Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

04 квітня 2025 року заявниця звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог зазначає, що 28.11.2024 заявниця звернулась до Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області із заявою про внесення змін до актового запису про смерть свекра [PERSON] , оскільки у свідоцтві про смерть він зазначений як [PERSON] , на відміну від свідоцтва про народження її чоловіка [PERSON] , де вказаний батько як [PERSON] . Ухвалою суду від 11 квітня 2025 року заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. 14 травня 2025 року заінтересованою особою подано до суду заперечення, в яких представник просить суд відмовити у встановленні факту родинних відносин. Зазначає, що заявницею некоректно викладено вимогу поданої до суду заяви й помилково заявлено вимогу про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , як батьком та сином, який вже є встановленим, що виключає наявність підстав для задоволення поданої в судовому порядку заяви. Заявник в судовому засіданні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження зазначено батька: [PERSON] , мати [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30 квітня 1999 року. [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до\~ст. 319 ЦПК України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. За ст.24 ЦК України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Положення ст.25 ЦК України визначають, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. У роз`ясненнях, які містяться у п.1\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, факт родинних відносин про встановлення якого просить заявник, повинен мати юридичний характер, тобто відповідно до закону породжувати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав саме для заявника. З огляду на вимоги діючого цивільного законодавства, суд позбавлений можливості встановлювати факти родинних відносин лише між померлими особами, оскільки цивільна правоздатність вказаних осіб припинилась внаслідок їх смерті, а встановлення такого факту не може мати для померлих осіб жодних юридичних наслідків. Отже, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed