Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

[PERSON] 24.03.2025 року звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачкою позивач зареєстрував 08.01.1992 р. Від подружжя немає неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося через тривалу відсутність у подружжя взаєморозуміння, а також через істотні розходження у подружжя поглядів щодо їх сімейних відносин та сімейних обов`язків з ведення спільного господарства. Станом на дату подання позовної заяви шлюбні відносини фактично остаточно припинені. З 1995 р. з відповідачем не підтримує подружніх відносин та немає наміру продовжувати сімейне життя. На переконання позивача подальше збереження шлюбу є неможливим. Спору про поділ майна подружжя станом на день подання позову немає. Просить суд винести рішення яким шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, вказав у позові про слухання справи без його участі, просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась судовою повісткою за адресою зазначеною в позовній заяві та через оголошенням на сайті суду в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не подала. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без її участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в позовній заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 08.01.1992 р. у виконавчому комітеті Устянської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя сторін не склалося. В зв`язку із різними характерами та різними поглядами на життя в сім`ї часто виникали сварки та непорозуміння в зв`язку із чим сторони припинили шлюбні відносини, починаючи з 1995 року подружжя фактично не підтримує подружніх стосунків. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилами ст. ст.\~110,\~114 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . Згідно ст.55 Сімейного кодексу України\~подружжя зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. За змістом ст. ст.\~24\~ч. 1,\~104\~ч. 2,\~110\~ч. 1,\~112 Сімейного кодексу України, ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Звертаючись до суду із позовом, позивач вказував, що не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя призвело до їх фактичного припинення. Позивач вважає збереження вказаного шлюбу неможливим. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, позивач заперечує проти поновлення шлюбних відносин з відповідачкою що свідчить про наявність підстав для розірвання шлюбу відповідно до вимог статей\~24,\~56 СК України. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому підстав для збереження \~сім`ї немає.

Outcome: approved