Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувало кримінальне провадження №1-кп/756/555/23, ун. №756/8416/21 по обвинуваченню [PERSON] за ч. 2 ст. 121 КК України. В кримінальному провадженні представником потерпілих [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. 02.06.2023 року за наслідками розгляду кримінального провадження ухвалено вирок, яким одночасно було вирішено цивільний позов. Вироком Оболонського районного суду міста Києва у справі №1-кп/756/555/23, ун. №756/8416/21 від 02 червня 2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, з позбавленням військового звання «штаб-сержант». Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва у справі №1-кп/756/555/23, ун. №756/8416/21 від 12.06.2024 заяву представника потерпілих [PERSON] задоволено та виправлено описку, яка допущена у вироку Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року у відношенні [PERSON] , а саме: у резолютивній частині вироку вказано: «Цивільний позов потерпілого [PERSON] задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди 200 000 грн. Цивільний позов потерпілого [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди витрати на лікування у сумі 187 150, 27 гривень». В решті вирок залишено без змін. Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.07.2024 вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2023 року, ухвалений щодо [PERSON] скасовано в частині вирішення цивільного позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок суду залишено без змін. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] 10.12.2020 року у період часу з 01 години 10 хвилин до 02 години 00 хвилин, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Служби Безпеки України, перебуваючи в холі 9 поверху за адресою: [ADDRESS] наблизився до [PERSON] розмахуючи невстановленим тупим предметом, умисно наніс йому не менше одного удару в ліву тім`яно - потиличну область голови, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження. 10.12.2020 року відносно [PERSON] , відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.121 КК України, вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. У зв`язку з заподіяним тілесним ушкодженнями [PERSON] був доставлений у відділення нейрохірургії Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Києва де перебував на лікуванні з 10.12.2020 по 15.02.2021 - день смерті. 28.05.2021 кримінальне правопорушення, вчинене [PERSON] , перекваліфіковано з ч.1 ст. 121 КК України, на ч.2 ст. 121 КК України, тобто нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого. Витрати на лікування та поховання [PERSON] взяв на себе [PERSON] -рідний брат потерпілого. За час перебування потерпілого у відділенні нейрохірургії Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Києва складають: 138563,07 грн., а витрати на поховання 36 587,20 грн. Позивач [PERSON] є батьком потерпілого та зазнав моральних страждань за час перебування сина на лікуванні та внаслідок його смерті, яка полягає в тому, що батько разом із сім`єю пережив і продовжує переживати сильні душевні страждання, завдані каліцтвом та смертю сина. Це призвело до значного погіршення психічного стану, адже передчасна смерть сина, є подією, що не може не залишити сліду в душі. Позивач тривалий час перебував у стані депресії, намагався відійти від реальності та забути про болючу втрату. Однак, біль та страждання повертаються знову й знову. Смерть сина для нього та всієї родини стала важкою та непоправною втратою. З моменту трагедії він постійно переживає моральні страждання. Його не покидає відчуття власної безпорадності, що не зміг в потрібний час захистити свого сина. Моральну шкоду від отриманих страждань [PERSON] оцінив у 600 000 грн. В зв`язку з вищезазначеним, позивачі просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 187 150,27 грн. - матеріальної шкоди завданої злочином, на користь [PERSON] 600 000 грн. - моральної шкоди. Представник позивачів звернувся до суду із заявою, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності позивачів і їхнього представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Надаючи свої пояснення суду, [PERSON] пояснив, що бійка між братом і [PERSON] трапилося вночі. Від матері йому стало відомо, що брат в лікарні, де він пробув близько 2 місяців, до тями не приходив. Весь цей час мама була постійно біля нього, доглядала його. Про смерть брата дізнався від лікаря. Брат похоронений у м.Вишгород. Всі витрати по лікуванню та похованню брата він взяв на себе. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечивши проти відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 187 150,27 грн. Заявлений до стягнення розмір моральної шкоди вважають завеликим, враховуючи обставини подій та поведінки потерпілого. Звертали увагу суду на те, що досудове розслідування та судовий розгляд кримінального провадження є неповним, оскільки матеріали справи не містили медичної документації [PERSON] , їх клопотання про призначення експертизи щодо тілесних ушкоджень безпідставно залишено без задоволення. Крім того, у судових дебатах представник відповідача звернув увагу суду на принцип «заборони повороту до гіршого», застосовуючи який до цієї справи суд не може стягнути відшкодування моральної шкоди більше 200 000 грн, які були стягнуті судом при вирішенні кримінальної справи. Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, судом встановлено наступне. В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувало кримінальне провадження №1-кп/756/555/23, ун. №756/8416/21 по обвинуваченню [PERSON] за ч. 2 ст. 121 КК України. В кримінальному провадженні представником потерпілих [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. 02.06.2023 року за наслідками розгляду кримінального провадження ухвалено вирок, яким одночасно було вирішено цивільний позов. Вироком Оболонського районного суду міста Києва у справі №1-кп/756/555/23, ун. №756/8416/21 від 02 червня 2023 року [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, з позбавленням військового звання «штаб-сержант». Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва у справі №1-кп/756/555/23, ун. №756/8416/21 від 12.06.2024 заяву представника потерпілих [PERSON] задоволено та виправлено описку, яка допущена у вироку Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року у відношенні [PERSON] , а саме: у резолютивній частині вироку вказано: «Цивільний позов потерпілого [PERSON] задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди 200 000 грн. Цивільний позов потерпілого [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди витрати на лікування у сумі 187 150, 27 гривень». В решті вирок залишено без змін. Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.07.2024 вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2023 року, ухвалений щодо [PERSON] скасовано в частині вирішення цивільного позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в іншій частині, де [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому за цим Законом покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з позбавленням, на підставі ст. 54 КК України, військового звання «штаб-сержант» залишено без змін. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 та п.8 і 9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В силу ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. За вироком суду [PERSON] визнано винуватим у тому, що він 10.12.2020, у період часу з 01 год. 10 хв. до 02 год. 00 хв., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, вийшов на сходову клітку 9-го поверху будинку [ADDRESS] , де побачив [PERSON] та [PERSON] , які на підвіконні вживали алкогольні напої. [PERSON] , використовуючи нецензурну лайку, зробив зауваження вказаним особам та висловив їм вимогу покинути сходову клітку. На цьому ґрунті між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виник словесний конфлікт, під час якого у [PERSON] виник злочинний умисел, направлений на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, [PERSON] зайшов до квартири №126 , де він проживав, взяв невстановлений слідством тупий предмет, та повернувшись на сходову клітку 9 поверху будинку № 2-Д , умисно наніс невстановленим слідством тупим предметом [PERSON] один удар в ліву тім`яно-потиличну область голови, унаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, проявами якої стали крововиливи в м`які тканини лівої бічної поверхні голови, вдавлений осколковий перелом кісток склепіння черепа в лівій скронево-тім`яній області, забій головного мозку в лівій тім`яно-скроневий області та епідуральна гематома зліва в об`ємі 150 куб.см., які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] [INFO] помер у лікарні. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Ті обставини, що [PERSON] є рідним братом померлого [PERSON] , а позивач [PERSON] батьком визнаються відповідачем, тому в силу положень ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Позивачем [PERSON] приєднано до матеріалів цивільного позову медичну документацію, платіжні документи, які свідчать про самостійне понесення ним витрат на оплату лікування брата [PERSON] , витрат на його поховання внаслідок завданого кримінального правопорушення. Таким чином, суд, вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] , враховуючи документи, що підтверджують витрати на лікування та аналізуючи їх відповідність лікарським призначенням, витрати на поховання, враховуючи визнання позовних вимог в цій частині відповідачем, приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] завданої матеріальної шкоди у розмірі 187 150,27 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц міститься висновок про те, що «визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення». Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача, суд також враховує, що пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 по справі №752/17832/14-ц також наголосила, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Вирішуючи питання про розмір завданої позивачам моральної шкоди, суд бере до уваги, що позивачу [PERSON] загибеллю його сина відповідно завдані душевні страждання, пов`язані з незворотною втратою рідної людини. Враховуючи ту обставину, що смерть сина позивача настала від тяжкого злочину вчиненого відповідачем умисно, крім того, позивач втратив рідну людину, що дійсно завдало йому моральної шкоди, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює моральні страждання позивача в сумі 300 000 грн. В зв`язку з чим вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Суд вважає, що «принцип заборони повороту до гіршого» не може застосовуватись при вирішені цієї справи в порядку цивільного судочинства після скасування судового рішення у кримінальні справі. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial