Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач ТОВ "Євро-Реконструкція", в інтересах якого діє представник Гречан Марина Василівна звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги, а саме за послуги з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 57 044,16 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 11 129,81 грн., 3 % річних у розмірі 3 133,97 грн. та судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і квартирі 5 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 23 липня 2014 року у газеті "Хрещатик" (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті "Хрещатик" 06 серпня 2014 року (№ 111 (4511). Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постаання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ "Євро-Реконструкція" 13.10.2021 року. Проте, договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачем та позивачем не був укладений, заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. Відсутність договору про надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати послуг в повному обсязі. Відповідач своєчасно з грудня 2015 року не вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з серпня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.08.2023 в сумі 57 044,16 грн., з яких 38 705,80 грн. заборгованість з централізованого опалення, 18 339,36 грн. заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання, що є підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 29). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання в якому він просить суд проводити судовий розгляд без його участі, просить задовольнити позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, викликався до суду судовою повісткою за адресою реєстрації, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і квартира 5 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198 та відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10 квітня 2014 року, за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є об`єкт господарювання з постачання теплової енергії (а.с. 14-22). Згідно з довідкою щодо підключення/відключення житлових будинків у звязку з початком та закінченням опалювального сезону за період з 2014 по 2023 роки, зазначений будинок за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про надання послуги з постачання теплової енергії у зазначений період часу (а.с. 11-13). Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , з 29.05.2019 року зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Згідно розрахунку заборгованості з теплової енергії, заборгованість відповідача з грудня 2015 року по липень 2023 року складає 38 705,80 грн., 3% річних - 2 319,31 грн. та інфляційна складова боргу - 8 070,67 грн. (а.с. 6-7). Згідно розрахунку заборгованості з постачання гарячої води, заборгованість відповідача з серпня 2017 року по липень 2023 року складає 18 338,36 грн., 3% річних - 814,66 грн. та інфляційна складова боргу - 3 059,14 грн. (а.с. 8-9). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Проте, договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачем та ТОВ "Євро-Реконструкція" не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, оскільки відповідач впродовж певного періоду споживав послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення/теплової енергії та постачання гарячої води, а тому він не звільняється від оплати послуг у повному обсязі. Частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року N 2189-VIII) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року N 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за N 630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом пунктів 18, 30 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг з постачання гарячої води та теплової енергії, які надавалися позивачем. Звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідача протягом спірного періоду не надходило. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про стягнення з нього на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме за послуги з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 57 044,16 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 11 129,81 грн., 3 % річних у розмірі 3 133,97 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved