Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

у листопаді 2023 року Управління соціального захисту населення Самарівської (на день звернення Новомосковської) міської ради (надалі позивач) звернулося до суду з цим позовом, у якому, крім основної позовної вимоги, просило також стягнути з [PERSON] (надалі відповідача) витрати зі сплати судового збору у розмірі 11\~094,63 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] , як особа з інвалідністю 3 групи, учасник бойових дій у період антитерористичної операції в східних областях України, на момент включення до загального списку на отримання житла був зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS] , з 27 червня 2017 року перебував на обліку поліпшення житлових умов при виконавчому комітеті Новомосковської міської ради, згідно з рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 16 серпня 2017 року № 437 «Про квартирний облік при виконавчому комітеті Новомосковської міської ради». 13 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська (назва управління на момент виникнення спірних правовідносин) з заявою про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, як особі з інвалідністю другої групи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей» (надалі Порядок № 719). З урахуванням рішень Комісії виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 05 грудня 2019 року, від 28 січня 2020 року та від 09 липня 2020 року [PERSON] призначено грошову компенсацію на придбання житлового приміщення в розмірі 739 642,68 грн. 03 вересня 2020 року позивачем здійснено перерахування коштів грошової компенсації на спеціальний рахунок відповідача. В подальшому, на підставі наданих відповідачем документів та Договору купівлі-продажу від 15 вересня 2020 року, відповідачем надано письмову згоду на перерахування коштів зі спеціального рахунку для оплати вартості житла квартири за адресою: [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу з визначенням суми, що підлягає перерахуванню. В наступному, в результаті перевірки 07 грудня 2022 року державним соціальним інспектором Управління відомостей щодо права власності відповідача на житло, придбане із використанням коштів грошової компенсації, встановлено, що [PERSON] продав квартиру, придбану за рахунок коштів державного бюджету згідно з договором купівлі-продажу, серія та номер № 1273, виданим 14 жовтня 2022 року. Вказуючи, що у разі відчуження отримувачем компенсації житла (квартири, житлового будинку із земельною ділянкою, на якій він розташований), придбаного за рахунок коштів грошової компенсації, яке перебувало у власності заявника та членів його сім`ї, на яких було виплачено грошову компенсацію, менше трьох років, кошти отриманої грошової компенсації підлягають поверненню до державного бюджету та зазначаючи, що одержувачем грошової компенсації житло відчужене після 12 серпня 2021 року (дата внесення змін до Порядку № 719, якими встановлено обов`язок повернення компенсації), враховуючи відсутність добровільного повернення відповідачем коштів, позивач просить стягнути їх з відповідача. Постановленою суддею ухвалою від 05 грудня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Постановленою судом ухвалою від 23 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у судовому засіданні 15 січня 2025 року не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Неявка представника позивача, з огляду на подані докази, не перешкоджає розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання /а.с.80, 85, 89, 102/, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань, відзиву на позов від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за відсутності заперечень позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. З наданих позивачем у засвідчених копіях доказів убачається таке. Згідно з копією паспорту громадянина України, з 17 травня 2001 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.10/. Згідно з копіями довідок ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 2/19-0477 від 10 грудня 2014 року про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та № 599/Гл від 24 січня 2015 року, [PERSON] в період з 11 липня 2014 року до 21 серпня 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції у м. Маріуполь, Донецької області /а.с.14, 15/. Відповідно до засвідчених копій довідок до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 227681 від 03 вересня 2019 року, серії 12 ААБ № 611232 від 18 листопада 2019 року при повторних оглядах [PERSON] з 01 грудня 2018 та 01 грудня 2019 року встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків у період участі в АТО у здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони безтерміново /а.с.13, 21/. Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 16 серпня 2017 року № 437 «Про квартирний облік при виконавчому комітеті Новомосковської міської ради» прийнято на облік поліпшення житлових умов при виконкомі міської ради [PERSON] , інваліда 3 групи, учасника бойових дій у період антитерористичної операції в східних областях України, який має реєстрацію у гуртожитку по [ADDRESS] , та включено до загального списку отримання житла з 27 червня 2017 року згідно з пп. 6 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а також включено [PERSON] до позачергового списку отримання житла з 27 червня 2017 року, як інваліда 3 групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни (посвідчення серія [NUMBER] від 23 листопада 2015 року) /а.с.8/. 22 березня 2019 року Управлінням соціального захисту населення м. Новомосковська [PERSON] видано довідку про перебування на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, інваліда війни з урахуванням членів сім`ї, а також члена сім`ї загиблого згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як інваліда війни ІІ групи, як особі, що має право на пільги, передбачені п. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» /а.с.9/ 13 вересня 2019 року [PERSON] на підставі п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» видане посвідчення серії [NUMBER] інваліда 2 групи, який з 01 грудня 2018 року має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни /а.с.12, 22/. 13 вересня 2019 року [PERSON] до управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська подано заяву про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, як особі з інвалідністю другої групи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України /а.с.16/. 19 вересня 2019 року соціальним інспектором управління складений акт № 11 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яким установлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , в однокімнатній квартирі /а.с.17/. 23 вересня 2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення м. Новомосковська направлено подання № 2640 на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, заступнику голови комісії щодо виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих, особам з інвалідністю, внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність суверенітет та територіальну цілісність України та особам, які брали участь у бойових діях на території інших держав з повідомленням про надходження заяви [PERSON] та винесення на розгляд комісії документів [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , щодо прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей» /а.с.18/. 16 жовтня 2019 року [PERSON] подано до Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська заяву про проведення засідання комісії щодо виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих, особам з інвалідністю, внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та особам, які брали участь у бойових діях на території інших держав без його участі /а.с.19/. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 181135409 щодо суб`єкта [PERSON] станом на 16 вересня 2019 року вбачається відсутність зареєстрованого права власності на нерухоме майно /а.с.20/. 27 листопада 2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення м. Новомосковська направлено подання № 5347 першому заступнику міського голови, голові робочої групи для придбання житла за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції та/або у забезпеченні її проведення і втратили функціональні можливості нижніх кінцівок з повідомленням про надходження заяви [PERSON] та винесення на розгляд комісії документів [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , щодо прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей» /а.с.23/. 05 грудня 2019 року протоколом № 8 засідання комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та особам з інвалідністю, внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення розглянуто, в тому числі, подання Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська та встановлено що [PERSON] : включений до загального списку отримання житла з 27 червня 2017 року, як інвалід 3 групи, який має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни; подав 13 вересня 2019 року заяву про виплату компенсації, має 2 групу інвалідності з 01 грудня 2019 року безтерміново; має статус особи з Інвалідністю внаслідок війни II групи, відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі (районах) проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях з 14 липня 2014 року по 21 серпня 2014 року; до часу звернення житло, компенсацію на придбання житла не отримував. Комісія, в тому числі, вирішила: «Визнати право особи з інвалідністю внаслідок війни II групи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції [PERSON] на отримання грошової компенсації для придбання житла, відповідно до Порядку /а.с.24-26/. Згідно з витягом з протоколу № 9 комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та особам з інвалідністю, внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 28 січня 2020 року на підставі п.14 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 (далі Порядок № 719), вирішено: призначити [PERSON] грошову компенсацію в сумі 717 507,56 грн для придбання житлового приміщення /а.с.27/. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 215272582 щодо суб`єкта [PERSON] станом на 07 липня 2020 року вбачається відсутність зареєстрованого права власності на нерухоме майно /а.с.29/. Згідно з витягом з протоколу № 11 комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та особам з інвалідністю, внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення від 09 липня 2020 року встановлено, що з метою забезпечення виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», 26 червня 2020 року наказом № 151 Міністерства розвитку громад та територій України затверджено показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, розраховані станом на 01 квітня 2020 року. По Дніпропетровській області вартість 1 кв. метра загальної площі квартир будинку, з урахуванням ПДВ становить 12 564,00грн. Відповідно до підпункту 5 пункту 19 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого Постановою № 719 у разі зміни опосередкованої вартості спорудження 1 кв. метра загальної площі житла, визначеною Мінрегіоном після розрахунку комісією розміру грошової компенсації, розмір грошової компенсації підлягає перерахунку комісією без звернення заявника за умови, що на день такої зміни грошова компенсація не виплачена чи виплачена не у повному обсязі. Комісією вирішено: здійснити перерахунок призначеної грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, особі з інвалідністю внаслідок війни II групи [PERSON] , який на момент зміни показників опосередкованої вартості спорудження житла та встановлення вартості 1 кв. метра загальної площі квартир будинку не отримав відповідну грошову компенсацію; призначити грошову компенсацію [PERSON] на придбання житлового приміщення в розмірі 739 642,68 грн /а.с.28/. 06 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до відділення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з заявою про відкриття поточного рахунку із спеціальним режимом використання (далі спеціальний рахунок) /а.с.32/. 06 серпня 2020 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено договір № 19642217205 про відкриття та обслуговування спеціального поточного рахунку для зарахування грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав та деяких категорій осіб, які брали участь в Революції Гідності, а також членів їх сімей № [NUMBER] /а.с.30-31/. Платіжним дорученням № 1 від 03 вересня 2020 року позивачем перераховано кошти грошової компенсації в розмірі 739 642,68 грн на рахунок відповідача № [NUMBER] /а.с.33/. Листом позивача № 2143 від 07 вересня 2020 року, врученим відповідачеві 08 вересня 2020 року, [PERSON] повідомлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей» 04 вересня 2020 року на спеціальний рахунок перераховані кошти грошової компенсації в розмірі 739 642,68 грн та повідомлено, що відповідно до п. 30 постанови, протягом року з дня зарахування коштів на спеціальний рахунок в уповноваженому банку відповідач самостійно повинен використати призначену грошову компенсацію на придбання житла, як в прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному або на вторинному ринку, так і шляхом Інвестування в об`єкти житлового будівництва відповідно до Законів України «Про інвестиційну діяльність» та «Про кооперацію» (далі об`єкт інвестування) в будь-якому населеному пункті на території України, крім тимчасово окупованої території та лінії розмежування /а.с.34/. 15 вересня 2020 року між [PERSON] , як Продавцем, та [PERSON] , як Покупцем, укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г. В., зареєстрований в реєстрі за № 945, про передачу Продавцем у власність Покупцю житлової квартири під [ADDRESS] , що належить Продавцю на праві власності, а «Покупець» приймає цю житлову квартиру у власність та сплачує за неї ціну відповідно до умов договору. Вартість квартири визначено сторонами на підставі експертної оцінки у сумі 739\~642,00 грн /а.с.38-39, 40, 41, 42, 43-45, 46, 47, 48, 54-55/. 16 вересня 2020 року позивачем листом № 2221 повідомлено АТ «Державний ощадний банк України» про надання згоди на переказ коштів грошової компенсації зі спеціального рахунку ( [NUMBER] ) [PERSON] на рахунок ( [NUMBER] ) [PERSON] /а.с.37/ у розмірі 739642,00 грн на придбання квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно з договором купівлі-продажу житлової квартири від 15 вересня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г. В., зареєстрованим в реєстрі за № 945 /а.с.49/. 16 вересня 2020 року позивачем листом № 2222 направлено прохання АТ «Державний ощадний банк України» про повернення протягом трьох банківських днів після переказу коштів зі спеціального рахунку [PERSON] , залишку коштів грошової компенсації у сумі 0,68 грн на рахунковий рахунок Управління /а.с.50/. Згідно з меморіальним ордером № 1964221720 від 17 вересня 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» перераховано кошти у сумі 739 642,00 грн з рахунку [PERSON] на рахунок [PERSON] /а.с.51/. Відповідно до платіжного доручення № 1964221720 від 17 вересня 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» перераховано кошти у сумі 0,68 грн з рахунку [NUMBER] на рахунок казначейської служби України /а.с.52/. 21 вересня 2020 року листом позивача № 2253 Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА повідомлено про придбання житла [PERSON] /а.с.53/. Як убачається з Інформаційної довідки № 224752668 від 21 вересня 2020 року Інформація про право власності на нерухоме майно [PERSON] внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18 вересня 2020 року за № 54122893 /а.с.56, 57, 59/. 23 вересня 2020 року позивачем направлено лист міському голові м. Новомосковська № 2275 з проханням зняти з квартирного обліку поліпшення житлових умов особу з інвалідністю II групи внаслідок війни, який брав безпосередню участь в антитерористичній операції [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з придбанням квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно з договором купівлі-продажу житлової квартири від 15 вересня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Г. В., зареєстрованим в реєстрі за № 945. Інформація внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 18 вересня 2020 року за № 54122893 /а.с.58/. Згідно з відомостями про зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб за листопад 2022 року виконавчого комітету Новомосковської міської ради [PERSON] за власною заявою знявся з реєстрації 02 листопада 2022 року /а.с.60/. З Інформації № 317053292 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № від 07 грудня 2022 року вбачається, що 14 жовтня 2022 року право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , набуте [PERSON] . Підставою набуття права власності вказано договір купівлі-продажу, серія та номер 1273, виданий 14 жовтня 2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенком А. Г. Рішення про державну реєстрацію прав 65140232 від 14 жовтня 2022 року. Ціна нерухомого майна, встановлена у договорі 337 820,00 грн /а.с.61/. 08 грудня 2022 року позивачем складено лист до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 2907 від 08 грудня 2022 року з проханням надати роз`яснення та алгоритм повернення [PERSON] грошової компенсації /а.с.62/. 09 грудня 2022 року позивачем складено лист на ім`я відповідача № 2910, згідно з яким повідомлено про отримання інформації про продаж квартири за адресою: [ADDRESS] , та про необхідність повернення грошової компенсації в розмірі 739\~642,00 грн /а.с.63/. Листом Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 03 січня 2023 року позивачеві надано відповідь вих. № 62/0/192-23 з роз`ясненнями Міністерства у справах ветеранів України від 23 грудня 2022 року № 9125/1.2/4.2-22 з питання щодо механізму повернення коштів грошової компенсації у разі відчуження житла, придбаного відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 /а.с.64/. З роз`яснень Міністерства у справах ветеранів України від 23 грудня 2022 року № 9125/1.2/4.2-22 на запит Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації вбачається, що постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2022 року № 844 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 (набула чинності 02 серпня 2022 року) внесені зміни до п. 47 Порядку та доповнено новим абзацом наступного змісту: «У такому разі кошти повертаються заявником та членами його сім`ї добровільно або за рішенням суду». Вказано, що якщо одержувачем грошової компенсації житло відчужене до 12 серпня 2021 року, норми п. 47 Порядку до нього не застосовуються /а.с.65/. 03 серпня 2023 року позивачем направлено відповідачеві за адресою: [ADDRESS] , лист № 1044 від 12 липня 2023 року з вимогою добровільно повернути грошову компенсацію у розмірі 739 642,00 грн до Державного бюджету України /а.с.66, 67/. 14 серпня 2023 року позивачем направлено відповідачеві за адресою: [ADDRESS] , лист № 1201 з вимогою добровільно повернути грошову компенсацію у розмірі 739 642,00 грн до Державного бюджету України /а.с.68, 69/. Відомостей про вручення листів від 12 липня 2023 року та від 14 серпня 2023 року, доказів повернення відповідачем коштів грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення до Державного бюджету України суду не надано. З отриманої судом від Виконавчого комітету Новомосковської міської ради інформації про зареєстроване місце проживання [PERSON] вбачається, що [PERSON] зареєстрованим в м. Новомосковську не значиться /а.с.72/. З отриманої судом відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 348479 від 05 грудня 2023 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований з 24 вересня 2020 року за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації 24 жовтня 2022 року /а.с.73/. При вирішенні справи, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасники бойових дій мають, зокрема надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи при виконанні обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, - протягом двох років з дня взяття на квартирний облік. Постановою Кабінету Міністрів України № 719 від 19 жовтня 2016 року затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей (далі Порядок 719). Згідно з п. 3 Порядку 719 право на отримання грошової компенсації відповідно до п. 3 цього Порядку мають особи з інвалідністю I-II груп, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, визначених пунктами 11-14 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які перебувають на квартирному обліку. Відповідно до п. 4 Порядку 719 Грошова компенсація виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії отримувача грошової компенсації для членів сімей осіб, визначених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», для осіб з інвалідністю I-II груп, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які потребують поліпшення житлових умов. П. 45, 47-48 Порядку 719 у редакції на 28 січня 2020 року (прийняття рішення про виплату компенсації заявнику) передбачали, що після виплати заявнику грошової компенсації (перерахунку коштів на спеціальний рахунок заявника) орган соціального захисту населення вносить інформацію про таку виплату до Реєстру, також інформує відповідні органи (у тому числі на території інших населених пунктів) про необхідність зняття з квартирного обліку заявника та членів його сім`ї, яких включено у розрахунок грошової компенсації. Право власності на нерухоме майно оформляється на заявника та членів його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію. У разі неподання заявником інформаційної довідки протягом 30 календарних днів після закінчення строку дії договору орган соціального захисту населення вправі вимагати від заявника повернення коштів грошової компенсації до бюджету. Кошти грошової компенсації повертаються у випадку, передбаченому пунктом 46 цього Порядку, заявником добровільно або у судовому порядку. Після отримання інформаційної довідки районний або міський орган соціального захисту населення протягом трьох робочих днів надсилає копію цієї довідки до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської держадміністрацій. Ведення обліку звернень заявників та інформації про використання ними грошової компенсації здійснюється за формою, затвердженою Мінсоцполітики. На момент набуття відповідачем права власності на майно з використанням компенсації та перерахування компенсації в рахунок набуття відповідачем житла положення Порядку 719 (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів № 353 від 06 травня 2020 року) передбачали, що: - грошова компенсація за рахунок коштів субвенції членам сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особам з інвалідністю надається один раз. Право на отримання грошової компенсації вважається використаним з дати державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за членами сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, особи з інвалідністю та членами її сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію (абз. 2, 3 п. 4 Порядку 719); - протягом року з дня зарахування коштів на спеціальний рахунок в уповноваженому банку члени сімей загиблих та особи з інвалідністю самостійно використовують призначену їм грошову компенсацію на придбання житла як в прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному або на вторинному ринку, так і шляхом інвестування в об`єкти житлового будівництва відповідно до Законів України «Про інвестиційну діяльність» та «Про кооперацію» в будь-якому населеному пункті на території України (п. 30 Порядку 719); - кошти грошової компенсації можуть бути використані на покриття витрат, пов`язаних з купівлею, оформленням права власності на житло, земельну ділянку, на якій розміщено житловий будинок, та сплатою передбачених законодавством податків і зборів, про що обов`язково зазначається в договорі (п. 41 Порядку 719); - орган соціального захисту населення має право вимагати від заявника повернення коштів грошової компенсації до бюджету у разі відсутності відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно за заявником та членами його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно протягом 30 календарних днів після закінчення строку дії укладеного заявником договору купівлі-продажу житла (інвестиційного договору або договору купівлі-продажу майнових прав, або договору про пайову участь) (п. 46 Порядку 719). Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2022 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719, які набрали законної сили з 02 серпня 2022 року. Зокрема викладено пункт 47 в такій редакції: «У разі відчуження житла (квартири, житлового будинку із земельною ділянкою, на якій він розташований), придбаного за рахунок коштів грошової компенсації, яке перебувало у власності заявника (заявника, який перемістився) та членів його сім`ї, на яких було виплачено грошову компенсацію, менше трьох років, кошти отриманої грошової компенсації підлягають поверненню до державного бюджету. У такому разі кошти грошової компенсації повертаються заявником (заявником, який перемістився) та членами його сім`ї добровільно або за рішенням суду. Орган соціального захисту населення щороку протягом трьох років з дня отримання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно за заявником та членами його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, а уповноважений орган - за заявником, який перемістився, та членами його сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, самостійно отримує інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.». Позивач вважає таким, що існує обов`язок з повернення компенсації відповідачем, посилаючись, що на момент відчуження [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] (14 жовтня 2022 року) діяла норма п. 47 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 (з урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2022 року), яка передбачила обов`язок отримувача повернення грошової компенсації у разі відчуження протягом трьох років з моменту набуття житла, придбаного за рахунок коштів такої компенсації. В обґрунтування своєї позиції посилається на роз`яснення Міністерства у справах ветеранів України та рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 щодо застосування до правовідносин нормативно-правового акту, під час дії якого вони настали або мали місце. Однак, позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з цього правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Аналогічний підхід застосовується і щодо дії процесуальної норми права. Зокрема, у ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. При цьому закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Це положення процесуального закону узгоджується з підходами Європейського суду з прав людини, який вважає, що принцип унеможливлення зворотної дії закону в часі не застосовується, коли нове законодавство ставить особу в сприятливіший стан (Scoppola v. Italy, заява № 126/05, п. 102-111). Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп). Загальні принципи дії закону у часі, визначені ст. 58 Конституції України, в цілому роз`яснено у рішеннях Конституційного Суду України. Разом з тим, ст. 58 Конституції України не вирішує питання про дію нормативно-правового акта у часі у тому випадку, якщо правовідносини розпочалися до набрання чинності акта, а закінчилися під час дії (набрання чинності) новоприйнятим нормативно-правовим актом, який по-іншому регулює такі правовідносини, а також, якщо правовідносини виникли під час дії нормативно-правового акта, але закінчилися після того, як відповідний акт втратив чинність. Похідною є також проблема застосування нормативно-правового акта для регулювання правовідносин, що виникли у зв`язку з реалізацією особою свого права, а саме, застосуванню підлягає акт, який був чинним на момент: виникнення права в особи; звернення особи до компетентних органів для реалізації такого права (тобто здійснення волевиявлення); прийняття рішення суб`єкта владних повноважень, спрямованого на задоволення або відмову в реалізації права особи. У рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 зазначено, що звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини є їх обмеженням. Верховна Рада України повноважна ухвалювати закони, що встановлюють обмеження, відповідно до таких критеріїв: «обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права». Таким чином, одним з основних принципів, який застосовується державою для реалізації конституційного права на соціальний захист, є принцип збалансованості та пропорційності між фінансовими можливостями держави, які визначаються, у першу чергу, внутрішнім законодавством держави, що враховує, зокрема, зовнішньо та внутрішньо економічні і політичні чинники. Наведена правова позиція сформульована Верховним Судом у результаті перегляду справ у спорах, пов`язаних з призначенням та/або перерахунком пенсії деяким категоріям осіб (прокурорам, суддям, державним службовцям), зокрема постанови від 10 липня 2018 року у справі № 296/2634/16-а та від 20 березня 2018 року у справі № 520/5814/17. Відповідно до сформованої Верховним Судом практики, право на соціальний захист може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність. Разом з тим, із цього правила є певні винятки. Зокрема, як слідує з аналізу статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виникнення права на соціальний захист певним категоріям військовослужбовців пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби. Так, суд ураховує, що відносини з надання відповідачеві компенсації виникли у повному обсязі з моменту отримання відповідачем статусу інваліда війни 01 грудня 2018 року, здійснення волевиявлення відповідача датоване 13 вересня 2019 року, а прийняття рішення суб`єкта владних повноважень, спрямованого на задоволення реалізації права особи датоване 09 липня 2020 року, в той час, як реалізація такого рішення відбулася 18 вересня 2020 року при реєстрації за відповідачем права власності після перерахування коштів компенсації на користь продавця в силу положень абз. 2, 3 п. 4 Порядку 719. Тобто правовідносини, пов`язані з реалізацією права, передбаченого п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» між позивачем та відповідачем фактично припинилися 18 вересня 2020 року в силу абз. 2, 3 п. 4 Порядку 719, в редакції Постановою Кабінету Міністрів № 353 від 06 травня 2020 року. При цьому, на момент припинення таких правовідносин норма, яка передбачала обов`язок повернення суб`єктом права грошової компенсації у випадку відчуження ним придбаного житла до спливу трьох років від моменту набуття права була відсутня, набрала законної сили лише 02 серпня 2022 року (більш, ніж через один рік та десять місяців) та протягом періоду з моменту реалізації права на отримання компенсації для придбання житла до дати внесення змін у Порядок 719 дії відповідача у випадку відчуження набутого ним із використанням компенсації житла не призводили до жодних наслідків, у той час, як на момент відчуження відповідачем житла 14 жовтня 2022 року такі наслідки були встановлені. За таких обставин застосування до відповідача обов`язку, встановленого п. 47 Порядку 719 (з урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2022 року) є неправомірним через те, що вказаною постановою відповідачеві фактично встановлено нові обов`язки з приводу правовідносин, що закінчилися. При цьому закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання в силу ст. 58 Конституції України, не має зворотної дії в часі, а норми Постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 2022 року не передбачають ретроспективної дії до правовідносин, які закінчилися до набрання нею чинності. Відтак, посилання позивача на те, що на відповідача розповсюджуються обов`язки, встановлені Порядком 719 у редакції від 02 серпня 2022 року суперечать ст. 58 Конституції України через те, що правовідносини між державою та відповідачем з отримання компенсації закінчилися реєстрацією 18 вересня 2020 року за відповідачем права власності на житло. При цьому посилання позивача на відповідь Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації вих. № 62/0/192-23 від 03 січня 2023 року, роз`яснення Міністерства у справах ветеранів України від 23 грудня 2022 року № 9125/1.2/4.2-22 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки роз`яснення Департаменту та Міністерства не є нормативно-правовим документом. Крім того, загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та/або недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Оскільки позивачем не доведено жодними доказами недобросовісності відповідача при реалізації права на отримання компенсації для придбання житла, як інваліду війни, суспільної необхідності встановлення додаткового обов`язку до правовідносин, які реалізовані до набрання чинності положенням, яким установлено такий обов`язок, пропорційність втручання в права відповідача застосуванням норм постанови Кабінету Міністрів України до правовідносин, які закінчилися до набрання чинності постановою, наявні підстави для відмови в задоволенні позові. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 11\~094,63 грн покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed