Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування. 15.04.2025 [PERSON] через свого представника адвоката Герасимчук О.О. звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова, через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис від 02.09.2006 № 1275, стягнення з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5\~000,00 грн.. Позовна заява мотивована тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, кожен з них має різні погляди на життя та ведення спільного господарства, що унеможливлювало сумісне проживання, та як наслідок призвело до систематичних конфліктів та непорозумінь, а у подальшому до повної відсутності будь-якої комунікації між подружжям. Спору про поділ майна немає, у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] .. Виклад позиції відповідача Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 17.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Надали до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судових засідань повідомлялася своєчасно та належним чином. Поштові відправлення повернулись до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою" та «за закінченням терміну зберігання», що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до протокольної ухвали суду від 05.06.2025, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлялася про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд розглядає справу у відсутності відповідачки та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 02.09.2006 між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, про що 02.09.2006 складено відповідний актовий запис № 1275 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу " [PERSON] ". У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, з актовим записом № 47 та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видане Харківським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, з актовим записом № 1269. Позивач у позові зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалось, основна причина розпаду сім`ї - різниця в характерах, відсутність взаєморозуміння та довіри, постійні кофлікти та недомовленості. Відповідач жодних заперечень з приводу вказаних обставин не навів. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За приписом статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 36 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. У частині першій статті 104 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим та право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу одним із подружжя гарантується державою та забороною примушування до збереження шлюбних відносин (ст. 56 СК України). Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Отже, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, позицію відповідача, який не висловив заперечень з приводу розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.\~\~ Висновки за результатами розгляду заяви З огляду на вищевикладене, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу належить до задоволення. Судовий збір Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~та стягує з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 гривень. З приводу вимог представника позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат понесених останньою за отримання професійної правничої допомоги, суд зазначає таке. Так, положеннями\~ст. 59 Конституції України\~кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою\~статті 15 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно із ч.ч. 1-6\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У разі недотримання вимог частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду такі документи: копія договіру про надання правової допомоги від 10.04.2025, копія ордеру на надання правничої допомоги від 14.04.2025 Як слідує зі змісту договору про надання правничої допомоги (п. 3.1), укладеного 10.04.2025 між [PERSON] та адвокатом Герасимчук О.О., сторони погодили, що клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 5\~000,00 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом в безготівковій формі на розрахунковий або картковий рахунок адвоката. Сторони погодили, що правова допомога полягає в здійсненні всіх видів адвокатської діяльності, зокрема (п. 1.2): - зборі та аналізі інформації, документів та матеріалів, що стосуються справи, - наданні консультацій та роз`яснень з правових питань, що стосуються справи, - складанні необхідних у справі процесуальних документів, копіюванні документів, - виконанні погоджених сторонами окремих доручень клієнта у справі, - представництві інтересів клієнта у справі. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. Суд, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, незначної складності справи (категорія сімейні спори; розлучення), принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, часом, а отже незначним часом, витраченим представником позивача на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих представником позивача послуг, а також критерію розумності їхнього розміру, вважає доцільним здійснити розподіл витрат сторони позивача на надання правової допомоги адвокатом Герасимчук О.О. у розмірі 2\~000,00 грн, що підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідача. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110,\~111,\~112 Сімейного Кодексу України\~і

Outcome: approved