Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

У жовтні 2024р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача АТ «Укрпошта», в якому просила суд: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання відповіді на адвокатські запити адвоката Гриців О.Я. від 13 серпня 2024р. та 16 серпня 2024р. (далі по тексту - вимога № 1); 2) зобов`язати відповідача надати докази з підписом одержувача про отримання в Книзі для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень (витяг з форми 8) за 05 січня 2010р., відправлення (далі по тесту - вимога № 2): - вид - рекомендоване з повідомленням; - номер поштового відправлення - 4600302786340; - місце та дата прийняття - м. Тернопіль, поштове відділення 46003, 04 січня 2021р.; - прізвище, ім`я та по батькові (для юридичних осіб - найменування) і поштова адреса відправника - Тернопільський міськрайонний суд [ADDRESS] ; - прізвище, ім`я та по батькові (для юридичних осіб - найменування) і поштова адреса адресата (одержувача) - [PERSON] , [ADDRESS]; 3) стягнути за відповідача на користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. ст. 139, 141 ЦПК України (далі по тексту - вимога № 3). Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона здійснює адвокатську діяльність, 19 жовтня 2022р. між нею, як адвокатом та фізичною особою [PERSON] , було укладено договір про надання правової допомоги. На виконання вказаного договору позивачка звернулася 13 серпня та 16 серпня 2024р. до відповідача з відповідними адвокатськими запитами, в яких просила надати копії зазначених вище документів та відповідні відомості, проте відповідач у відповідях на адвокатські запити, фактично відмовив у наданні запитуваної інформації та документів. Позивачка вважає, вказану відмову відповідача на її адвокатські запити безпідставною, необґрунтованою, та такою, що порушує її права та інтереси, гарантовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв`язку з чим вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 04 грудня 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки при зверненні з адвокатськими запитами в позасудовому порядку, а також з вказаним позовом до суду, стороною позивача не були враховані положення ст. 15 Закону України «Про поштовий зв`язок», п. 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 270 від 05 березня 2009р.; п. 1.3, 1.7 Регламенту внутрішньої поштової кореспонденції. При цьому в позасудовому порядку, на перший адвокатський запит стороні позивача було роз`яснено, що облік та ідентифікація поштових відправлень здійснюється виключно за допомогою штрихового кодового ідентифікатора, а не за прізвищем особи отримувача кореспонденції. При зверненні з другим адвокатським запитом, в якому було зазначено штриховий код ідентифікатора, позивачці була надана відповідь, що в серпні 2024р. відповідач немає технічної можливості надати інформацію про отримання кореспонденції отримувачем 05 січня 2010р., оскільки така інформація зберігається протягом шести місяців з дня прийняття кореспонденції до пересилання. Таким чином, сторона відповідача вважає, що взагалі відсутній предмет позову, оскільки на всі адвокатські запити сторони позивача, відповідачем своєчасно та обґрунтовано були надані відповіді, а тому, сторона відповідача вважає, що в задоволені позову слід відмовити. Відповідь на відзив стороною позивача до суду не подавалась. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). За змістом ст. 64 Конституції України, конституційне право кожного на правову допомогу не може бути обмежено. Відповідно до Основного Закону України положення кожен має право на правову допомогу (частина 1 ст. 59). Конституційне право особи на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з пунктом 1 ч.1 ст. 1 якого, адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) (пункт 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до частини 1 ст. 22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатською таємницею є будь-яка інформація, що стала відома адвокату, помічнику адвоката, стажисту адвоката, особі, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, про клієнта, а також питання, з яких клієнт (особа, якій відмовлено в укладенні договору про надання правової допомоги з передбачених цим Законом підстав) звертався до адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об`єднання, зміст порад, консультацій, роз`яснень адвоката, складені ним документи, інформація, що зберігається на електронних носіях, та інші документи і відомості, одержані адвокатом під час здійснення адвокатської діяльності. Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту. Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачка, як адвокат, діючи в інтересах [PERSON] , 13 серпня 2024р. звернулася до відповідача, з адвокатським запитом, в якому просила відповідача: «Надати докази вручення [PERSON] за адресою с. Малий Ходачків, Тернопільського району, Тернопільської області, поштового відправлення від Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, надавши докази з підписом одержувача про отримання в Книзі для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень (витяг з форми 8) за 05.01.2010.». Судом встановлено, що на зазначений вище адвокатський запит від 13 серпня 2024р. відповідачем була надана відповідь за № 1.10.004.-21980-24 від 15 серпня 2024р., відповідно до якої відповідач зазначив: «…відповідно до вимог пункту 107 Правил, у заяві про розшук відправленого реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу зазначається вид, категорія та номер поштового відправлення або категорія та номер поштового переказу, місце та дата прийняття, прізвище, ім?я та по батькові (для юридичних осіб - найменування) і поштова адреса відправника та адресата (одержувача), а у відповідних випадках - сума поштового переказу, сума оголошеної цінності поштового відправлення, сума післяплати, дані пред`явленого документа. Отже, Укрпошта проводить перевірку та надає інформацію/копі документів щодо пересилання поштових відправлень за наявності номеру поштового відправлення та не здійснює ідентифікацію поштових відправлень за прізвищем/назвою юридичної особи та адресою користувачів поштових послуг у відповідності до положень пунктів 106-109 Правил, користувачі послуг мають право подати заяву про розшук поштового відправлення. Заяви про розшук реєстрованого поштового відправлення, отримання інформації про вручення реєстрованого поштового відправлення, приймаються в паперовій або електронній формі протягом шести місяців з дня прийняття їх до пересилання. Відповідно до вимог пунктів 1.3, 1.7 Регламенту внутрішньої письмової кореспонденції, автоматична ідентифікація реєстрованих поштових відправлень в Укрпошті здійснюється за допомогою штрихового кодового ідентифікатора (ШКІ) - тринадцятизначного номера. За змістом Вашого адвокатського запиту не визначена обов`язкова інформація (ШКІ), яка ідентифікує надані поштові послуги, що унеможливлює даний розшук. Відповідно до пункту 113 Правил, заява (скарга) користувача послуг поштового зв?язку не розглядається оператором поштового зв?язку в разі коли, минув встановлений для прийняття заяв строк. Отже, враховуючи пункти 106-109, 113 Правил, інформація в автоматизованій системі Укрпошти зберігається протягом шести місяців та протягом шести місяців Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію/копії документів щодо пересилання та вручення поштових відправлень. Враховуючи вищевикладене, надати інформацію/копії документів щодо пересилання поштового відправлення від 05.01.2010 року, про яке йде мова у Вашому запиті, немає можливості.». 16 серпня 2024р. позивачка, як адвокат, діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до відповідача, з другим адвокатським запитом, в якому просила відповідача: «Надати докази з підписом одержувача про отримання в Книзі для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень (витяг з форми 8) за 05.01.2010, відправлення: - вид - рекомендоване з повідомленням; - номер поштового відправлення - 4600302786340; - місце та дата прийняття - м.Тернопіль, поштове відділення 46003, 04.01.2021; - прізвище, ім?я та по батькові (для юридичних осіб - найменування) і поштова адреса відправника - Тернопільський міськрайонний суд [ADDRESS] ; - прізвище, ім?я та по батькові (для юридичних осіб - найменування) і поштова адреса адресата (одержувача) - [PERSON] , [ADDRESS]. Вищезазначену інформацію прошу надіслати на адресу офіційної електронної пошти адвоката: [INFO] , не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.». Судом встановлено, що на зазначений вище адвокатський запит від 16 серпня 2024р. відповідачем була надана відповідь за № 1.10.004.-22802-24 від 23 серпня 2024р., відповідно до якої відповідач зазначив: «Відповідно до вимог пунктів 1.3, 1.7 Регламенту внутрішньої письмової кореспонденції, автоматична ідентифікація реєстрованих поштових відправлень в Укрпошті здійснюється за допомогою штрихового кодового ідентифікатора (ШКІ) - тринадцятизначного номера. ШКІ призначений для автоматизованої ідентифікації поштових відправлень у системі відстеження, надалі по тексту - Система, по всьому шляху пересилання. Завдяки ШКІ здійснюється отримання інформації із Системи про реєстроване поштове відправлення на всіх етапах його пересилання. Вручення реєстрованих поштових відправлень є фінальним етапом технологічного процесу пересилання поштового відправлення, який відображається у Системі. Якщо поштове відправлення реєстроване та має ШКІ, процес вручення підтверджується підписом одержувача у спеціальній Книзі/окремому аркуші ф.8. Для отримання підтверджуючих документів про вручення - необхідно здійснити низку дій, і в першу чергу на підставі інформації із Системи встановити статус тоштового відправлення (вручене чи ні поштове відправлення), і якщо вручене - перевіряти підтверджуючі документи (ф.8). Вказана процедура - це розшук поштового відправлення і можлива тільки при наявності інформації про поштове відправлення в системі і здійснюється вона у термін шість місяців. Таким чином, надання будь-якої інформації про поштове відправлення/копій документів кореспондує на необхідність забезпечити розшук такої інформації. ь У відповідності до положень пунктів 106 та 108 Правил, користувачі послуг мають право подати заяву про розшук поштового відправлення. У відповідності до положень пунктів 106-109 Правил, користувачі послуг мають право подати заяву про розшук поштового відправлення. Заяви про розшук реєстрованого поштового відправлення, отримання інформації про вручення реєстрованого поштового відправлення, приймаються в паперовій або електронній формі протягом шести місяців з дня прийняття їх до пересилання. Звертаємо увагу, що Укрпошта після закінчення встановленого шестимісячного строку немає технічної можливості відстежити інформацію про пересилання реєстрованих поштових відправлень та/або надати копії підтверджуючих документів, про що постійно повідомляється адвокатам. Враховуючи викладене, Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію/копій документів щодо вручення реєстрованих поштових відправлень протягом шести місяців з дня приймання реєстрованого поштового відправлення до пересилання. На підставі зазначеного, надати інформацію про вручення реєстрованого поштового відправлення № 4600302786340 після спливу вказаного строку не надається можливим. Роздруківка з сайту додається.». Таким чином, стороною відповідача була надана відповідь позивачці на адвокатський запит від 13 серпня 2024р., що інформація, яку вона просить повідомити не містить достатніх даних (відсутність штрихового кодового ідентифікатора) для надання відповіді на запит. В подальшому, а саме 23 серпня 2024р. відповідачем була надана відповідь на адвокатський запит, в якій відповідач повідомив, що зі спливом шестимісячного строку зберігання інформації, він позбавлений технічної можливості надати відповідь на адвокатський запит. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Положеннями ст. ст. 10-13 ЦПК України, роз`яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Так, протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу, на підтвердження вимоги № 1, як, і не встановлено судом протягом часу розгляду справи в суді протиправності дій відповідача щодо ненадання відповіді на адвокатські запити позивачки від 13 серпня 2024р. та 16 серпня 2024р. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення вимоги № 1. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги № 1, то не підлягає задоволенню і похідна вимога № 2, оскільки суд вважає, що в досудовому порядку, відповідачем було надано повні та своєчасні відповіді на адвокатські запити від 13, 16 серпня 2024р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню судові витрати (вимога № 3).

Outcome: dismissed