Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2014 року. Шлюб зареєстровано 25.02.2014 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Новоархангельского району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис про укладення шлюбу №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоархангельського районного управління юстиції у Кіровоградській області. Протягом останнього часу проживання стосунки між подружжям розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Вже тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб - розпався та має лише формальний характер. Відповідачка проживає у іншому населеному пункті окремо від позивача та їх спільної дитини. З 2021 року позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, що може підтвердити сама відповідачка, а в разі заперечення нею вказаних обставин - свідки. Спроби примиритися між подружжям свого результату не принесли, останнє спілкування з відповідачем виявилися безрезультатними, сімейні стосунки не відновилися, шлюб остаточно припинив своє існування. Тому позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Майнового спору між подружжям на даний час не виникає. Шлюб розривають сторони вперше. Позивач просить суд не надавати сторонам строк на примирення та розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачкою, а також стягнути на його користь з відповідачки сплачений судовий збір/а.с.1-3/. Розгляд справи відповідно до ухвали від 09.05.2025 року про відкриття провадження у справі проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін /а.с.17-20/. Позивач в судове засідання не з`явився, телефонограмою повідомив суд про неможливість явки в судове засідання, тому розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, строк на примирення просив не надавати. Відповідачка в судове засідання не з`явився, телефонограмою повідомила суд про неможливість явки в судове засідання, тому розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, строк на примирення просила не надавати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається, 25 лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Торговицької сільської ради Новоархангельского району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис №3/а.с.9/. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] /а.с.10/. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідача у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved