Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 30047,86 грн. з яких:,10000 грн. тіло кредиту, проценти за користування кредитом 18620 грн., 3 % річних в розмірі 1427,86 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача зазначив, що 31.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5467564 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого, позичальник отримав кредит у розмірі 10000 грн. шляхом переказу коштів на платіжну картку строком на 30 днів, зі сплатою 1,90% на день від суми кредиту за кожний день користування кредитом в межах строку кредиту, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику. Договір укладався дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, в строки визначені договором, кредит не повернув, відсотки за користування кредитними коштами не сплатив. 19.06.2023 р. ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 19.06/23-Ф, за яким останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором. Звертаючись до суду, представник позивача просив суд стягнути з відповідача суму простроченої заборгованості у розмірі 30047,86 грн. з яких: 10000 грн. тіло кредиту, проценти за користування кредитом 18620 грн., 3 % річних в розмірі 1427,86 грн. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5467564 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого, позичальник отримав кредит у розмірі 10000 грн. шляхом переказу коштів на платіжну картку строком на 30 днів, зі сплатою 1,90% на день від суми кредиту за кожний день користування кредитом в межах строку кредиту, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно повернути кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Договір № 5467564 про надання кредиту було підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «М157937». Підписуючи цей договір, споживач підтвердив, що з укладенням цього договору йому в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана відповідно дост.9 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно дост.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»розміщена на Веб-сайті. Позичальник ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику. Судом встановлено, що 31.01.2022 р. позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора «М157937» був підписаний Додаток № 1 до договору № 5467564 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача» та Паспорт споживчого кредиту, з підписанням яких відповідач був ознайомлений та погодився з загальною вартістю кредиту, порядком та сумами платежів. Згідно п.2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Згідно довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 22.06.2023 року надання грошових коштів позичальнику [PERSON] відбулось шляхом перерахування на банківську карту № [NUMBER] в розмірі 10000 грн. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03.09.2015 р., який набрав чинності 30.09.2015 р. на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~статті 3 вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст.12 цього Законує оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомуст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомуст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6ст. 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону № 675-VIII). Без отримання листа на адресу електронної пошти і sms-повідомлення, без здійснення входу на Веб-сайт ТОВ «Авентус Україна», реєстрації в особистому кабінеті за допомогою логіна і пароля, договір про надання кредиту № 5467564 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем не був би укладений, а тому суд вважає, що укладення договору про надання споживчого кредиту у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позичальника, цей правочин відповідно д оЗакону України «Про електронну комерцію»вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а відповідачем в свою чергу, суду не надано доказів здійснення дій, які сприяли б укладенню договору не ним особисто. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19. В абзаці другому ч. 2ст. 639 ЦК України\~визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України). Отже, договір про надання споживчого кредиту № 5467564 від 31.01.2022 р. було укладено сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимогиЗакону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогамЗакону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 19.06.2023 р. ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу № 19.06/23-Ф, за яким останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором Згідно з ч. 1ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором № 5467564 від 31.01.2022 р. станом на 18.06.2023 року у розмірі 30047,86 грн. з яких:,10000 грн. тіло кредиту, проценти за користування кредитом 18620 грн., 3 % річних в розмірі 1427,86 грн. Під час розгляду справи факти наявності непогашеної заборгованості та її розміру не були спростовані відповідачем письмовими доказами на підтвердження часткового або повного погашення боргу, а отже позивач, який набув права вимоги за договором факторингу, має право вимагати стягнення даної суми заборгованості. За такого суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 28620 грн. з яких: 10000 тіло кредиту, проценти за користування кредитом 18620 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на корись 3 % річних в розмірі 1427,86 грн. то суд зазначає наступне. Так позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 01.10.2022 року по 30.05.2024 року. Згідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Позивачем не враховано вищевказаних\~перехідних положень ЦК України\~та протиправно здійснено розрахунок 3% річних за період з жовтня 2022 року по травень 2024 року, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 28620 грн. з яких: 10000 тіло кредиту, проценти за користування кредитом 18620 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 133ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Із положень ч.ч. 1-4ст.137 ЦПК України, слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. суду надано копії: договору про надання правової допомоги від 07 липня 2022 р. № 07/07-2022, який було укладено між адвокатом Крюковою М.В. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», рахунок на оплату по замовленню №30/05 від 30 травня 2024 року, платіжну інструкцію № 6936 від 30 травня 2024 року про сплату гонорару у розмірі 10000 грн. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 9525 грн. У відповідності до положень\~ст.141 ЦПК України\~та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 2307,34 грн.

Outcome: partial