Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому вказав, що 15.04.2024 року ТОВ «Мілоан» уклало із відповідачем кредитний договір №9203023. У подальшому, ТОВ «Мілоан» за договором факторингу від 28.08.2024 відступило право вимоги за кредитним договором до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 77362273 від 04.12.2021 р. У подальшому, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу від 14.06.2021 відступило право вимоги за договором позики №77362273 від 04.12.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договорами, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість: 1) за кредитним договором № 9203023 в розмірі 25617 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням; 14442 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 575 грн заборгованість за комісією за надання кредиту; 5600 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня); 2) за договором позики № 77362273 в розмірі 8300,85 грн, з яких: 3773, 6 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4527,25 грн сума заборгованості за відсотками. Всього позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами у загальному розмірі: 33\~917, 85 грн. 21 березня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 21 березня 2025 року задоволено клопотання про витребування з банківської установи доказів з АТ «Універсал Банк» щодо отримання [PERSON] грошових коштів на банківський рахуноку. Представник відповідачки адвокат Заболотна В.С. надала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позов є необґрунтованим. Позивачем не доведено, що кредитний договір було укладено з відповідачем шляхом підписання електронним цифровим підписом. Також відсутні докази, що ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти відповідачу. Платіжне доручення, надане позивачем не може вважатися таким доказом, оскільки не скріплено печаткою та підписом працівника установи банку і на ньому відсутня відмітка про зарахування кредитних коштів. ТОВ «Мілоан» мало право відкликати переказ грошових коштів в будь-який час до списання суми коштів з його рахунку. Розрахунок заборгованості не є доказом наявності чи відсутності боргу. Ані ТОВ «Мілоан» ані ТОВ «ФК «ЄАПБ» не повідомляли відповідачку про наявність прострочених платежів. Розмір відсотків у 14442 грн значно перевищує тіло кредиту і є неправомірним, оскільки нарахований непропорційно. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», такі умови договору є несправедливими, оскільки передбачають непропорційно велику суму компенсації понад 50% вартості продукції у разі невиконання зобов`язання за договором. Суд має право самостійно зменшити неустойку, та проценти річні за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 УК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення. Окрім того, до правовідносин слід застосувати позовну давність, а також позивач неправомірно нарахував пеню, від якої споживач звільняється у період воєнного стану. Представник позивача відповідь на відзив не надав. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, від представник позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, враховуючи всі наявні документи у матеріалах справи: позовну заяву з додатками, відзив на позов, відповідь на відзив, суд ухвалює рішення на підставі наявних доказів. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем, а також відповідачем докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Судом, на підставі наданих матеріалів, встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 квітня 2024 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] у якості позичальника, укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №9203023. Договір позичальницею підписано у електронній формі. У пункті 1.2 договору сторони погодили, що сума кредиту становить 5000,00 грн. Пунктом 1.3 визначено, що кредит надається на 345 днів за умови виконання позичальником графіку платежів з 15.04.2024 до 26.03.2025. Пунктом 1.5.1 встановлена комісія за надання кредиту 575,00 грн. Проценти за користування кредитом становлять за п. 1.5.2 договору 511% річних на фактичну заборгованість за кредитом та вказані у графіку платежів. У пункті 1.5.3 визначено розмір процентів за весь строк кредитування у розмірі 32334,00 грн за ставкою 876% річних від фактичного залишку кредиту. У пункті 2.1 визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на карту [NUMBER] *00. Пунктом 7.1 сторони погодили, що строк дії договору у разі, якщо зобов`язання позичальника залишаються невиконаними, договір діє до його повного виконання. У пункті 4.1 договору сторони погодили, що у разі прострочення зобов`язання позичальник к зобов`язується сплатити кредитодавцеві штраф у розмірі 700 грн за кожен випадок порушення зобов`язання зі сплати платежів, визначених графіком платежів. (а.с. 8-15) \~ \~ \~ \~ТОВ «Мілоан» 15.04.2024 перерахувало [PERSON] 5000,00 грн за договором 9203023. (а.с. 21) \~ \~ \~ \~Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 21.03.2025 [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 15.04.2024 зараховано від платника «Miloan» 5000,00 грн. (а.с. 92) \~ \~ \~ \~04 грудня 2021 року ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] уклали в електронній формі договір позики №77362273. За пунктом 1 позика перераховується на банківський рахунок позичальника. За пунктом 2.1 договору, сума позики становить 10000,00 грн строком на 29 днів, з процентною ставкою 1,99% на день. У реквізитах позичальника вказано банківський рахунок № [NUMBER] (а.с. 22) \~ \~ \~ \~Згідно відповіді АТ «УніверсалБанк» від 02.04.2025 [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 04.12.2021 надходили зарахування, у тому числі не по реквізитам, а через платіжні системи, тому у банку відсутні відомості про призначення та рахунки відправника таких нарахувань. (а.с. 80) \~ \~ \~ \~28 серпня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Мілоан» уклали договір факторингу № 28082024/2, предметом якого є право грошової вимоги, строк виконання якою настав, або настане у майбутньому до боржників, перелік яких зазначено у реєстрі боржників. (а.с. 25-27) 28.08.2024 відповідно до Витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 28082024/2 від 28.08.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором 9203023 на суму за основним зобов`язанням 5000грн, заборгованості за процентами 14442 грн, заборгованості за комісією 575 грн, заборгованості за штрафом 5600 грн, а всього 25617 грн.(а.с. 28-29) Згідно до відомості про нарахування і погашення заборгованості за кредитним договором №9203023, складеним ТОВ «Мілоан», нарахування починаються з 15.04.2025. 28.08.2024 маються записи про списання комісії за оформлення кредиту за рахунок фінансового результату 375 грн та 200 грн, списання тіла кредиту за рахунок фінансового результату 700 грн та 4300 грн, списання процентів за рахунок фінансового результату 12894 грн, та 1548 грн, списання штрафу за порушення кредиту за рахунок фінансового результату 5600 грн. (а.с. 30-31) 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали договір факторингу №14/06/21 (з додатковими угодами), предметом якого є право грошової вимоги, строк виконання якою настав, до боржників, перелік яких зазначено у реєстрі боржників. (а.с. 36-39) 20.03.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» склали акт прийому-передачі реєстру боржників №20 від 20.03.2024 за договором факторингу №14/06/21, згідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором 77362273 на суму за основним зобов`язанням 3773,60 грн, заборгованості за процентами 4527,25 грн, що разом становить 8300,85 грн. (а.с. 40-41) Згідно до розрахунку заборгованості за договором позики від 04 грудня 2021 року №77362273, заборгованість [PERSON] становить 8300,00 грн, що складається з 3773,60 грн боргу за позикою та 4527,25 грн заборгованості за відсотками (а.с. 42) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, наданими до суду доказами позивачем доведено, що 15.04.2024 року ТОВ «Мілоан» уклало із [PERSON] кредитний договір №9203023 у електронній формі та погодили основні умови договору, а також 04.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» уклало із [PERSON] кредитний договір №77362273 та погодили основні умови договору. Отримані судом від АТ «ПриватБанк» та АТ «Універсалбанк» відомості про належність відповідачці карткових рахунків № [NUMBER] та № [NUMBER] , а також зарахування на ці рахунки кредитних коштів спростовує викладену у відзиві на позов позицію відповідачки про те, що позивачем не надано доказів укладення вказаного кредитного договору та отримання кредитних коштів. Оскільки вказані у кредитних договорах карткові рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] належать [PERSON] , вона мала можливість подати до суду виписку по цим рахункам з якої б вбачалося отримання чи неотримання нею кредитних коштів. Проте, відповідачка такий доказ до суду не подала. Наявні у матеріалах справи докази укладення і пролонгації договорів факторингу, а також докази передання за цими договорами прав вимоги суд вважає належними та достатнім для підтвердження факту отримання позивачем права вимоги до [PERSON] за вказаними кредитними договорами. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до п. 1 ч.1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Позивач надав документацію, яка наявна у нього як фактора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги. Таким чином, до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права ТОВ «Мілоан» та ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»\~ щодо права вимоги до [PERSON] за кредитними договорами №9203023 від 15.04.2024 та № 77362273 від 04.12.2021. Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, а тому відхиляє викладені у відзиві на позову доводи відповідачки про те, що позивач не підтвердив переходу прав вимоги між фінансовими компаніями. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. [PERSON] не виконала свого обов`язку по своєчасному поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом. Таким чином позивач ТОВ «ЄАПБ» правомірно вимагає стягнення простроченої заборгованості з відповідачки відповідно до умов договору. Разом із цим, суд вважає, що розмір заборгованості обґрунтований не у повному обсязі у зв`язку із наступним. Що стосується стягнення з відповідачки комісії за пунктом 1.5.1 кредитного договору №9203023 від 15.04.2024 у розмірі 575 грн, суд зазначає наступне. За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії , платежі тощо за дії, які не є послугою. У даному випадку, у якості винагороди за надання кредиту, сторони погодили проценти у пункті 1.5.1 договору, що відповідає положенням ч. 1 ст. 536 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»,\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Законом встановлено можливість погодження комісії кредитодавця, за послуги, пов`язані з наданням кредиту, а не за саме надання кредиту. Винагородою за надання кредиту законодавством України являються проценти. У кредитному договорі №9203023 не зазначено, за які, пов`язані із наданням кредиту послуги, встановлено комісія у п.1.5.1. Тому, заявлена позивачем до стягнення комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, як послуга, належним чином не обґрунтована та не доведена, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають. Що стосується стягнення неустойки у розмірі 5600 грн за кредитним договором №9203023 від 15.04.2024 суд зазначає наступне. Нарахування неустойки передбачено у пункті 4.1 договору. Разом із\~цим,\~у пункті 18 Прикінцевих таперехідних положень ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан продовжувався, зокрема, з 09.05.2025 продовжено строком на 90 діб. Оскільки, законодавець на рівні ЦК України (пункти 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню), суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення з Відповідачки неустойки в розмірі 5600 грн. За цих обставин, стягненню з відповідачки за договором №9203023 від 15.04.2024 підлягає заборгованість за кредитом у розмірі 5000,00 грн та 14442 грн заборгованості за процентами, що разом становить 19442,00 грн. Щодо договору позики від 04 грудня 2021 №77362273, відповідачка не надала власного контр розрахунку, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачки заборгованість за цим договором у розмірі 8300,85 грн, яка складається з 3773,60 грн боргу за позикою та 4527,25 грн боргу за відсотками. Посилання відповідачки на необхідність застосування до правовідносин за цим договором строків позовної давності не відповідає вимогам законодавства у зв`язку із наступним. Відповідно до ст.256ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність за заявою відповідача. Окрім того, суд зазначає що у Цивільному кодексі визначено два види строків позовної давності: загальний і спеціальний (ст.ст. 257, 258 ЦК). В даному випадку, позовна заява була подана до суду 17.07.2024 року, підстав для поновлення строку суд не вбачає. Відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. Згідно із законом від 30.03.2020 №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п.12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст. ст. 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У п.12 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції закону №540-IX перелічені всі статті цього кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину. Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. В останнє, Кабінет МіністрівУкраїни постановоювід 23.12.2022р.№ 1423 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.04.2023р. Таким чином, за договором позики від 04 грудня 2021 №77362273 строк позовної давності не є пропущеним. Разом до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у розмірі 27742,85 грн (19442,00 грн за договором №9203023 від 15.04.2024 та 8300,85 грн за договором №77362273 від 04.12.2021) Статтею 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених вимог у наступних розмірах. Сума задоволених вимог 27742,85 грн складає 81,79% від 33917,85 грн. заявлених вимог. Судовий збір позивачем було сплачено у розмірі 3028,00 грн. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 81,79 % сплаченого судового збору, тобто 2476,60 грн. На підставі\~ вищевикладеного та \~

Outcome: partial