Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

21.03.2025 року до суду надійшла позовна заява по даній справі через систему «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 17.07.2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем укладено кредитний договір №146757 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Вказаний договір складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини про споживчий кредит, що розміщена на веб-сайті кредитодавця https://finx.com.ua за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Відповідно до п.2.1. індивідуальної частини кредитного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п.2.6. Договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до 2.2.1 Сума (загальний розмір) кредиту становить 6945.00 грн. (шість тисяч дев`ятсот сорок п`ять грн. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 5000.40 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 1944.60 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Пунктом 2.5. індивідуальної частини передбачено, що комісія за надання кредиту складає 1 944,60 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 28,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Отже, відразу після вчинених дій Відповідача, 17.07.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Виходячи з вищевказаного, на думку представника позивача, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується Довідкою №13 від 29.10.2025 (Додаток №7), яка підписана Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" в особі директора Македонського Олександра Євгеновича за допомогою сервісу «Вчасно». Всупереч умовам Договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 7837 грн, з них: 6945 грн - заборгованість по кредиту, 892 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. В подальшому, 10.10.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та позивач уклали Договір факторингу №10102024, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №146757 від 17.07.2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу №10102024 від 10.10.2024 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 7837 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №146757 від 17.07.2024 року в сумі 7837 грн. (з них: 6945 грн - заборгованість за тілом кредиту; 892 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом), а також судові витрати в сумі 9422,40 грн, з яких 2422,40 грн судового збору та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 07.04.2025 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 17.04.2025 року від відповідача до суду надійшли пояснення, згідно з якими він був позичальником відповідно до договору про споживчий кредит №146757 від 17.07.2024 року з ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс». 26.07.2024 року його було призвано для проходження військової служби по мобілізації на особливий період. Положеннями п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. 30.07.2024 року та 05.09.2024 року на адресу кредитора [INFO], яка зазначена на його офіційному сайті, ним було направлено листи з клопотанням враховуючи вимоги законодавства, умови проходження військової служби та неможливість на даний час вчасно та в повному обсязі дотримуватись встановленого графіку погашення заборгованості: тимчасово перенести строки оплати основного боргу; не нараховувати проценти за користування кредитними коштами, штрафні санкції та пеню у зв`язку із невиконанням зобов`язань; провести звірку зобов`язань та надати довідку із сумою залишку заборгованості по тілу кредиту, а також процентах, комісіях, штрафах (за наявності) нарахованих до 26.07.2024. Про зміну кредитора йому відомо не було. У зв`язку з певними обставинами ним було видалено всі дані з пошти, а також закрито усі рахунки у "ПриватБанку". Чи виконав він фінансові зобов`язання перед кредитором 1, він не пам`ятає. Він звертався до АТ КБ «Приватбанк» щодо надання йому повних виписок по всіх його рахунках, відкритих у вказаному банку у 2024 році та квитанцій або інших підтверджуючих документів щодо здійснення ним оплат на рахунок кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Креді Плюс», однак оператором гарячої лінії йому було повідомлено, що надати таку інформацію банк не може, це можливо лише за запитом суду. Ухвалою від 06.05.2025 року судом задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує /а.с.2-8/. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, так як він проходить військову службу по мобілізації. Свою позицію по суті спору не висловив /а.с.55/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Частиною 1 ст.204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 17.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит №146757 від 17.07.2024 року, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п.2.6 Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.2.2.1 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором /а.с.23-26, 27-28, 29, 30-32/. Згідно з п.1.1 Договору, цей договір складається і цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника, та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит, що розміщена на веб-сайті кредитодавця https://finx.com.ua за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Позичальник укладаючи договір, приєднується до публічної частини, приймає умови індивідуальної частини та графіку платежів, як невід`ємних частин кредитного договору, шляхом підписання цієї індивідуальної частини/акцепту. Відповідно до п.5.1 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний через веб-сайт Кредитодавця https://finx.com.ua. Факт укладення вказаного кредитного договору відповідач не заперечує. П.2.2.1 Договору встановлено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 6945 грн та надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: 5000,40 грн на №рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 1944,60 грн, шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Згідно з Довідкою №13 від 29.01.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» повідомляє про успішність наступних операцій, згідно договору №1412/22-1 від 14.12.2022 року, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», в тому числі щодо операції видачі кредиту [PERSON] 17.07.2024 року в сумі 5000,40 грн на картку № [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] /а.с.33/. За повідомленням АТ КБ «Приватбанк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Також надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 17.07.2024 року по 22.07.2024 року, яка містить зарахування на суму 5000,40 грн. Номер телефону, який знаходиться в анкетних даних [PERSON] [NUMBER] /а.с.98/. При цьому, факт отримання кредитних коштів відповідач не заперечує. Згідно з п.2.3 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 586% річних з дня, наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначеного в п.2.6 індивідуальної частини договору та/або Графіком платежів. Комісія за надання кредиту складає 1944,60 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 28% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це не передбачено п.2.2.1 цієї індивідуальної частини договору. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінений (п.2.5 Договору). Загальний строк користування кредитом за цим Договором складає 70 днів з 17.07.2024 року по 25.09.2024 року (п.2.6 Договору). Згідно з п.2.6.1 Договору, строк, на який надається кредит, встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в Графіку платежів. Відповідно до п.2.7.1 Договору, Денна процентна ставка складає 1,4956%. 26.07.2024 року відповідач призваний на військову службу по мобілізації до в/ч [NUMBER] , а з 02.09.2024 року (станом на 25.02.2025 року) перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] /а.с.54, 56, 61, 62, 74-76, 77/. Ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Таким чином, з урахуванням вимог вказаного закону, за кредитним договором №146757 від 17.07.2024 року кредитодавець мав право нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитом лише за період з 17 по 25 липня 2024 року, тобто за 8 календарних днів. Загальний розмір нарахованих відсотків, виходячи із розміру тіла кредиту 6945 грн та відсоткової ставки 586% річних, не міг перевищувати 892 грн (6945 грн*586% річних /365 днів * 8 днів). 30.07.2024 року відповідач звернувся до ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» з повідомленням про проходження військової служби, в якому просив перенести строки оплати основного боргу, не нараховувати проценти за користування кредитними коштами, штрафні санкції та пеню, у зв`язку з невиконанням зобов`язань та надати довідку із сумою заборгованості по тілу кредиту, а також процентах, комісіях, штрафах (за наявності), нарахованих до 26.07.2024 року /а.с.78, 81/. Як вбачається з картки обліку виконання договору №146757 від 17.07.2024 року, кредитодавцем нараховувались відсотки за користування кредитом не весь строк кредитування (з 17.07.2024 року по 25.09.2024 року) а лише до 08.09.2024 року. При цьому, 09.09.2024 року списано відсотки за користування кредитом в сумі 3858,89 грн, а також комісію в сумі 201 грн, а всього списано 4059,89 грн. Жодного платежу на погашення заборгованості за кредитом не надійшло /а.с.34/. Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №146757, розмір заборгованості відповідача станом на 20.02.2025 року склав 7837 грн, з них: 6945 грн - тіло кредиту, 892 грн - відсотки за користування кредитом /а.с.35/. Вказаний розмір заборгованості за відсотками відповідає вимогам ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 10.10.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено Договір факторингу №10102024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступає ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказані в Реєстрах прав вимоги /а.с.36-37, 38, 39, 40/. Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). П.1 ч.1 ст.512, ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №3 до вказаного договору факторингу, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №146757 від 17.07.2024 року на суму 7837 грн, з яких: 6945 грн - тіло кредиту, 892 грн - відсотки за користування кредитом /а.с.38, 39/ Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до умов Договору №146757, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Таким чином, оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором в строки, передбачені договором, то суд приходить до висновку, що позивач, як новий кредитор за кредитним договором, набув право вимоги до відповідача, а тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість відповідача за кредитним договором, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Так як позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Судом встановлено, що 04.02.2025 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», в особі керуючого бюро - адвоката Тараненка Артема Ігоровича, укладено договір про надання правничої допомоги №04/02/25-01, за умовами якого Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором /а.с.18/. Згідно з п.3.3 вказаного договору, гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (Додаток №1 до цього Договору). Сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта, сплачується на користь Адвоката не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта (п.3.6 Договору). Згідно з Додатковою Угодою №2 до Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025 року, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №146757 від 17.07.2024 року, за яким боржником є [PERSON] /а.с.19/. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг, Адвокатським бюро на виконання Договору про надання правничої допомоги надано послуги на загальну суму 7000 грн, з них: 5000 грн - складання позовної заяви (2 години), 1000 грн - вивчення матеріалів справи (2 години), 500 грн - підготовка адвокатського запиту про зарахування коштів на картковий рахунок боржника (1 година), 500 грн - підготовка клопотання про витребування інформації щодо перерахування коштів на картковий рахунок боржника (1 година) /а.с.20/. Вартість наданих послуг відповідає вартості послуг, визначених у Протоколі погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025 року /а.с.18/. Будь-яких клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача до суду не надійшло. Таким чином, матеріалами справи доведено розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Вищевказані витрати на правову допомогу, суд визнає судовими витратами на професійну правничу допомогу, які були необхідними для забезпечення розгляду вказаної справи, а також співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значенням справи для сторони, а тому вказані витрати підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, загальний розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача складає: 9422,40 грн, з них: судові витрати по сплаті судового збору - 2422,40 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу - 7000 грн. Щодо посилань відповідача на те, що йому не було відомо про зміну кредитора, то наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні передбачені ч.2 ст.516 ЦК України, якою встановлено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Крім того, відповідно до ч.2 ст.1082 ЦК України, боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання буде належним. При цьому, судом враховані посилання відповідача на те, що він не пам`ятає, чи виконав зобов`язання перед первісним кредитором, оскільки, з певних причин ним було закрито всі рахунки в АТ КБ «Приватбанк», та задоволено його клопотання про витребування з АТ КБ «Приватбанк» виписок по всіх карткових рахунках, відкритих на його ім`я. Разом з тим, згідно наданих АТ КБ «Приватбанк» виписок по картковим рахункам відповідача № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] за період з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року, факт виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та перерахування на рахунок первісного кредитора заборгованості за кредитним договором не підтверджується /а.с.122-140/. Будь-яких інших доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором як первісному кредитору, так і позивачу, відповідачем, в порушення ст.81 ЦПК України не надано. Слід зазначити, що судом взято до уваги те, що відповідач є військовослужбовцем за призовом по мобілізації, у зв`язку з чим, за вимогами п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у даній справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. При цьому, ст.8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Крім того, згідно ст.66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, суд при розгляді справи керується верховенством права. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. Таким чином, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що за умови того, що відповідач, який перебуває на військовій службі за мобілізацією, просив суд розглянути справу у його відсутність, то у даному випадку зупинення провадження по справі буде мати наслідком лише затягування строків розгляду справи.

Outcome: approved