Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 511 від 03.11.2023, що становить 41325,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн заборгованості за кредитом; 38325,00 грн заборгованості за нарахованими процентами за період з 03.11.2023 по 02.11.2024, що нараховані відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом. Також позивач просить стягнути 3028,00 грн судового збору, 10000,00 грн витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 511 в електронному виді. ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 3000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, тому у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 41325,00 грн. Представник позивача наголошує, що оскільки строк кредитного договору не продовжувався, то законодавче обмеження зі встановлення денної ставки на даний кредитний договір не поширюється. Повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження у справі до його електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками на адресу його зареєстрованого місця проживання, проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається врученням поштового відправлення та належним повідомленням про розгляд справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом 03.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛТ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 511. Вказаний договір підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням його персональних даних та шляхом введення одноразового ідентифікатора 526796. Згідно з п. 1.1 договору Товариство зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти в розмірі 3000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом в строки, визначені цим Договором. Відповідно до п. 1.2 договору процентна ставка за користування Кредитом становить - 3,5 % від суми Кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 1277,50 % користування Кредитом. Згідно з п. 1.3 договору строк надання кредиту становить 365 днів, зі сплатою Кредиту в кінці строку користування згідно з Додатком № 1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів. Пунктом 1.7 договору встановлено, що товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальникові. Перерахування грошових коштів відповідачу на банківську картку 03.11.2023 у сумі 3000,00 грн підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача. Відповідно до розрахунку позивача за період з 03.11.2023 по 02.11.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 41325,00 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3000,00 грн, прострочена заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом - 38325,00 грн. Доказів повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами у матеріалах справи немає. Норми права та мотиви суду За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначено, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91). Як зазначалося вище, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн. У цій справі судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит у сумі 3000,00 грн. З огляду на те, що доказів на погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту у сумі 3000,00 грн матеріали справи не містять, суд доходить висновку, що вимога про їх стягнення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо стягнення процентів за користування кредитом суд зазначає таке. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. При цьому, Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, у період: - з 24.12.2023 по 21.04.2024 денна ставка має бути не більше 2,5%; - з 22.04.2024 по 19.08.2024 денна ставка має бути не більше 1,5%, - з 20.08.2024 денна ставка має бути не більше 1%. Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Із детального розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 03.11.2023 по 02.11.2024 позивач застосував процентну ставку - 3,5 % в день (1277,5 % річних), з чим суд не може погодитися. Відповідно до наведених вище приписів законодавства проценти за користування кредитними коштами мають нараховуватися таким чином: - за період 03.11.2023 по 23.12.2024 за ставкою 3,5 %, що становить 5250,00 грн (3000,00 грн * 3,5/100* 50 дн.); - за період з 24.12.2023 по 21.04.2024 за ставкою 2,5 %, що становить 9000,00 грн (3000,00*2,5/100 х 120 дн.); - за період з 22.04.2024 по 19.08.2024 за ставкою 1,5 %, що становить 5400,00 грн (3000,00*1,5/100 х 120 дн.); - за період з 20.08.2024 по 02.11.2024 за ставкою 1 %, що становить 2250,00 грн (3000,00*1/100 х 75 дн.) Всього процентів: 21900,00 грн (5250,00 + 9000,00 + 5400,00 +2250,00). З огляду на зазначене, проценти за користування кредитними коштами підлягають стягненню за період строку кредитування з урахуванням їх обмеження максимальним розміром денної процентної ставки, встановленим частиною п`ятою статті 8, а також пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», що становить 21900,00 грн. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 24 900,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000,00 грн, сума прострочених платежів за процентами - 21900,00 грн. Щодо судового збору Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом частково, то судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в сумі 1 824,49 грн (24 900,00 *3028,40/ 41325,00) грн. Щодо витрат на правничу допомогу Відповідно до положень ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частин першої-третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial