Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення заробітної плати, який мотивує тим, що 22.02.2024 [PERSON] було прийнято на роботу до ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ». 31.12.2024 [PERSON] звільнено з товариства у зв`язку зі скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України, останнім часом виплачувалася заробітна плата не регулярно, а згодом перестали платити. Внаслідок чого станом на день звільнення утворилася заборгованість в сумі 32355,50 грн., яку виплатити [PERSON] відмовилися. Просить суд стягнути з ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 32355,50 грн. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ» відзиву на позов не надав. Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.\~ст. 12, 13, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22.02.2024 позивач був прийнятий на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ» на посаду молодшого оператора заправних станції, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-10). 31.12.2024 на підставі наказу №444-К/С, трудові відносини між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ» були припинені у відповідності до п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням посади внаслідок скорочення чисельності штату (а.с.10). У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Так, в день звільнення позивачу ТОВ «ВЄГАРТ ОІЛ» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ» від 13.05.2025 №59 вбачається, що станом на 13.05.2025 заборгованість [PERSON] за період 01.11.2024 по 31.12.2024 складає 32355,50 грн. (а.с.11). Доказів на спростування доводів позивача (зокрема відсутності заборгованості по заробітній платі чи наявність у меншому розмірі) відповідачем не надано, у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не надано. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЄГАРТ ОІЛ» на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 32355,50 грн. Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, на підставі ч. 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про стягнення заробітної плати.

Outcome: approved