Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначає, що 17.11.2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 515 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Після шлюбу дружина змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка - [PERSON] . \~Від шлюбу подружжя має трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] відповідно). Сімейно-шлюбні відносини між подружжям припинилися через втрату взаєморозуміння, розбіжність поглядів на сімейне життя та його планування, а також щодо виховання дітей. Спільного побуту не ведуть, спільно не проживають, кожен з них живе своїм життям, відповідачка фактично має іншу родину. Діти проживають зі позивачкою, долею дітей відповідачка не цікавиться. Шлюбні стосунки не підтримуються. Позивач вважає, що сім?я з відповідачкою розпалася остаточно і не може бути відновлена. В судове засідання позивач не з`явився, у заяві зазначив прохання про розгляд справи без його участі. Відповідачка також в судове засідання не з`явився, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що з 17 листопада 2009 року сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 515, що підтверджується свідоцтвом про шлюб\~серії [NUMBER] , виданим 17 листопада 2009 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 28 квітня 2010 року, свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 20 січня 2015 року та свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 08 липня 2021 року [PERSON] та [PERSON] є батьками. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved