Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

І.Зміст заявлених вимог та заперечень сторін. У березні 2025 звертаючись до суду з заявою заявник просить суд встановити факт перебування на утриманні [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , її рідної тітки [PERSON] , [INFO] . Заявник свої вимоги аргументує тим, що вона є рідною тіткою [PERSON] , [INFO] , яка загинула [INFO] від вибухової травми. За життя племінниця [PERSON] вступила до Прилуцького фахового медичного коледжу. У цей час її мати [PERSON] тяжко хворіла, тому вони жили в с.Колісники, Прилуцького району, Чернігівської області у рідної сестри матері - [PERSON] . З вересня 2017 року [PERSON] фактично проживала , а з 07 листопада 2018 року була зареєстрованою та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю тіткою [PERSON] , вели разом спільне господарство. 28.02.2022 [PERSON] знята з реєстрації за вказаною адресою у зв`язку зі смертю. У 2020 році [PERSON] підписала контракт на військову службу, спочатку служила у Білій Церкві, потім направлена в зону ООС на схід України. В період з 2017 по 2022 рік [PERSON] офіційно не працювала, не була особою пенсійного віку, проживала вдома, обробляла присадибну ділянку та утримувала господарство. За життя [PERSON] постійно надавала матеріальну допомогу тітці [PERSON] , переказувала останній грошові кошти. Після смерті [PERSON] , її тітка [PERSON] замовляла надгробний пам`ятник на кладовище та за власний рахунок здійснювала поховання племінниці. Смерть [PERSON] пов`язана із захистом батьківщини та стримуванні / відсічі збройної агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим родичі загиблої мають право на отримання виплати грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця ЗСУ в період дії воєнного стану. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.05.2005 визнано батьківство [PERSON] відносно [PERSON] . Батько [PERSON] - [PERSON] за життя ніколи не спілкувався з дочкою та не визнавав свого батьківства відносно неї, але претендує на виплати грошових коштів у зв`язку з загибеллю дочки на війні. Оскільки для отримання одноразової грошової допомоги після загибелі її племінниці [PERSON] , необхідно встановити факт її перебування на утриманні військовослужбовця [PERSON] . 09 травня 2025 від представника відповідача надійшло пояснення на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що право на отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті (загибелі) військовослужбовця мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, зазначені в Сімейному кодексі України (на дату виникнення права на виплату), тобто ті особи, які можуть підтвердити відповідними документами, що вони є членами сім`ї або утриманцями померлого. Позивач не надала підтверджуючих документів перебування її на утриманні загиблої [PERSON] та чи має дітей, які повинні її утримувати(а.с.41-50). 22 травня 2025 від предстаника третьої особи [INFO] надійшло пояснення на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами, при цьому зазначає, що у позивача відсутні докази, які б свідчили про перебування позивача на утриманні, а також те, що на дану виплату та призначення перетендує батько загиблої. ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року призначено справу до судового розгляду на 11 год 00 хвилин 09 квітня 2025 року. У зв`язку з неявкою всіх учасників процесу розгляд справи відкладено до 08 год 30 хв 01 травня 2025. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 14 год 00 хв 03 червня 2025. ІІІ.Позиції сторін викладені судовому засіданні, під час вступної промови. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заявлені вимоги, при цьому [PERSON] пояснила, що її племінниця [PERSON] постійно проживала разом з нею після смерті її рідної сестри, яка є матір`ю [PERSON] . [PERSON] пішла на службу в ЗСУ за контрактом з 2020 року. Після отримання контракту [PERSON] купувала їй продукти та давала їй гроші, допомагала їй. Батько [PERSON] , який є відповідачем у справі, отримав одноразову допомогу після загибелі дочки. Відповідач ніякої участі у вихованні дочки не брав. Виховувала та здійснювала опіку над племінницею [PERSON] вона сама. 06 травня 2024 року вона отримала право на пенсію, після 2000 року офіційно ніде не працювала. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, при цьому пояснив, що подача позовної заяви з вимогою про встановлення факту не підлягає розгляду у позовному провадженні. Відносини відповідача і доньки були неприязні. [PERSON] після закінчення навчання уклала контракт з Міністерством Оборони. Доказів перебування заявниці на утриманні [PERSON] не має. Представник третьої особи [INFO] в судове засідання не з`явився. ІV.Фактичні обставини встановлені судом. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що вона проживала в с.Колісники і добре знає, що [PERSON] завжди була з мамою. Вона бачила [PERSON] , коли та приїжджала у військовій формі і привозила продукти. Батько [PERSON] жодного разу не з`являвся ні на похорон, ні на кладовище. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є онукою позивачки. [PERSON] проживала в с.Колісники з її бабусею [PERSON] . Батько [PERSON] ніколи не спілкувався з дочкою. Після того як [PERSON] пішла на службу, остання допомагала бабусі. Інколи [PERSON] перераховувала кошти на її картку для передачі бабусі, документи для підтвердження цього не збереглися. [PERSON] є її мамою і донькою позивача. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона дуже добре знає [PERSON] близько 18 років. [PERSON] проживала разом з [PERSON] . Після загибелі [PERSON] , батька останньої на похороні не було. [PERSON] сплачувала за комуналку, купувала дрова. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він добре знає [PERSON] , остання була його сусідкою. [PERSON] проживала разом з [PERSON] , яка працювала в готельному комплексі. [PERSON] приїздила у формі в село і привозила продукти, йому відомо, що у [PERSON] є донька і син, які проживають у м.Прилуки. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є донькою [PERSON] . Її мати перебувала на утриманні [PERSON] , фізично вона допомагала мамі, а [PERSON] після служби возила продукти і надавала кошти. Її брат працює і на даний час допомагає, але раніше не мав можливості допомогти. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) 02 серпня 1980 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу її прізвище змінено на « [PERSON] »(а.с.7) [INFO] померла [PERSON] в с.Колісники, Прилуцького району, Чернігівської області(а.с.8) [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9) [INFO] померла [PERSON] (а.с.9) Відповідно до довідки про причину смерті від 06.03.2022 , [PERSON] померла [INFO] , причина смерті «вибухова травма»(а.с.11) Відповідно до довідки Колісниківського старостинського округу №7 Сухополов`янської сільської ради Чернігівської області №106/024-13 від 03.12.2024, [PERSON] , [INFO] була зареєстрована в [ADDRESS] , з 07.11.2018 і виписана 29.02.2022 у зв`язку зі смертю. Фактично проживала за вказаною адресою з вересня місяця 2017 разом зі своєю тіткою [PERSON] та вели спільне господарство(а.с.10) Відповідно до роздруківки зарахування переказу від 15.02.2022, [PERSON] перерахувала 2000 грн на картку № [NUMBER](а.с.12) Згідно з довідки Колісниківського старостинського округу №7 Сухополов`янської сільської ради Чернігівської області №22/02.4-13 від 04.02.2025, [PERSON] , жителька [ADDRESS] , в період з 2017 по2022 згідно з даних трудової книги офіційно не працювала та не була особою пенсійного віку, проживала вдома, обробляла присадибну ділянку та утримувала господарство(а.с.10) Відповідно до довідки Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області №796 від 04.12.2024, №797 від 04.12.2024, [PERSON] замовляла надгробний пам`ятник на кладовище для [PERSON] , яка померла та здійснила її поховання за власний рахунок(а.с.11,12) Згідно з товарним чеком №18 від 25 травня 2022, [PERSON] замовила пам`ятник гранітний на ім`я [PERSON] , вартістю 90000 грн, та розрахувалась за нього у повному обсязі(а.с.13) Згідно з рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.05.2005, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Визнано батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Прилуки, Чернігівської області. Починаючи з 16 травня 2005 року стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] 1 / 4 частину всіх видів заробітку щомісячно на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття(а.с.13,14). Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та комп`ютерних систем від 04 квітня 2025 №33/д, розглянувши подані документи за заявою [PERSON] - тітки загиблої [INFO] у період дії воєнного стану молодшого сержанта [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 07.03.2022 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 15.01.2025 №321/КЦ/628, комісія дійшла висновку, що за поданими документами неможливо встановити, чи є заявниця непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на утриманні [PERSON] . Крім того за поданими документами неможливо встановити чи проживала вона з [PERSON] , вела з нею господарство і мала взаємні права та обов`язки(а.с.36) Відповідно до довідки Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області №04-18/301 від 28.01.2025, в Журналі реєстрації адміністративних послуг соціального характеру (заяви про внесення відомостей до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, та надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг 05 листопада 2021 за №20 зареєстрована заява [PERSON] на призначення пільги, як військовій, що мала посвідчення Учасника бойових дій № [NUMBER] , видане Управлінням персоналу штабу військової частини [NUMBER] . У заяві зазначено адресу для нарахування пільг : [ADDRESS] . 08 листопада зазначена заява опрацьована в Програмному комплексі «Соціальна громада» та була надіслана до управління соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації для призначення та нарахування відповідної пільги(а.с.71) V.Норми права, які підлягають застосуванню. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)). Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 20 червня 2023 року в справі № 554/10517/16-ц (пункт 7.47), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зроблено такі висновки: У справах позовного провадження факт перебування особи на утриманні , як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про належність виплат одноразової грошової допомоги після смерті військовослужбовця, а лише є підставою для вирішення такої справи. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про наявність права на отримання виплат одноразової грошової допомоги після смерті військовослужбовця. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52). Згідно з п.2 ч.1 ст.3 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011), дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011 одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно з підпунктів 1 та 2 пункту 2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного падку, що мали місце в період проходження ним військової служби. При цьому, згідно із статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно з ч.2 ст.38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Отже, факт перебування заявниці на утриманні померлої, має значення для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю [PERSON] , яку може бути їй виплачено у разі встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця. Суд констатує, що утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що з вересня 2017 року [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] у сестри матері [PERSON] та вели спільне господарство. Після смерті матері, [PERSON] залишилась проживати разом з тіткою, з 07.11.2018 року була зареєстрована з нею за однією адресою: [ADDRESS] . [PERSON] займалась навчанням, вихованням та доглядом [PERSON] . Коли остання подорослішала, то вступила в Прилуцький медичний коледж, після закінчення якого у 2020 році підписала контракт на військову службу в ЗСУ. [PERSON] постійно приїздила до тітки, привозила їй продукти, гроші, оформила пільгу на оплату житлово-комунальних послуг, як військова за адресою: [ADDRESS] , де вона була зареєстрованою та проживала її тітка [PERSON] . [INFO], у період дії воєнного стану, військовослужбовець [PERSON] загинула. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.05.2005 визнано батьківство [PERSON] відносно [PERSON] . Батько [PERSON] - [PERSON] за життя ніколи не спілкувався з дочкою та не визнавав свого батьківства відносно неї, але претендує на виплати грошових коштів у зв`язку з загибеллю дочки на війні. Позивач має двох повнолітніх дітей, відомостей, що вони не мають можливості її утримувати, суду не було надано. Таким чином суд приходить висновку, що за обставин цієї справи та змісту позовних вимог належним способом захисту права позивача є позов про визнання права на виплату одноразової грошової допомоги після смерті військовослужбовця. Вимога про встановлення факту перебування на утриманні не є вимогою, яка забезпечує ефективний захист прав у справах про визнання права на виплату одноразової грошової допомоги після смерті військовослужбовця, а лише є підставою для її вирішення. Тому в задоволенні позовної вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту прав. VІ.Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, то витрати по сплаті судового бору покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed