Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

До Чернівецького районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з вище зазначеним позовом, в якому просить змінити розмір стягуваних аліментів із 1/4 частини усіх видів заробітку і доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку що стягуються на підставі рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 27.12.2013 для утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , на 1/4 частини усіх видів заробітку і доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подав заяву про розгляд справи у його відсутність, свої вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, представником відповідача - адвокатом Митнюком В.І., який діє на підставі договору про надання правничої допомоги та представлення інтересів від 22.05.2025 (зворотній бік а.с. 48) через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителя [PERSON] . Як вбачається із відзиву на позовну заяву, позовні вимоги відповідачем не визнаються та заперечується проти їх задоволення (а.с. 37-40). В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог представник [PERSON] - адвокат Митнюк В.І. посилається на те, що позивачем переконливих доказів, які підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, не надав, а також обставини, що наводить позивач в обгрунтування та на підтвердження заявлених вимог, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим рішенням розміру аліментів та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не можуть. Зазначає, що зменшення розміру аліментів призведе до погіршення рівня життя дитини, погіршення її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, що не являється якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. просить стягнути із позивача на користь відповідача судові витратина правничу допомогу в розмірі 8400 гривень. Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч.1 ст.64 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відповідно до ст. ст.81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положення ст.4 ЦПК України, ст.15 ЦК Україні, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.03.2024 Могилів - Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів - Подільському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 15), який проживає з матір`ю (тобто, відповідачем по справі) та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області (справа №150/1167/13-3) ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісячно але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини даного віку, починаючи з 09.12.2013 і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією (а.с. 9). Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29.04.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції у Вінницькій області, після реєстрації шлюбу 29.04.2016 із [PERSON] відповідачу (дошлюбне прізвище якої [PERSON] ) присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 50). 26.07.2022 позивачем укладено шлюб із [PERSON] (а.с. 15), від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, повторно виданого 14.09.2023 Могилів - Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів - Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 14). Окрім того, згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 18.01.2024 (повний текст якого складено 22.01.2024) по справі №150/612/23 [PERSON] , [INFO] (тобто, позивача по справі), визнано усиновлювачем неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (яка народжена від попереднього шлюбу у дружини позивача [PERSON] ). На виконання вище вказаного рішення Чернівецького районного суду Вінницької області в актовому записі №10, зробленому 01.11.2007 року виконавчим комітетом Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, внесено наступні зміни: в графі «батько» вказано [PERSON] , громадянина України; змінено прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », а по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] »; дату народження, ім`я дитини та місце народження дитини залишено без змін. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданому 22.03.2024 Шаргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), батьком [PERSON] , [INFO] , значиться [PERSON] (тобто, позивач по справі) (а.с. 12). Відповідно до рішення Чернівецького районного суду Вінницької області по справі №150/474/24 ухвалено стягувати із [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третьої частини всіх видів заробітку і доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення із дня подачі заяви до суду (09.08.2024) і до досягнення дітьми повноліття. Окрім того, ухвалено стягувати із [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку і доходу, щомісячно, починаючи стягнення із дня подачі заяви до суду (09.08.2024) і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку (а.с 5-8). 22.10.2024 Чернівецьким районним судом Вінницької області видано два виконавчих листа про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів для утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також про стягнення із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на її утримання до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку (а.с. 17, 18). Із розрахунку, проведеного заступником Могилів - Подільського відділу державної виконавчої служби у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що станом на 31.12.2021 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів для утримання неповнолітнього сина [PERSON] становить 3583 грн. 39 коп., заборгованість по сплаті аліментів для утримання неповнолітньої усиновленої доньки [PERSON] складає 13257 грн. 38 коп. Станом на 28.02.2025 заборгованість по сплаті [PERSON] аліментів для утримання неповнолітнього сина [PERSON] відсутня (а.с. 19, 20-25). Відповідно до ч.3 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024, №4059-IX затверджено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати в цілому 50 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Згiдно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини вiд 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789Х11(78912) вiд 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхiдний для фізичного, розумового, духовного, морального i соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповiдальність за забезпечення в межах своїх здібностей i фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На час винесення Чернівецьким районним судом Вінницької області рішення від 27.12.2013 про стягнення із [PERSON] аліментів для утримання неповнолітньої дитини, у останнього інших утриманців не було. З часу присудження аліментів в розмірі, визначеному рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області у справi №150/167/13-ц (тобто з 2013 року), змінився сiмейний стан [PERSON] . Так, 26.07.2022 позивачем було зареєстровано шлюб із [PERSON] , у шлюбі з якою народився син - [PERSON] , [INFO] , окрім того, позивачем усиновлено дитину, народжену його дружиною [PERSON] від першого шлюбу - доньку [PERSON] , для утримання яких із позивача в примусовому порядку стягуються кошти. Окрім того, в примусовому порядку із позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Вище вказані обставини, зокрема, зміну сімейного стану, стягування аліментів для дітей, народжених та усиновлених від іншого шлюбу суд відповідно до ст.192 СК України вважає належною та достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати [PERSON] для утримання неповнолітнього сина. Окрім того, для утримання трьох неповнолітніх дітей [PERSON] сплачується 58% усіх видів заробітку та 16,5% на утримання його дружини [PERSON] , тобто в загальному 74,5% заробітку позивача. Відповідач обгрунтовуючи свої заперечення проти вимог [PERSON] , посилається на те, що неповнолітній син [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, часто хворіє, перебуває на «Д» обліку з діагнозом «Міопія середнього ступеня обох очей», має надлишкову вагу, знаходиться на підготовчій групі по фізкультурі, потребує додаткових витрат на лікування та підтримки здоров`я, на підтвердження чого надала виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 21.03.2025 (а.с. 43, 44), рецепт на окуляри (а.с. 45), замовлення від 21.02.2025 (зворотній бік а.с. 45). Вище зазначені докази, додані відповідачем до відзиву на позовну заяву не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки, пунктом 1 частини 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII встановлено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (ч.3 ст.70 Закону №1404-VIII). Однак, судом, окрім зміни сімейного стану позивача з часу присудження аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі, визначеному рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області (тобто з 2013 року), береться до уваги те, що нормами Сімейного кодексу України (в редакції Закону України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) встановлено наступні розміри аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: на одну дитину - одна чверть, на двох дітей - одна третина, на трьох і більше дітей - половина заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як свідчить правова позиція Верховного Суду України у справі за №143 цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст., ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного суду України №6-143 ЦС13 від 05.02.2014 року). З врахуванням роз`яснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд відповідно до ст., ст.181, 192 СК України вважає належними та достатніми підставами для зміни розміру стягуваних аліментів, які зобов`язаний сплачувати [PERSON] для утримання неповнолітньої дитини. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 6 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми. Суд при цьому зауважує, що не може обґрунтовувати судове рішення лише припущеннями. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо зміни розміру стягуваних аліментів. Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд в силу статей 181, 192 СК України та виходячи з розміру прожиткового мінімуму, затвердженого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 19.11.2024, №4059-ІХ, приходить до висновку про зміну розміру стягуваних із позивача аліментів із 1/4 частини усіх видів заробітку і доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку що стягуються на підставі рішення Чернівецького районного суду Вінницької області. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 1211 грн. 00 коп., про що свідчить квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки від 09.04.2025 за №3 (а.с. 1). З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд в силу ст.141 ЦПК України приходить до висновку про присудження позивачу [PERSON] судових витрат, зокрема, судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст., ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved