Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

23.05.2024 позивач [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що вона з 2010 року перебувала у фактично шлюбних відносинах з [PERSON] . Від даних стосунків мають сина [PERSON] , [INFO] . 24 лютого 2022 року, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, указом Президента України №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і нині. 16.06.2022 [INFO] [PERSON] призвано по мобілізації на військову службу, яку в подальшому він проходив у військовій частині [NUMBER] . [INFO] [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, у районі с. Кліщіївка, Донецької області. 31.07.2023 позивач [PERSON] звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] , померлого [INFO] . На адвокатський запит представника позивача, листом [INFO] від 08.09.2023 було повідомлено, що після доведення позивачем [PERSON] за рішенням суду факту її проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем [PERSON] , перебування у нього на отриманні, вона матиме право на соціально-правові гарантії, передбачені чинним законодавством та надано рекомендацію звернутися до суду для вирішення цього питання. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2010 року по 16.12.2022. 13.09.2024 представник відповідача [INFO] подав клопотання в якому зокрема просив розгляд справи здійснювати за його відсутності за наявними в матеріалах справи документами (а.с.34-39). 14.08.2024 від представника відповідача Міністерства оборони України Вологжаніної О.Д. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона проти позовних вимог заперечує, вказує, що заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки позовна заява про встановлення факту спільного сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу пов`язана з визнанням права на виплати, передбачені законодавством про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, компенсації та гарантії тому дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, зазначає, що навіть у разі наявності фактичних відносин між позивачем [PERSON] та загиблим військовослужбовцем, це не є підставою стверджувати, що були сімейні відносини, а тому позивач на даний час не входить до числа осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.41-46). 20.11.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Страхом В.О. наданий відзив на позовну заяву в якому проти позовних вимог заперечує, вказує, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] задовго до його смерті припинили будь-які шлюбні відносини. Вони не підтримували жодного емоційного чи юридичного зв`язку, характерного для сімейного життя, сторони не вели спільного побуту та не проживали разом. Це свідчить про повну відсутність спільного життя, яке є необхідною умовою для визнання існування сімейних відносин між двома людьми. Жодних прав і обов`язків між позивачем і померлим не існувало. Вони не несли відповідальності один перед одним у жодному аспекті, що могло б свідчити про продовження сімейних відносин. Сторони не мали жодного спільного майна, фінансових зобов`язань або спільних проектів. Їхнє життя було повністю відокремлене, що є ключовим доказом відсутності сімейних стосунків. Контакти [PERSON] зі спільною дитиною не свідчать про відновлення або існування сімейних відносин саме із позивачем. Це було виключно виконанням батьківських обов`язків, що не пов`язано із відносинами між батьками дитини. Позивач не надала необхідних належних та допустимих доказів спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю (а.с.91-95). В судовому засіданні сторони надали аналогічні пояснення, що викладені ними у позовній заяві та відзиві на позовну заяву. Відповідь на відзив на позовну заяву позивачем та її представником не надано. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 16.06.2022 [INFO] [PERSON] призваний по мобілізації на військову службу. [INFO] [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання (а.с.10, 11). Звернувшись із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] , померлого [INFO] , позивачу [PERSON] було відмовлено у призначенні допомоги через відсутність підтвердженого факту її проживання однією сім`єю із загиблим та перебування у нього на отриманні (а.с.9). Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначеного право кожного в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 дійшла висновку, що справи про встановлення факту проживання однією сім?єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень. Таким чином, суд відхиляє доводи представника відповідача Міністерства оборони України про необхідність розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства. Крім того суд вказує на те, що [PERSON] вже зверталися за захистом свого права до суду адміністративної юрисдицції, та в відкритті проваджені в адміністративній справі було відмовлено (а.с.127-128). Залишена була без розгляду судом і заява [PERSON] про встановлення вказаного факту в порядку окремого провадження, ухвалою суду від 01.04.2024 р. (а.с.8.) Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі №204/6931/20 вказано, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16. Тобто, із викладеного вбачається, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу слід враховувати сукупність всіх обставин та наданих доказів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. На підтвердження факту свого проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2010 року по 16.12.2022, позивачем [PERSON] надані наступні докази: - свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого є позивач [PERSON] та [PERSON] , померлий [INFO] (а.с.11); - Акт №63 від 27.09.2023, згідно якого депутат Лозуватської сільської ради Панченко Л.В., свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача [PERSON] , встановили, що остання та [PERSON] , померлий [INFO] , проживали в будинку [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, в тому числі оплачували комунальні послуги та поточні витрати, а також разом виховували сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12); - довідка першого заступника сільського голови Лозуватської сільської ради Криворізького р-н. Дніпропетровської області №3590/0/2-23 від 28.09.2023, згідно якої позивач [PERSON] проживала з громадянським чоловіком [PERSON] та їх сином [PERSON] , [INFO] , в будинку [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, в тому числі оплачували комунальні послуги та поточні витрати (а.с12); - фотографії за тривалий проміжок часу, а саме на яких зображені разом [PERSON] та [PERSON] з моменту виписки [PERSON] з лікарні після народження сина [PERSON] , а також їх фотографії в період проходження [PERSON] військової служби (а.с.13-15); - довідка ТВО командира військової частини [NUMBER] від 29.01.2023 в якій членами сім`ї [PERSON] , померлого [INFO] , зазначені позивач [PERSON] та [PERSON] (а.с.116). Крім того, представником позивача були надані й інші докази на підтвердження заявленої позовної вимоги в судових дебетах, але враховуючи неналежну стадію судового процесу для долучення цих доказів, судом було відмовлено в долучені їх до матеріалів справи. Також, в судовому засіданні були допитані свідки. Так свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою загиблого пояснила що [PERSON] з [PERSON] були родиною, проживали спільно з 2010 року до загибелі [PERSON] , вели спільне господарство, спільно здійснювали покупки. Вони з [PERSON] росли разом, батько покинув їх в 12 річному віці, життям дітей взагалі не цікавився. Проживаючи в с.Лозуватка вона спілкувалася з родиною [PERSON] майже щонеділі, в подружжя були плани, вони збудували сарай, будували ванну кімнату. За браком коштів [PERSON] на початку 2022 р. поїхав на заробітки у Львівську області де і був призваний до лав Збройних сил України. Перебуваючи тиждень у відпустці [PERSON] приїхав та проживав з родиною, а весь час коли [PERSON] був на заробітках та в ЗСУ він переводив грошові кошти [PERSON] . Згідно пояснень свідка [PERSON] , яка займає посаду начальника служби у справах дітей Лозуватьської сільської ради, то її кабінет знаходиться поряд кабінетом бібліотекаря де працювала [PERSON] . [PERSON] , коли був вільний від роботи, постійно приходив з сином [PERSON] до неї на роботу. Після загибелі батька вона спілкувалася з [PERSON] , та в дитини дуже погіршився психічний стан, погіршилось навчання, він став пригніченим. Вдома в [PERSON] вона не була, але знає, що подружжя були однією родиною. Свідок [PERSON] фельдшер лікарні пояснила, що з народження [PERSON] - [PERSON] займався його вихованням, проживаючи разом з дитиною та його матір"ю. Коли дитина підросла, [PERSON] зробив у дворі спортивний майданчик, де займався з дитиною, ходив з сином на риболовлю, то син [PERSON] був дуже привязаний до батька. Коли вона була в них дома по роботі, то бачила, що подружжя робило ремонт в літій кухні, знає що [PERSON] виїжджав на заробітки за кордон. Свідок [PERSON] пояснила, що вони як сусіди, з [PERSON] , мають дітей одного віку, часто спілкувалися, та були один в одного в гостях. [PERSON] з [PERSON] проживали весь час спільно, робили все разом по господарству, придбали пральну машину, хлібопічку, велосипед. Як свідок була опитана сама позивач [PERSON] яка дала пояснення аналогічні поясненням інших свідків, та фактам викладеним в позовній заяві. Вказані пояснення свідків цілком узгоджуються з інформацією, що міститься в наданих позивачем доказах, а тому ставити їх під сумнів суд не вбачає підстав. Відповідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, суд вважає, що надані позивачем [PERSON] письмові докази та пояснення свідків в своїй сукупності підтверджують факт проживання [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2010 року по 16.12.2022, зазначені докази суд вважає належними, допустимими достовірними та достатніми, а тому позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовної заяви, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON] , [INFO] та Міністерства оборони України, з кожного по 322,97 грн. судового збору на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved