Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Заявник 01.05.2025 звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із заявою про встановлення факту смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] на території російської федерації в м. Черняхівськ, Калінінградської області. 06.05.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. 09.06.2025 справу призначено до розгляду. Розгляд справи проведено невідкладно відповідно до вимог ст. 317 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Відділом РАЦС адміністрації МО «Черняхівського міського округу» Калінінградської області 15.06.2006 встановлено, що [PERSON] , громадянин росії помер [INFO] в м. Черняхівськ, Калінінградська область, російська федерація. Заявник просить встановити факт смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] на території російської федерації в м. Черняхівськ, Калінінградської області з метою оформлення спадщини. Згідно до ст. 1 ЗУ «Про громадянство України», громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні. Згідно із ст. 17 ЗУ « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.6, ч.7 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. У відповідності до ч.1 ст.16 Закону України «Про приватне міжнародне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Ч.1 ст.17 Закону України «Про приватне міжнародне право» передбачає, що виникнення і припинення цивільної правоздатності фізичної особи визначається її особистим законом. Отже, смерть [PERSON] зареєстрована у відповідності до особистого закону держави його громадянства (російської федерації), а сам по собі факт смерті на території російської федерації не є підставою для встановлення такого факту судом у відповідності до ст.315 ЦПК України. Зазначене підтверджується п.9 ч.1 ст.76 Закону України «Про приватне міжнародне право», відповідно до якого суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадках якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України. Тож, враховуючи реєстрацію смерті батька заявника, як громадянина російської федерації за законом держави його громадянства, у суду відсутні підстави для повторної реєстрації смерті [PERSON] за законодавством України, тому заява не підлягає задоволенню. Оскільки заявник звільнений від сплати судового збору на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed