б/н, видану головою ОДК «ДОМАХА», акт-висновок від 19.07.2021 № 169/АВ/21 та технічний паспорт від 15.07.2021, видані ТОВ «ЦЕНТР НАДАННЯ ПОСЛУГ». За змістом вказаних довідок про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є членами ОДК «ДОМАХА», також є власниками дачних будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідно, пайові та членські внески сплачені ними у повному обсязі. Проте у наведених довідках відсутнє посилання на правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності відповідачів на садові будинки, що розташовані на території дачного кооперативу. З технічного паспорта на дачний будинок [ADDRESS] від 15.02.2020 (інвентаризаційна справа № 2020-26), виконаного ТОВ «ТИХЕЯ ПРОЕКТ» на замовлення [PERSON] вбачається, що загальна площа зайнятої земельної ділянки складає 647 кв.м (тобто 0,0647 га), з них: під забудовою 105 кв.м (0,0105 кв.м), під основною будівлею 78 кв.м (0,0078 га), під господарськими, допоміжними будівлями і спорудами 27 кв.м (0,0027 га), під двором 542 кв.м (0,0542 кв.м). На вказаній земельній ділянці розташовано дачний будинок літ. А-2 загальною площею 96,6 кв.м, альтанки літ. Б, Г, баня літ. В, рік побудови 1991. В подальшому на замовлення [PERSON] 15.07.2021 ТОВ «ЦЕНТР НАДАННЯ ПОСЛУГ» виготовлено технічний паспорт на садовий (дачний) будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № ЗР-000014/2021), відповідно до якого до складу об`єкта нерухомості увійшли дачний будинок літ. А-2 загальною площею 96,6 кв.м та альтанка літ. Б, загальна площа земельної ділянки під забудовою 86 кв.м (0,0086 га). Відповідно до акта-висновку від 19.07.2021 № 168/АВ/21 вбачається, що альтанка літ. Г та баня літ. В знесені. Окремо зазначено, що нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] є об`єктом закінченого будівництва. Відповідно до характеристики дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 2020 та 2021 роки, дачний будинок літ. А-2 має бетонний фундамент, цегляні стіни, покрівлю із бітумної черепиці, перекриття з дерев`яних балок, бетонну підлогу; альтанка літ. Б не має фундаменту, стіни виконані із дерева, покрівля з бітумної черепиці, підлога з дошок. З технічного паспорта на дачний будинок № 95/2 від 15.02.2020 (інвентаризаційна справа № 2020-25), виконаного ТОВ «ТИХЕЯ ПРОЕКТ» на замовлення [PERSON] вбачається, що загальна площа зайнятої земельної ділянки складає 559 кв.м (тобто 0,0559 га), з них: під забудовою 113 кв.м (0,0113 кв.м), під основною будівлею 78 кв.м (0,0078 га), під господарськими, допоміжними будівлями і спорудами 35 кв.м (0,0035 га), під двором 446 кв.м (0,0446 кв.м). На вказаній земельній ділянці розташовано дачний будинок літ. А-2 загальною площею 96,7 кв.м, гараж літ. Б, елінг літ. В, зливна яма № 1; рік побудови 1991. В подальшому на замовлення [PERSON] 15.07.2021 ТОВ «ЦЕНТР НАДАННЯ ПОСЛУГ» виготовлено технічний паспорт на садовий (дачний) будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № ЗР-000013/2021), відповідно до якого до складу об`єкта нерухомості увійшли дачний будинок літ. А-2 загальною площею 96,7 кв.м, гараж літ. Б та зливна яма № 1, загальна площа земельної ділянки під забудовою 102 кв.м (0,0102 га). Відповідно до акта-висновку від 19.07.2021 № 168/АВ/21 вбачається, що елінг літ. В знесено. Окремо зазначено, що нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] є об`єктом закінченого будівництва. Відповідно до характеристики дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 2020 та 2021 роки, дачний будинок літ. А-2 та гараж літ. Б мають бетонний фундамент, цегляні стіни, покрівлю із бітумної черепиці, перекриття з дерев`яних балок, бетонну підлогу; зливна яма № 1 цегляна. За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права власності на інші об`єкти на території ОДК «ДОМАХА» Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області за [PERSON] та [PERSON] станом на 17.01.2024 не зареєстровано. В свою чергу, за інформацією з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за 2013 рік, земельна ділянка з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001 має обмеження у використанні, а саме прибережні захисні смуги вздовж річок, навколо водойм та на островах, площа, на яку поширюються обмеження 2,5205 га. На переконання прокурора Свинаренко О.В. та [PERSON] здійснено будівництво капітальних споруд в межах прибережної захисної смуги на земельній ділянці рекреаційного призначення з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001, яка перебуває в оренді дачного кооперативу та в подальшому зареєстровано за собою право власності на садибні будинки без відповідних правовстановлюючих документів та поза волею розпорядника, при цьому дані, зазначені в технічних паспортах не відповідають дійсності, що спростовується договором оренди землі від 08.12.2008, договором купівлі-продажу від 24.05.2012, відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру електронної системи у сфері будівництва, Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, топографо-геодезичною зйомкою. З огляду на вищевикладене Запорізька окружна прокуратура Запорізької області просить суд скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на об`єкт нерухомості з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна, що розташований у обслуговуючому дачному кооперативі «Домаха», будинок [ADDRESS] . Зобов`язати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , знести самочинно збудований об`єкт нерухомості - садовий будинок [ADDRESS] та 95/2 відповідно, в обслуговуючому дачному кооперативі «Домаха», Запорізький район, Запорізька область. Стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 06.02.2024 забезпечено позов по вказаній справі та накладено арешт на спірне нерухоме майно. Ухвалою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 13.02.2024 позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання Кушугумської селищної ради про закриття провадження. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.05.2024 підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду. Відповідач [PERSON] в особі свого представника адвоката Шкабуро\~О.В. 09.10.2024 звернулась до суду з відзивом на позову заяву. Суд вважає можливим прийняти відзив [PERSON] , забезпечивши її право на участь у розгляді справи. У відзиві представник відповідача послався на те, що відповідач [PERSON] проти позову заперечує у повному обсязі у зв`язку наступним. Так представник відповідача стверджує, що Запорізькою окружною прокуратурою Запорізької області в інтересах держави в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області не надано до суду проект землеустрою із встановлення меж прибережної захисної смуги. Відтак, представник вважає, що позивачем не доведено жодним доказом, що об`єкт нерухомості, який є предметом позову, знаходиться в прибережній захисній смузі та порушує режим 100 метрової зони. Крім цього, позивач помилково вважає, що об`єкт нерухомості, який є предметом позову, є самочинним будівництвом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо воно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. На переконання відповідача позивач залишив поза увагою, що відповідно до технічного паспорту на дачний будинок [ADDRESS] , виготовленого 15.07.2021, роком спорудження об`єкту нерухомості є 1991, а відповідно до акту-висновку (за результатами обстеження житлових будинків, споруд, приміщень) від 19.07.2021 на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] об`єктів самочинно збудованих будівель не зафіксовано. Крім цього, відповідно до довідки про членство в кооперативі та сплату пайового внеску в повному обсязі від 05.11.2019 [PERSON] є членом обслуговуючого дачного кооперативу «Домаха» та власником дачного будинку 95/2. В той же час, позивач наголошує на тому, що у Єдиному державному реєстрі електронної системи у сфері будівництва щодо запиту на інформацію відсутні дозвільні документи на будівництво [PERSON] на земельній ділянці з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001. Враховуючи зазначені доводи позивача, звертає увагу суду, що дозвільні документи на будівництво [PERSON] на земельній ділянці з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001 і не могли бути надані, оскільки на момент її вступу до ОДК «Домаха» в якості члену кооперативу, об`єкт нерухомості № 95/2 вже був побудований (з 1991 року), а відтак і відсутні підстави вважати дачний будинок самочинною будівлею. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. \~ \~ \~ \~Позивач подав до суду відповідь на відзив в якій зазначив, що положеннями ч. 3 ст. 60 ЗК України визначено, що межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками. Межі прибережної захисної смуги земельної ділянки з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001 зазначені в технічній документації із землеустрою щодо складання договору оренди від 08.12.2008 та відомості про встановлення таких меж внесені до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель. З технічного паспорта на дачний будинок № 95/2 від 15.02.2020 (інвентаризаційна справа № 2020-25), виконаного ТОВ «ТИХЕЯ ПРОЕКТ» на замовлення [PERSON] вбачається, що на вказаній земельній ділянці розташовано дачний будинок літ. А-2 загальною площею 96,7 кв.м, гараж літ. Б, елінг літ. В, зливна яма № 1; рік побудови 1991. Однак за змістом п. 26 Договору оренди землі від 08.12.2008 вбачається, що інші права третіх осіб відсутні, а відповідно до акта прийому-передачі об`єкта (земельної ділянки) та встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості за договором оренди від 08.12.2008, на земельній ділянці розташовані дерев`яні будинки для відпочинку, трансформаторна підстанція, насосна станція, їдальня та кілька інших споруд. Договором купівлі-продажу від 24.05.2012, укладеним між ШРДГОПФС «ДОМАХА» та обслуговуючим дачним кооперативом «ДОМАХА» (далі ОДК «ДОМАХА»), останній набув право власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001, а саме будинок для сторожів в стадії руйнування інв. № К 151000, насосна інв. № К 444000 зі шлакоблоку та будинок інв. № К 150000, каркас якого обшитий дошками. Тобто на момент набуття права власності на базу відпочинку інших власників не було. Договором оренди землі від 08.12.2008, договором купівлі-продажу від 24.05.2012, відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру електронної системи у сфері будівництва, Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області підтверджено, що спірні садибні будинки побудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, без дозволу власника земельної ділянки та в порушення номер земельного та водного законодавства, указані будівлі є об`єктами самочинного будівництва. Фактично [PERSON] та [PERSON] , використавши для реєстрації права власності на садові будинки технічні паспорти, які не є правовстановлюючими документами на право власності чи дозвільними документами для будівництва, зареєстрували право власності на капітальні споруди, розташовані у прибережній захисній смузі земель рекреаційного призначення, порушили законодавчо визначені заборони на будівництво в межах прибережної захисної смуги, та фактично заволоділи землями водного фонду. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не скористались правом подати до суду заперечення. \~ \~ \~ \~В судове засідання 04.06.2025 адвокат Шкабуро О.В. подав клопотання про відкладення розгляду справи, в якому послався на те, що він перебуває в іншому судовому засіданні у Вільнянському районному суді Запорізької області по справі № 314/5758/24, розгляд якої призначено на 11 год. 30 хв. \~ \~ \~ \~Суд дослідивши вказану заяву приходить до висновку про те, що доводи відсутні підстави для відкладення судового розгляду, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, за зареєстрованим місцем перебування, судові повістки не отримувала, конверти повертались з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Жодних заяв або клопотань до суду не надсилала. Третя особа ОДК «Домаха» в судове засідання свого представника не направляла, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином за місцем реєстрації, судові повістки не отримувала, жодних заяв або клопотань до суду не подавала. Прокурор Ігнатченко Ю.О. подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, просила розгляд справи провести без фіксації судового засідання технічними засобами. Судом зазначається, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 26.02.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області Дьомушкіним Р.В. зареєстровано право власності [PERSON] та [PERSON] на садові будинки [ADDRESS] та № 95/2 відповідно, за адресою: ОДК «ДОМАХА» Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області (а.с.58-63). Відповідно до договору № СО689/01-к купівлі-продажу бази відпочинку « [INFO] » від 19.07.2001 ВАТ «Мотор Січ» передав у власність Шевченківській районній добровільній громадській організації підтримки фізкультури та спорту «ДОМАХА» (далі ШРДГОПФС «ДОМАХА») базу відпочинку «Домаха» з майном відповідно до додатка, яка розташована у Запорізькому районі, протока Домаха на р. Дніпро. (а.с. 64-66) В подальшому на підставі договору оренди землі від 08.12.2008 Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області передала ШРДГОПФС «ДОМАХА» в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001 площею 5,6787 га для розміщення фізкультурно-тренувального центру, яка знаходиться на землях Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області (за межами населеного пункту) строком на 12 років.(а.с.68-74) Пунктом 15 Договору визначено, що земельна ділянка передається в оренду для розміщення фізкультурно-тренувального центру. Пункт 16 Договору передбачає, що цільове призначення земельної ділянки (категорія землі): землі рекреаційного призначення. Зокрема, визначено, що зміна цільового призначення земельної ділянки не передбачається. Крім того, згідно з п. 26 Договору враховуючи, що земельна ділянка розташована на березі р. Дніпро, то на використання її встановлені обмеження, пов`язані з прибережною захисною смугою вздовж р. Дніпро та протоки Домаха, а також існує таке обмеження (обтяження) права користування землею дотримання режиму використання земель в охоронній зоні високовольтної ЛЕП, трансформатору, які визначені у складі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та схемі зон обмежень та обтяжень, інші права третіх осіб відсутні. У примітці схеми зон обмежень і обтяжень (сервітутів), що є невід`ємною частиною договору оренди землі, зокрема визначено, що на земельній ділянці, яка відводиться в оренду строком на 12 років, діють обмеження, пов`язані з прибережною захисною смугою (згідно з п. п. 2а, 2в ст. 60 Земельного кодексу України). Спеціальними обмеженнями визначено, що у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і заліснення), а також садівництво і городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів); влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; миття та обслуговування транспортних засобів. Відповідно до акта прийому-передачі об`єкта (земельної ділянки) та встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості за договором оренди від 08.12.2008, на земельній ділянці розташовані дерев`яні будинки для відпочинку, трансформаторна підстанція, насосна станція, їдальня та кілька інших споруд. (а.с.75) Згідно з технічною документацію та кадастровим планом, доданими до договору оренди землі від 08.12.2008, визначена прибережна захисна смуга 100 м від урізу води.(а.с.78-110) 20.12.2012 додатковим договором до договору оренди землі від 08.12.2008 фактично замінено первісного орендаря ШРДГОПФС «ДОМАХА» на ОДК «ДОМАХА». (а.с. 111-112) 18.09.2020 договором про зміни та доповнення до договору оренди землі від 08.12.2007 фактично замінено первісного орендодавця Запорізьку районну державну адміністрацію Запорізької області на Балабинську селищну раду Запорізького району Запорізької області, строк дії договору до 15.01.2041 (а.с.115-116) За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001 площею 5,6757 га перебуває у власності територіальної громади в особі Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення земельної ділянки для розміщення фізкультурно-тренувального центру.(а.с. 117-120) Відповідно до довідок про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є членами ОДК «ДОМАХА», також є власниками дачних будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідно, пайові та членські внески сплачені ними у повному обсязі (а.с. 121, 131) Відповідно до технічного паспорта на дачний будинок № 95/1 від 15.02.2020 (інвентаризаційна справа № 2020-26), виконаного ТОВ «ТИХЕЯ ПРОЕКТ» на замовлення [PERSON] вбачається, що загальна площа зайнятої земельної ділянки складає 647 кв.м (тобто 0,0647 га), з них: під забудовою 105 кв.м (0,0105 кв.м), під основною будівлею 78 кв.м (0,0078 га), під господарськими, допоміжними будівлями і спорудами 27 кв.м (0,0027 га), під двором 542 кв.м (0,0542 кв.м). На вказаній земельній ділянці розташовано дачний будинок літ. А-2 загальною площею 96,6 кв.м, альтанки літ. Б, Г, баня літ. В, рік побудови 1991. (а.с.122-124) Відповідно до технічного паспорту на садовий (дачний) будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № ЗР-000014/2021), до складу об`єкта нерухомості увійшли дачний будинок літ. А-2 загальною площею 96,6 кв.м та альтанка літ. Б, загальна площа земельної ділянки під забудовою 86 кв.м (0,0086 га). Відповідно до характеристики дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 2020 та 2021 роки, дачний будинок літ. А-2 має бетонний фундамент, цегляні стіни, покрівлю із бітумної черепиці, перекриття з дерев`яних балок, бетонну підлогу; альтанка літ. Б не має фундаменту, стіни виконані із дерева, покрівля з бітумної черепиці, підлога з дошок (а.с.125-128). Відповідно до акта-висновку від 19.07.2021 № 168/АВ/21 вбачається, що альтанка літ. Г та баня літ. В знесені. Окремо зазначено, що нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] є об`єктом закінченого будівництва. (а.с. 129-130) Відповідно до технічного паспорта на дачний будинок [ADDRESS] від 15.02.2020 (інвентаризаційна справа № 2020-25), виконаного ТОВ «ТИХЕЯ ПРОЕКТ» на замовлення [PERSON] вбачається, що загальна площа зайнятої земельної ділянки складає 559 кв.м (тобто 0,0559 га), з них: під забудовою 113 кв.м (0,0113 кв.м), під основною будівлею 78 кв.м (0,0078 га), під господарськими, допоміжними будівлями і спорудами 35 кв.м (0,0035 га), під двором 446 кв.м (0,0446 кв.м). На вказаній земельній ділянці розташовано дачний будинок літ. А-2 загальною площею 96,7 кв.м, гараж літ. Б, елінг літ. В, зливна яма № 1; рік побудови 1991. (а.с. 132-135) Відповідно до технічного паспорту на садовий (дачний) будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № ЗР-000013/2021) вбачається, що до складу об`єкта нерухомості увійшли дачний будинок літ. А-2 загальною площею 96,7 кв.м, гараж літ. Б та зливна яма № 1, загальна площа земельної ділянки під забудовою 102 кв.м (0,0102 га). Відповідно до характеристики дачного будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 2020 та 2021 роки, дачний будинок літ. А-2 та гараж літ. Б мають бетонний фундамент, цегляні стіни, покрівлю із бітумної черепиці, перекриття з дерев`яних балок, бетонну підлогу; зливна яма № 1 цегляна. (а.с. 136-139) Відповідно до акта-висновку від 19.07.2021 № 168/АВ/21 вбачається, що елінг літ. В знесено. Окремо зазначено, що нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] є об`єктом закінченого будівництва. (а.с. 140-141) Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за 2013 рік, земельна ділянка з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001 має обмеження у використанні, а саме прибережні захисні смуги вздовж річок, навколо водойм та на островах, площа, на яку поширюються обмеження 2,5205 га. (а.с.142-154). Відповідно до інформації Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 23.09.2022 № 01-45/1550 фізичні та юридичні особи не звертались за дозволом на будівництво будівель та споруд на території земельної ділянки з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001 площею 5,6787 га, розташованої на території Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області (за межами населеного пункту) до об`єднання та після об`єднання Кушугумської селищної ради. Також зазначено, що фізичні та юридичні особи не звертались з заявами щодо винесення рішень про присвоєння адрес об`єктам будівництва, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в селищній раді відсутня. (а.с. 159) Також відповідно до інформації Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 30.05.2023 № 01-45/1175, селищна рада не надавала [PERSON] та [PERSON] паспорти прив`язки. (а.с. 165) Запорізькою районною державною адміністрацією Запорізької області у листі від 31.05.2023 № 2104/01-30 повідомлено, що протягом 2016-2022 років звернень до Відділу про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки не надходило. Також відповідно до журналів реєстрації наявних у Відділі, протягом 2014-2015 років звернень не надходило. (а.с. 167) У Єдиному державному реєстрі електронної системи у сфері будівництва щодо запиту на інформацію відсутні дозвільні документи на будівництво [PERSON] та [PERSON] на земельній ділянці з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001. (а.с. 162, 163) Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Стаття 120 ЗК України не гарантує прав на земельну ділянку у разі самочинного будівництва об`єкта нерухомості на ній та його відповідної реєстрації. Порядок набуття права власності на новозбудовану річ (нерухоме майно) регулюється законодавством про містобудівну діяльність та відповідними державними будівельними нормами. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України). Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (частина 1 статті 182 ЦК України). При цьому згідно з висновками Верховного Суду державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (постанова Верховного Суду у справі № 910/19726/17 від 20 вересня 2018 року, постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/2791/13 від 07 квітня 2020 року та у справі № 680/214/16-ц від 23 червня 2020 року. Відповідно до інформації Публічної кадастрової карти України та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 2322155300:01:001:0001 відноситься до земель рекреаційного призначення, для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту, та перебуває у комунальній власності. Таким чином, встановлено, що зазначена земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, не наданих у користування іншим особам, рішення уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу про передачу її в оренду [PERSON] та [PERSON] не приймалося, відповідно, державна реєстрація речових прав на земельну ділянку не проводилася. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі ст.ст. 116, 118, 123, 124 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За приписами ст.ст. 187, 188 3К України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України. За змістом ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Підпунктом 6 пункту 2 частини 1 статті 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Документи на підтвердження реєстрації права власності чи оренди за [PERSON] та (або) [PERSON] на вказану земельну ділянку відсутні. Також відсутні будь-які документи на підтвердження надання Кушугумською селищною радою щодо використання спірної земельної ділянки, будь-які угоди щодо такого використання не укладалися. Згідно зі статтею 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина 3 цієї статті). Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (стаття 212 ЗК України). Також необхідно зазначити, що відповідно до положень статті 377 ЦК України, статті 120 ЗК України діє принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі з усіма притаманними для власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні. За висновками, викладеними у п.п. 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 921/158/18, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Водночас, з огляду на принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, а також фактичні обставини створення об`єктів нерухомості, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером 2322155300:01:001:0001 площею 5,6787 га., в обслуговуючому дачному кооперативі «Домаха», у вигляді будинку [ADDRESS] , правовий режим зазначених об`єктів будівництва як самочинного не створює підстав для виникнення прав на земельну ділянку. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у справі № 910/19726/17 від 20 вересня 2018 року, постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/2791/13 від 07 квітня 2020 року та у справі № 680/214/16-ц від 23 червня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном належать власникові. Згідно із положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене, вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України). Системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. При цьому формулювання положень ст. 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів ч. 2 ст. 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті. Власник має право вимагати від [PERSON] та [PERSON] усунення перешкод у користуванні своєю земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованого майна, оскільки, набувши у власність будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] , які розташовані у обслуговуючому дачному кооперативі «Домаха», Запорізький район, Запорізька область, відповідачі набули усі права та обов`язки щодо майна, тому вони є належним відповідачем за заявленими у цій справі вимогами, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 755/3782/17 (провадження № 61-10992св18). Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] та [PERSON] суд приходить до наступних висновків. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України). Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Правовий режим самочинного будівництва врегульовано статтею 376 ЦК України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва. Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18). Права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23)). Отже, здійснення [PERSON] та [PERSON] самочинного будівництва спірного об`єкта нерухомості порушує права позивача на користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій побудований спірний об`єкт нерухомості. Коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна. Отже, належними вимогами, які може заявити особа власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. Оскільки положення статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за особою власником земельної ділянки у будь-який інший спосіб, окрім визначеного цією статтею (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за власником земельної ділянки), також не змінює правовий режим самочинного будівництва. За вказаних обставин особа власник земельної ділянки не набуває право власності на самочинно побудоване нерухоме майно. У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23). Крім цього, суд звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 137, 138 постанови від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 (провадження № 12-39гс23), де зазначено: «Якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав), у разі задоволення позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації. Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ)». Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з пунктом 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1127, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі Порядок № 1127), (тут і надалі у редакції, чинній на час вчинення реєстраційних дій державним реєстратором Дьомушкіним Р.В.), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та Порядком № 1127. Відповідно до пункту 41 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Таким чином, суд констатує, що рішення державного реєстратора Дьомушкіна Р.В. від 28 лютого 2020 року індексний номер 51373140 про державну реєстрацію права власності на новозбудовані будівлі за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2042334423221) за [PERSON] , та рішення державного реєстратора Дьомушкіна Р.В. від 28 лютого 2020 року індексний номер 51373039 про державну реєстрацію права власності на новозбудовані будівлі за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2042327923221) за [PERSON] є незаконним, оскільки прийнято з порушенням вимог статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 40, підпункту 3 пункту 41 Порядку № 1127, тобто за відсутності документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (а. с. 59, 62, розділ Документи подані для державної реєстрації). Одночасно, суд зазначає, що визначення незаконною державної реєстрації права власності в мотивувальній частині судового рішення, є підставою для закриття розділів Державного реєстру прав та реєстраційних справ на об`єкти нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2042334423221) та будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2042327923221). Доводи відповідача та його представника щодо необґрунтованості позову суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та не підтверджені відповідними доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справах «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України», «Ruiz Torija v. Spain» тощо). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 12 112 грн (а.с. 31) за подання позову та 1514 грн. судовий збір за подання заяви про забезпечення позову (а.с. 45), вказані витрати підлягають стягнення з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог, по 3785 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial