Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 3901760524. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до п. 2.2 Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі 8000,00 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно умов договору та його додатків. Умовами вказаного договору позики передбачено: тип позики кредит; мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк позики (строк дії договору) 360 днів; п.2.6.1 стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.2.5 цього Договору. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачці грошові кошти в розмірі 8000,00 гривень, в той час як відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. За таких обставин, станом на 27 листопада 2024 року заборгованість відповідачки перед позивачем складає 33000 гривень: 8000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 21000 гривень - за процентами; 4000 гривень неустойка за кожен день прострочення повернення позики та процентів у строки. Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Іннова Фінанс" заборгованість за договором позики у сумі 33000 грн. та сплачений судовий збір. Представником відповідачки адвокатом Сікорською І.С. подано відзив на позовну заяву. Висловлючи позицію відповідачки адвокат заперечила проти задоволення вимог, що викладені в позовній заяві. Зокрема вказує на те, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів за кредитним договором. [PERSON] не отримувала грошових коштів за вказаним у позовній заяві кредитним договором. Вказує на те, що з наданих позивачем додатків до позовної заяви неможливо встановити отримання відповідачкою кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачкою платежів тощо. Зазначена сума заборгованості, яка встановлена позивачем є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум внаслідок чого не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачки з огляду на їх неналежність та недопустимість. Крім того, представник відповідачки у поданому відзиві наголошує на тому, що не підлягає задоволенню вимога про сплату пені в сумі 4000 гривень, посилаючись на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, де визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також звертає увагу на те, що нарахований позивачем розмір відсотків є явно не співмірним з сумою основного боргу, становить надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідачки, порушує принципи добросовісності та розумності. Позивачем нараховано проценти по договору в сумі 24600 гривень, що в три рази перевищує суму позики та становить непомірний тягар для відповідачки. Тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог та провести розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника. Представником позивача подано відповідь на відзив у якій зазначає на безпідставність доводів представника відповідачки. Відповідно до Договору позики позивач зобов`язався надати відповідачці кредит на суму 8000,00 грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок відповідачки, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути кошти у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п.п. 4.1.- 4.2. та п. 4.4.договору та його додатків. Відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, не погашаючи заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, через що останнє змушено було звернутись до суду задля захисту власних прав. Що стосується розрахунку заборгованості, то долучений до матеріалів справи розрахунок відображає суму та дату видачі кредитних коштів; розмір та кінцевий строк нарахування процентів, зокрема по 27 листопада 2024 року включно, і цей доказ є належним і таким, що не містить у собі підґрунтя для сумнівів. Також у\~відповіді на\~відзив представник\~позивача звертає\~увагу на\~те,\~що квитанція\~ЕазуРау до\~платіжної №19849-1354-105915118\~(ГО\~платежу:\~1404239159)\~про перерахування\~коштів від\~06\~травня 2024\~року є достовірним доказом, оскільки містить усі необхідні реквізити, а саме: номер, дату здійснення операції, суму видачі коштів, призначення платежу із зазначенням фінансового номеру [PERSON] та скороченого рахунку отримувача, і не може не враховуватись судом лише через наявність суб`єктивних заперечень зі сторони відповідачки. Видача коштів за кредитним договором була здійснена безготівково, шляхом перерахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] через технологічного партнера ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» (сервіс ЕазуРау). Номер картки, на яку було здійснено перерахування коштів за договором, в особистому кабінеті відповідачка самостійно додала як таку, на яку бажає отримати кредитні кошти, і саме на цю картку № [NUMBER] [PERSON] було отримано суму позики у розмірі 8000,00 грн. Нарахування пені в сумі 4000 грн. було здійснено на підставі п. 7.5. Договору та проведено з урахуванням обмежень встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів». Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення відповідачкою зобов`язань за договором. Також представник позивача звертає увагу на те, що пункт 6-1 Закону України «Про споживче кредитування», яким регулюються договірні відносини, що становлять предмет позову, виключено відповідно до Закону України № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Таким чином підстав для відмови у задоволенні позову немає і саме тому просить задоволити позов повністю. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, клопотали провести розгляд справи без участі сторони відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Судом встановлено, що 06 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику №3901760524, який підписаний відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно з п.2.2 вказаного договору, за цим договором позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику на суму 8000.00 грн шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно вимог договору, його додатків. Умовами вказаного договору передбачено: тип позики кредит; мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк позики (строк дії договору) 360 днів; п.2.6.1 стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.2.5 цього Договору. На підтвердження укладання договору позивачем долучено анкету клієнта в якій відповідачка надає електронну пошту, паспортні дані, вказує мету отримання кредитних коштів, номер телефону та електронний платіжний засіб. Одноразові ідентифікатори сторін вказані у договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення 06 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] договору надання грошових коштів у позику №3901760524, а також отримання відповідачкою коштів у позику в сумі 8000, 00 грн. на підставі вищевказаного договору. Таким чином, ТОВ «Іннова Фінанс» виконало свої зобов`язання за вказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку, яка зазначена відповідачем у вказаному договорі. Однак, відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені цим договором, щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Як вбачається з наданого розрахунку про стан заборгованості за договором надання грошових коштів у позику №3901760524 від 06 травня 2024р., заборгованість [PERSON] за договором позики складає: 8 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 21000,00 грн. - заборгованість за процентами та 4000 грн нарахованої пені, що в загальному становить 33000,00 грн. Розрахунок проведено станом на 27 листопада 2024 року. Однак суд не погодився із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згадана стаття була доповнена частиною п`ятою відповідно до змін, внесених Законом №\~3498-IX\~від 22\~листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Водночас, перехідні положення законопроекту застосовуються у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір №3901760524 був укладений 06 травня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення, визначені пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень\~Закону «Про\~споживче кредитування» не поширюються на вказаний кредитний договір і застосуванню підлягає встановлена ч.5 ст.8 Закону норма, яка визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 1,5 % є нікчемною. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»\~максимальної денної процентної ставки 1 %. Так, 8000,00 грн. (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) х 1,00 % = 80 грн. (сума коштів, що нараховується відповідачу щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами). Розрахунок заборгованості, згідно зі спірним кредитним договором, позивачем визначено за період з 06 травня 2024 року по 27 листопада 2024 року включно, що становить в сукупності 205 днів. Таким чином, заборгованість відповідачки по несплачених відсотках за договором № 3270105503 від 06 травня 2024 року, становить 16400, 00 грн. (80 грн. х 205 дні (строк протягом якого розрахована заборгованість). Відповідачкою частково була проведена сплата за договором в розмірі 3600 гривень, які були зараховані на погашення процентів, про що вказує позивач у позовній заяві. Тому з відповідачки підлягає стягненню заборгованості по несплачених відсотках в розмірі 12800,00 гривень. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введений воєнний стан. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи. Пунктом 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії на території України воєнного стану, неустойка не може бути стягнута, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику №3901760524 від 06 травня 2024 року між нею та ТОВ «Іннова Фінанс» в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» підлягають частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 20800,00 грн. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422, 40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» підлягають до часткового задоволення, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1526,84 грн із розрахунку 20800 х 2 422,40 / 33000. На підставі наведеного,

Outcome: partial