Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 102123147. 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ « ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 66500,00 грн., з яких: 20000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 44500,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 2000,00 грн. заборгованість за комісією. Тому позивач просить суд стягнути в його користь з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати понесені ним, які складаються із судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 1514,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Покотило Ю.В. в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак на адресу суду від представника позивача надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити без його участі та без участі відповідача, позову не визнає з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву, також звертає увагу суду на те, що позивачем не надано жодного первинного документу, який би засвідчував, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договором про споживчий кредит, у поданих 12 травня 2025 року письмових поясненнях позивач визнає те, що ним не подано таких первинних документів, обґрунтовуючи це тим, що вони знаходяться у розпорядженні первісного кредитора. У відзиві представник відповідача зазначає, що як вбачається із позовної заяви, підставою для стягнення заборгованості з відповідача вказується договір про споживчий кредит № 102123147 від 18 грудня 2021 року, сторонами у якому вказано ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , згідно з умовами якого сума кредиту становить 20000,00 грн., загальним строком на 30 днів. До позовної заяви додано копію договору про споживчий кредит №102123147 від 18.12.2021 року, який не містить ні підписів [PERSON] , ні жодних позначень про електронне підписання цього договору, у тому числі за допомогою одноразового пароля на що посилається позивач. На підтвердження видачі кредиту до позовної заяви долучено копію платіжного доручення № 36778020 від 18.12.2021 року, яке не містить ні печатки, ні підпису уповноваженої особи платника. Звертає увагу на те, що платіжне доручення, копія якого долучена до позовної заяви, не відповідає зразку, наведеному у Додатку 3 до Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Правління НБУ від 06.11.2019 року, оскільки у ньому відсутні такі обов`язкові реквізити як дата одержання банком та дата проведення банком, а також підпис банку. Так само в цьому документі взагалі не вказано номер карткового рахунку, на який було переказано грошові кошти. У зв`язку із цим вказане платіжне доручення не може вважатись допустимим та достовірним доказом перерахування коштів на підставі договору №102123147 від 18.12.2021 року. Також позивачем не надано жодного первинного документу, який би свідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договором про споживчий кредит, а відповідач ці кошти отримав. Крім того, фактичні обставини справи вказують на те, що позивач, у випадку надання відповідачу кредиту, мав право на нарахування процентів за договором у розмірі , що розраховуються за ставкою 1,25% за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, який складає 30 днів, з 18.12.2021 року по 17.01.2022 року. Відсотки, нараховані поза межами цього строку до стягнення не підлягають, є іншою мірою відповідальності боржника, оскільки строк дії договору не продовжувався. З вказаних підстав просить в задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» відмовити в повному обсязі. Від представника позивача Канак М.С. на адресу суду надішли письмові пояснення, у яких вона вказує, що позивач не має змоги надати суду виписки з особового рахунку, оскільки не є Банком України, на нього дія «Положення про організацію операційної діяльності в банках України» не розповсюджується, виписки по особових рахунках клієнтів не формуються. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, якщо такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Крім того, жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з правилами надання кредиту відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписування, до суду не подано. У випадку неповного розуміння умов договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався. Відсотки за користування кредитними коштами нараховані відповідно до умов договору. Крім того представник не погоджується з вартістю правничої допомоги, зазначеної представником відповідача у відзиві, яка складає 10000,00 грн., вважає розмір правової допомоги значно завищеним, таким, що не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу \~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти: 18 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 102123147 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора, згідно з умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 20000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти від суми позики, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі (а.с.5-9). 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 16072024, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором , що стверджується договором факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року (а.с.13-14). Згідно акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному вигляді від 16 липня 2024 року за договором факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року, клієнт - ТОВ «МІЛОАН» передав, а фактор - ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників в електронному вигляді наданий на флеш- носії, у розмірі 10388 Кбайт (а.с.15). Згідно \~витягу з\~Реєстру боржників\~до Договору\~факторингу №\~16072024\~від 16\~липня 2024\~року,\~боржником є\~ [PERSON] ,\~сума заборгованості\~якого складає\~ 66500 грн.,\~з яких:\~20000\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу,\~44500\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками,\~2000\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~комісією ( а.с.16). З відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 102123147 вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 20000 грн. тіло кредиту, 44500 грн. відсотки, 2000 грн. комісія (а.с.17). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу\~передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону\~передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. За змістом\~статті 12 цього Закону\~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що кредитний договір був вчинений сторонами в електронній формі, яка відповідно до ст.207\~ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію прирівнюється до письмової форми. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитними договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. \~ \~ \~ \~Щодо договору факторингу суд зазначає наступне. Відповідно до положень статей\~512,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша\~статті 1077 ЦК України). Згідно з\~статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як було встановлено судом, 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 16072024. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі №910/11965/16. Таким чином, вказаний вище договір факторингу, є триваючим правочином. В межах строку дії вказаного договору можливе відступлення прав вимоги, в тому числі і майбутніх, але лише у разі їх визначеності, конкретності та індивідуалізації, що може бути оформлено шляхом укладення додаткових угод. Щодо відсутності доказів оплати за договором факторингу. Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження оплати за договором факторингу. Також в акті прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників відсутня кількість боржників та загальна сума заборгованості. Таким чином, позивач ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» не надало доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed