Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно абонентського номеру споживача № [NUMBER] відкритого на КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради на ім`я [PERSON] , останній являється споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються КП «Прилукитепловодопостачання» за адресою: [ADDRESS] . Станом на 01.01.2025 за відповідачем утворилася заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги у розмірі 46\~523,79 грн. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, яке відкладено до 14 травня 2025 року. Згідно поданого відзиву на позовну заяву представник відповідача адвокат Чутченко С.О. позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідач не проживав і не проживає за даною адресою та подавав заяви про відключення від централізованого опалення. Протягом періоду, за який нараховано спірну заборгованість, відповідач та члени його сім`ї фактично не проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно, послуга з централізованого опалення відповідачем фактично не споживалася. Довідка №1888 від 10.09.2020 підтверджує реєстрацію позивача, але не факт проживання. Пунктом 12 частини 1 статті 7 Закону про ЖКП прямо передбачено право споживача у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання. Бажаючи реалізувати це право у зв`язку з непроживанням та відсутністю потреби в послузі, позивач звернувся до позивача письмовими заявами від 10.09.2020 (вх. №1373) та 22.09.2020 (вх. №1657) з проханням розглянути питання відключення його квартири від мереж. Таким чином, відповідач вчинив активні дії, спрямовані на припинення договірних відносин у частині отримання послуги теплопостачання, повідомивши про це Виконавця у встановленому порядку. У листі Виконавчого комітету Прилуцької міської ради підтверджено, що у житловому будинку [ADDRESS] вже відключено від мереж ЦО та ПГВ 29 квартир. Це є прямим доказом наявності технічної можливості для індивідуального відключення в даному конкретному будинку, оскільки такі відключення вже проводились раніше. Право споживача відмовитись від отримання послуги централізованого опалення та відключити свою квартиру від відповідних мереж передбачено чинним законодавством (ст.7 Закону про ЖКП, Порядок №169). Важливою умовою проведення робіт з відключення є їх виконання у міжопалювальний період. Зокрема, згідно з розділом V пунктом 1 Порядку №169, роботи з відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюються у міжопалювальний період не пізніше ніж 01 жовтня. Заяви відповідача про відключення датовані 10 та 22 вересня 2020 року, тобто були подані саме в міжопалювальний період та з дотриманням строків, що дозволяли Позивачу організувати та провести роботи з відключення до початку опалювального сезону 2020-2021 років. Отже, з боку Відповідача були дотримані всі процедурні вимоги щодо ініціювання відключення, включаючи сезонність робіт. Крім того, бездіяльність Позивача щодо заяви про відключення є протиправною. Позивач, отримавши заяви відповідача у вересні 2020 року (подані у належний міжопалювальний період), та маючи підтверджену технічну можливість, протиправно не вчинив жодних дій для розгляду питання по суті та здійснення відключення квартири від мереж ЦО. Така бездіяльність є порушенням зобов`язань Позивача як виконавця послуг (статті 526, 610 ЦК України, ст.10 Закону про ЖКП). Судова практика послідовно розмежовує випадки самовільного відключення від мереж ЦО, яке не звільняє від оплати (Постанова ВС від 19.08.2019 у справі №226/1437/16-ц), та ситуації, коли споживач діє у межах встановленої законом процедури для відмови від послуги. Подання заяви про відключення є саме такою дією в межах процедури. Ігнорування Виконавцем такої заяви та продовження нарахувань за послугу, від якої споживач намагається відмовитись за наявності технічної можливості та дотримання умов (зокрема, подання заяви у міжопалювальний період), суперечить принципам належного виконання зобов`язань та праву споживача не оплачувати фактично не спожиту та небажану послугу. У випадках, коли відключення здійснюється належним чином, суди визнають підстави для припинення нарахувань з моменту такого відключення. У Позивача був обов`язок відключити квартиру від опалення через несплату боргу. Навіть якщо припустити наявність заборгованості (що заперечується в частині опалення), Позивач мав передбачене законом право реагувати на несплату. Відповідно до частини 4 статті 26 Закону про ЖКП, у разі несплати або оплати не в повному обсязі за спожиті комунальні послуги (крім певних виключень), виконавець має право обмежити (припинити) надання відповідної послуги боржнику, попередивши його про це не менш як за 30 днів. Хоча існують обмеження щодо припинення постачання тепла в опалювальний період, Позивач мав можливість ініціювати цю процедуру щодо послуги опалення поза опалювальним сезоном у зв`язку з накопиченням боргу (згідно з його ж розрахунками), що збігалося б із бажанням відповідача відключитися від послуги. Однак Позивач не скористався і цим правом, продовжуючи нараховувати плату за послугу, яку позивач не споживав і від якої просив її відключити. Це додатково свідчить про те, що накопичення боргу за опалення є наслідком саме бездіяльності та небажання Позивача врегулювати ситуацію будь-яким із передбачених законом шляхів. Заборгованість яку просить стягнути Позивач фактично є збитками, які завдані Відповідачу у наслідок бездіяльності Позивача. Оплата комунальних послуг здійснюється за фактично спожитий обсяг (ст. 8 Закону про ЖКП). Після подання заяв про відключення у встановлений міжопалювальний період та спливу розумного строку для їх розгляду Позивачем (орієнтовно, з 01.10.2020 р.), позивач не може вважатися споживачем послуги ЦО у розумінні закону, оскільки він висловив чітке волевиявлення на відмову від неї, яке Позивач протиправно проігнорував. Продовження нарахування плати за теплопостачання Позивачем після вересня 2020 року є безпідставним. Аналіз розрахунків, наданих Позивачем до позову підтверджує, що сума 46\~523,79 грн. включає значну частку саме таких безпідставних нарахувань за опалення. У даній справі Позивач (Виконавець), всупереч вимогам ст.10 Закону "Про ЖКП" (щодо обов`язку реагувати на звернення споживачів) та ст. 526 ЦК України (щодо належного виконання зобов`язання), допустив протиправну бездіяльність, не розглянувши заяви Відповідача про відключення від ЦО та не здійснивши таке відключення за наявності технічної можливості та подання заяви у належний строк (міжопалювальний період). Прямим і безпосереднім наслідком цієї протиправної бездіяльності стало продовження нарахування плати за послугу централізованого опалення, від якої Відповідач явно, своєчасно та належним чином відмовився. Таким чином, сума, яку Позивач визначає у позові як "заборгованість" за опалення, нарахована після жовтня 2020 року, втратила ознаки боргового зобов`язання Відповідача за спожиту послугу в розумінні ст. 509 ЦК України (оскільки послуга не споживалася і від неї була заявлена відмова). Натомість, ця сума набула ознак прямих збитків (реальних втрат) Відповідача, які виникли виключно через протиправну бездіяльність Позивача. Порушивши свої зобов`язання щодо розгляду заяви та здійснення відключення. Позивач фактично нав`язав Відповідачу фінансовий тягар у вигляді цих безпідставних нарахувань. Відповідно до ст. 22, 611, 623, 1166 К України, відповідальність за такі збитки має нести особа, яка їх завдала, тобто Позивач. Вимога Позивача про стягнення цих коштів є, по суті, спробою перекласти на Відповідача відповідальність за власну протиправну бездіяльність. Враховуючи викладене, вважає, що Позивач не довів належними та допустимими доказами факт правомірного надання відповідачу послуги з централізованого опалення після звернення відповідача про відключення у спосіб, що породжує обов`язок її оплати, а також не спростував наявність технічної можливості для відключення та факт звернення відповідача з відповідними заявами у передбачений законодавством період та спосіб. Натомість, матеріали справи свідчать про протиправну бездіяльність Позивача, що призвела до штучного накопичення суми, яка по своїй суті є збитками Відповідача, а не його боргом. Тому відповідач просить визнати необґрунтованими нарахування КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради за послугу централізованого опалення (теплопостачання) на особовий рахунок [PERSON] за період з 01 жовтня 2020 року по дату ухвалення рішення у справі. Відмовити КП «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також стягнути позивача на користь відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15\~000 грн. Згідно поданої відповіді на відзив представник позивача Трепаченко А.М. зазначає наступне. Щодо користування відповідачем житлово-комунальними послугами, зокрема послугами з постачання теплової енергії зазначає, що п.6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачу надано право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договору про надання комунальних послуг. Тобто, у відповідача відсуне право на зменшення розміру плати за надану послугу з постачання теплової енергії у разі не проживання у квартирі. Проте, доказів щодо ненадання, надання не в повному обсязі або зниження якості послуг з постачання теплової енергії матеріали справи не містять. Щодо відключення квартири відповідача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Станом на 10.12.2017 (дата набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги») у будинку [ADDRESS] було відключено від мереж ЦО і ГВП 29 квартир зі 100, що становить 29 % та є менше половини. Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року №169 (надалі - Порядок 169). Відповідно до якого, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника. Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб?єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги. Доказів відключення квартири від мереж ЦО і ГВП у встановленому порядку, відповідачем до матеріалів справи не надано. Посилання відповідача на подані до КП «Прилукитепловодопостачання» заяви про відключення квартири є необґрунтованим, оскільки подання таких суперечить встановленому порядку відключення. Щодо відключення квартири відповідача від мереж ЦО і ГВП за заборгованість. Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу електричної енергії та природного газу) має право обмежити (припинити) надання відповідної комунальної послуги її споживачу незалежно від обраної моделі організації договірних відносин у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця. Таке попередження надсилається споживачу не раніше наступного робочого дня після спливу граничного строку оплати комунальної послуги, визначеного законодавством та/або договором про надання відповідної комунальної послуги. Отже, припинення надання послуги у разі наявності заборгованості є правом, а не обов`язком позивача. Щодо наявності договірних відносин між сторонами. Згідно ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до пункту 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830, фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статей 10 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця). 13 жовтня 2021 року підприємством було опубліковано публічний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії на сайті підприємства (http://www.teplowodo.com.ua). Тобто, починаючи з 13 грудня 2021 року між сторонами укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Крім того, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Щодо обов`язку відповідача сплачувати за житлово-комунальні послуги. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 41 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої зави просить розглядати справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно поданої зави просить розглядати справу за його відсутності. Щодо позовних вимог позивача заперечує в повному обсязі, просить врахувати подані його представником докази. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні\~у справі\~докази та\~вивчивши всі\~матеріали справи,\~суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як зазначено у ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Крім того, рішенням Конституційного Суду від 09 липня 2002 року за №15-рп/2002, визначено, що кожна особа має вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, а тому така можливість не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.04.2025 за №422896929, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.08.2020, є власником квартири [ADDRESS] (а.с.30, зворот). Згідно взаєморозрахунку по абоненту № [ADDRESS] , відкритого КП «Прилукитепловодопостачання» на ім`я [PERSON] , за період з 01 грудня 2020 року по 30 листопада 2021 року, заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги становить 46\~523 грн. 79 коп. (а.с.4-17). Згідно копії заяв від 10.09.2020 та 22.09.2020 вбачається, що [PERSON] звертався до директора КП «ПТВП» із заявою про відключення теплопостачання, до початку опалювального сезону, за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю проживаючих за цією адресою. Проте, листом від 10.09.2020 та 25.09.2020 КП «Прилукитепловодопостачання» було відмовлено, оскільки відмовитися від послуги централізованого опалення можливо лише в порядку визначеному наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 №169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води», іншого чинним законодавством України не передбачено. Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Зокрема, відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до пункту 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830, фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статей 10 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця). 13 жовтня 2021 року підприємством було опубліковано публічний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії на сайті підприємства (http://www.teplowodo.com.ua). Тобто, починаючи з 13 грудня 2021 року між сторонами укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Крім того, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (Відповідача) від оплати послуг у повному обсязі. Вказана позиція повністю співпадає з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 15.03.2018р. у справі № 401/710/15-ц, в Постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі № 216/5756/15-ц, в Постанові Верховного Суду від 10.12.2018р. у справі № 638/11034/15-ц та в Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013р. у справі №6-59цс13. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст. 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Суд зазначає, що позивач не звертався до органу самоврядування з письмовою заявою для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП квартири та вищезазначена квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення з додержанням\~вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж центрального опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів центрального теплопостачання, затвердженого Наказом №4 від 22.11.2006 Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України (та Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом №169 від 26.07.2019 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України). Відповідач, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі, тому у відповідача відсутнє право на зменшення розміру плати за надану послугу з постачання теплової енергії у разі не проживання у квартирі. Частиною 1 статті 322\~ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526-527 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що [PERSON] будучи власником та споживачем послуг КП «Прилукитепловодопостачання» в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , не виконує свої зобов`язання щодо своєчасного внесення коштів за оплату наданих житлово-комунальних послуг, в результаті чого за період з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2025 року включно, за ним утворилася заборгованість в розмірі 46\~523 грн. 79 коп. та враховуючи, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів щодо здійснення ним платежів в рахунок виконання зобов`язань за вказаним особовим рахунком, як і не надано докази, що не отримує житлово-комунальні послуги, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості на користь КП «Прилукитепловодопостачання» беззаперечно підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3 028,00 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду. На підставі наведеного та ст.526, 527, 611, 612, ЦК України, ст.162 Житлового кодексу України, ст.1, 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved