Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач ТОВ\~«Полтавагаз Збут»\~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В позовній заяві вказували на те, що з 01.07.2015 р. згідно з рішенням НКРЕКП для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб`єктом господарювання ТОВ «Полтавагаз Збут». Відповідач є споживачем природного газу, а тому вказаний факт є його згодою на приєднання до умов типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам. Йому присвоєно персоніфікований ЕІС-код та відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для здійснення оплати. Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконує, станом на березень 2021 року має заборгованість, яка становить 33432,39 грн. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 12.12.2023 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. 25.11.2025\~року від\~відповідача [PERSON] \~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~згідно якого\~останній вказав,\~що йому\~на праві\~приватної власності\~ належить\~приватний будинок,\~що розташований\~по [ADDRESS] .\~Відповідно до\~«Правил постачання\~природного газу»\~він є\~побутовим споживачем\~та відповідно\~постачальною організацією\~був відкритий\~особистий рахунок\~№ [NUMBER] .\~В 2021\~році постачальною\~організацією в\~односторонньому порядку\~договірні зобов`язання\~між ними\~були розірвані.\~Вказує, що починаючи з січня 2019 року та включно до звернення до суду з даним позовом ТОВ «Полтавагаз Збут» щодо вказаної заборгованості до нього не звертались, жодного разу за вказаний період часу не був складений та погоджений акт звірки взаєморозрахунків, як того вимагають «Правила постачання природного газу». Також зазначив, що посилання позивача на те, що ним відповідно до п.6 ч.3 ст. 175 ЦПІК України вживались заходи для досудового врегулювання спору шляхом направлення на його адресу претензії не відповідає дійсності, оскільки він не отримував жодної претензії щодо заборгованості. Крім того вказує, що мотивуючи свої вимоги ТОВ «Полтавагаз Збут» щодо заборгованості за спожитий газ, за період з січня 2019 року по березень 2021 року, як на доказ заборгованості в розмірі 33432,39 грн., посилається на картку абонента та акт звірки взаєморозрахунків між ТОВ «Полтавагаз Збут» та АТ «Полтавагаз», з яких не вбачається показники лічильника станом на 01.01.2019 року, помісячно за весь нарахований період з 2019 року по 2021 роки. Вказує, що оскільки показники в розрахунку не зазначені, він не взмозі подати контррозрахунок до заявленого боргу. З огляду на те, що позивач просить суд стягнути з нього на його користь заборгованість за спожитий природний газ, за період з січня 2019 року по березень 2021 року, а з даною заявою звернувся в листопаді 2023 року, прохав застосувати строки позовної давності. З урахуванням вищевикладеного прохав відмовити позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі за необгрунтованістю (а.с.69-74). У судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримала, прохала суд їх задовольнити. Щодо застосування строку позовної давності вказала, що в грудні 2020 року відповідачем [PERSON] було внесено кошти в погашення заборгованості за спожитий природний газ, що свідчить про переривання позовної давності. 18.11.2022 року, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ. Крім того ,вказала, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції, що діяв в період з 11 березня 2020 року по 30 червня 2023 року та під час дії в Україні воєнного стану (діє з 24 лютого 2022 року і по теперішній час) строки позовної давності, визначені в статті 257 ЦК України\~(три роки), продовжуються на період дії такого карантину та воєнного стану. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні прохав в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» відмовити в повному обсязі, пославшись на підстави та обставини, викладені у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відносини, які виникли між сторонами спору, є правовідносинами, пов`язаними з постачанням та споживанням природного газу, та регулюються ЦК України, Кодексом газорозподільних систем,\~Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, та іншими нормативно-правовими актами України. Постановами Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758\~та від 22.03.2017 №187 затверджено «Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», відповідно до якої ТОВ «Полтавагаз Збут» визначено постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям. З 01.10.2015 року введено в дію\~Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до ч.1\~ст. 4 зазначеного Закону, державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Пунктом 32 ч.1 ст. 1 Закону встановлено, що Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до ч. 1\~ст.\~12\~Закону України\~«Про ринок\~природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641 та 642\~ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до положень ч.3 ст. 4 до компетенції Регулятора на ринку природного газу належить, зокрема, затвердження Правил постачання природного газу. 27.11.2015 набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП\~від 30.09.2015\~№2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 (далі - Правила). Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року(далі - Правила), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. На виконання вимог ст.ст. 12 та 40 Закону НКРЕКП було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1386/27831). На вимогу розділу ІІІ п.24 Правил, ТОВ «Полтавагаз Збут» як постачальник зі спеціальними обов`язками опублікувало на сайті poltavagazzbut.com.ua та у спецвипуску газети «Зоря Полтавщини» від 25.12.2015 року чинну редакцію Правил та Типового договору постачання. Відповідно до п.1.3 Типового договору постачання, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641,642\~Цивільного кодексу\~України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам (Постанова КМУ №758 від 01.10.2015), - факт споживання природного газу. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачем є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником. Згідно п.2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу зазначено, що договір постачання природного газу побутовому споживачу розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Правил постачання природного газу періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Статтею 509 ЦК України\~визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статтей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно споживача сплатити товариству кошти до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обов`язок споживача сплатити товариству кошти за отримані послуги з газопостачання випливає з приписів ст.ст.526,\~611,\~901,\~903 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2006 року ВЕМ/872352, зареєстрованому в реєстрі за № 2603, є одноосібним власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.47). Споживачу [PERSON] оператор ГРМ присвоїв персоніфікований ЕІС код 56ХМ26І01008736-А, а позивач ТОВ «Полтвагаз Збут» на даного абонента відкрив особистий рахунок № [NUMBER] , який закріплений за адресою: [ADDRESS] , для здійснення оплати. (а.с.10). Відповідно до картки абонента за особовим рахунком № [NUMBER] , та акту звірки взаємних розрахунків за природний газ за період з 01.01.2019 - 30.11.2023 роки між АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», ТОВ «Полтавагаз Збут» по побутовому споживачу [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , обліковується заборгованість за надані послуги за спожитий природний газ, яка виникла за період з 01 січня 2019 року по 01 березень 2021 року, та складає 33432,39 грн. (а.с.8-11). З картки платежів по особовому рахунку № [NUMBER] , вбачається, що побутовий споживач [PERSON] частково сплачував заборгованість за спожитий природний газ, а саме вносив наступні платежі: 16.01.2019 року в розмірі 1000 грн., 19.02.2019 року в розмірі 2000 грн., 11.12.2019 року в розмірі 976,24 грн., 18.12.2019 року в розмірі 2931 грн., 04.01.2020 року в розмірі 2946 грн., 22.09.2020 року в розмірі 461,7 грн., 41,9 грн., 62,7 грн., 21.09.2020 року в розмірі 63,3 грн., 60,5 грн., 45,7 грн., 2816, 9 грн., 2156, 9 грн., 29,5 грн., 22,3 грн., 35,7 грн., 63 грн., 13.10.2020 року в розмірі 3863,9 грн., 71,5 грн., 02.11.2020 року в розмірі 88,6 грн., 10.12.2020 року в розмірі 3768,8 грн. (зворот а.с.102). Згідно посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] , є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, осіб з інвалідністю внаслідок війни. (а.с.60). Як вбачається з картки абонента та акту звірки по побутовому споживачу [PERSON] за спожиті останнім послуги за спожитий природний газ, були зараховані пільги, в наступних розмірах: в січні 2019 року в розмірі 2877,33 грн., в лютому 2019 року 3303,22 грн., в березні 2019 року в розмірі 3303,22 грн.,в квітні 2019 року 1786,3 грн., в травні 2019 року в розмірі 263,52 грн., в червні 2019 року в розмірі 232,92 грн., в липні 2019 року в розмірі 147,67 грн., в серпні 2019 року в розмірі 141,16 грн., у вересні 2019 року в розмірі 137,03 грн., в серпні 2020 року в розмірі 179,98 грн., у вересні 2020 року в розмірі 212,01 грн., в жовтні 2020 року в розмірі 233,01 грн., в листопаді 2020 року в розмірі 1197,1 грн., в грудні 2020 року в розмірі 2363,62 грн., в січні 2021 року в розмірі -2363,62 грн., в лютому 2021 року в розмірі 2933,3 грн., в березні 2021 року 1943,06 грн. (а.с.8-11). Таким чином,\~між побутовим\~споживачем природного\~газу [PERSON] \~ та\~ТОВ «Полтавагаз\~Збут»,\~шляхом приєднання\~Споживача до\~умов Типового\~договору постачання,\~виникли правовідносини\~з постачання\~та споживання\~природного газу. [PERSON] був споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалося відповідачем в судовому засіданні. Починаючи з 01.03.2021 ТОВ «Полтавагаз Збут» та по теперішній час не постачає природній газ за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неповним погашенням відповідачем боргу за спожитий природний газ, ТОВ «Полтавагаз Збут», 18.11.2022 року звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] за спожитий природний газ. 20.12.2022 року, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з [PERSON] , у зв`язку з тим, що від [PERSON] надійшли письмові заперечення щодо видачі судового наказу. (а.с.16). Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Положеннями п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.7 та ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.\~67\~ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України\~передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 162\~ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Таким чином. свої зобов`язання по наданню послуг по постачанню природного газу ТОВ «Полтавагаз Збут» виконало належним чином, проте зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості послуг постачання природного газу з боку споживача природного газу [PERSON] виконані не були, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за послуги г газопостачання у період з 01 січня 2019 року по 01 березень 2021 року в розмірі 33432,39 грн. . Доводи відповідача про те, що позивачем «Полтавагаз Збут» завищено об`єми спожитого ним природного газу на суму 2587,2 грн. не підтверджені належними доказами та не приймаються судом до уваги. Крім того, твердження відповідача про неврахування позивачем здійснених ним платежів у розмірі 651,80 грн.(а.с.92-93) є необгрунтованими, оскільки з досліджених судом доказів, які були долучені позивачем, достеменно вбачається, що ці платежі були враховані про розрахунку заборгованості відповідача (а.с.102 -зворот, а.с.8-11). Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що вона не є безпідставною з огляду на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України). Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266\~ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.\~264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 (справа № 437/2726/13-ц), Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 (справа № 712/8916/17). Суд установив, що відповідач не у повному обсязі вносив плату у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Однак, у період з січня 2019 по грудень 2020 відповідачем неодноразово вносилася плата за спожитий природний газ, останній платіж був ним здійснений 10.12.2020 року у розмірі 3768,8 грн., що визнається сторонами та приймається судом до уваги, тим самим відповідач визнав борг зі сплати за спожитий природний газ та перервав перебіг позовної давності, а відтак така почалась заново. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом\~України визначено\~два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався до 30 червня 2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ(далі Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та діє до теперішнього часу. Пунктом 19 « Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента\~України "Про\~введення воєнного\~стану в\~Україні"\~від 24\~лютого 2022\~року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Отже, на момент звернення до суду із позовом, тобто станом на 30.11.2023 року, продовжено дію воєнного стану на усій території України, а відтак і строк позовної давності зупинено. Оскільки відповідач покладений на нього, як на споживача та власника, обов`язки належним чином не виконував, за отримані послуги не сплачував, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Полтавагаз Збут» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 33432,29 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи. Таким чином, оскільки відповідач, є інвалідом II групи та відповідно до\~Закону України\~«Про судовий\~збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору, суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору. Судові витрати, позивачу належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved