Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

10.03.2025 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа № 205/97/25 за позовом [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 15.10.1994 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьк, актовий запис № 801. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено з грудня 2014 року, коли вона переїхала з м. Донецька до м. Маріуполь по роботі, а відповідач по справі залишився проживати в м. Донецьк. Після повномасштабного вторгнення російської федерації, позивач покинула м. Маріуполь і на даний момент проживає в м. Дніпро. Відповідач не бажає виїжджати з окупованої території. Вже тривалий час їх шлюб носить лише формальний характер. Разом сторони не проживають, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 205/97/258 було розподілено судді Гречаній В.Г. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1213532 від 19.03.2025 року відомості про місце реєстрації відповідача по справі [PERSON] відсутні. 20.03.2025 року ухвалою суду зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, щодо відповідача [PERSON] , [INFO] . 14.04.2025 року до суду надійшла відповідь з Міністерства соціальної політики України, відповідно до якої, станом на 12.03.2020 року, згідно відомостей з Єдиної інформаційної бази даних про переміщення осіб [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15.04.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 30.05.2025 року до суду від позивача надійшла заява, у якій вона просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб. 09.04.2025 року відповідач по справі подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує протии розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України\~за відсутностівсіхосіб, якіберуть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 15.10.1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації цивільного стану у місті Івано-Франківсьу Південно-Західного міжрегіоанльного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 801. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть та ніяк не підтримують подружні стосунки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього,\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та іншіпротиГреції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у їїтрадиційномусенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів. Також, з огляду на те, щоКонвенція є «живим» документом, якийслідтлумачити у світлі умов сьогодення, держава при виборі засобів, покликаних за безпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрімцього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартіне спроти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осібматиможливістьвільноприйматирішення з приводу того, як вести своєприватне та сімейнежиття. У зв`язку з цим повторно наголошується, щовідповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно до п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинніуникатиформалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірванняшлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження булла взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 під пункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - цесімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ст.112СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітковизначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватнийпростір, право визначатисвоє приватне життя (справа «Пек протии Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згіднозі\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст.105СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставірішення суду. Позов про розірванняшлюбуможе бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст.112СК України\~суд ухвалює рішення про розірванняшлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст.114СК України\~у разірозірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи та оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази по справі у їхсукупності та співставленні між собою з увагою на їх належність та допустимість, застосовуючи до обставин, які вони доводять та до спірних правовідносин наведені законодавчі норми, суд виходить з наступного. Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, приймаючи до уваги, що сім`я в розумінні ч. 2\~ст. 3 СК України, фактично припинила своє існування і формальнее збереження шлюбу сторін буде суперечить правам та інтересам позивача, враховуючи той факт, що будь-які відомості які б спростовували зазначені позивачем докази і обставини у суду відсутні та надані не були, відповідач протии розірвання шлюбу не заперечував, суд дійшоввисновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідноположень\~ст. 141 ЦПК України\~судовівитратипокладаються на відповідача. На підставівикладеного,

Outcome: approved