Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Позивач ТзОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №75286249 в розмірі 13381 грн.60 коп., з яких 4000 грн.00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9381 грн. 60 коп. сума заборгованості за відсотками, а також стягнути судові витрати по сплаті судвого збору в розмірі 2422 грн. 40 коп та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн.00 коп. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 20\~червня 2021\~року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75286249 відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 4000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,99%, строк позики 30 днів. 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2112, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. У свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на підставі договору факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року. В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 13381 грн. 60 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 4000 грн. 00 коп.; заборгованість за відсотками 9381 грн. 60 коп. Неможливість в досудовому порядку врегулювати спір, наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 02 квітня 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором позики та договорами факторингу. Так,\~ 20 червня 2021 року відповідач [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №75286249, відповідно до п.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Даний договір укладено в електронній формі та підписано електронним підписом, одноразовим ідентифікатором. Згідно з п.2.1. договору сума позики 4000,00 гривень. Відповідно до п.2.2 договору строк позики 30 днів. Відповідно до п.2.3 Договору процентна ставка 1,99 % (фіксована). Підписанням цього Договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~та нормативно-правовими актами Національного банку України (п. 5.1 Договору). Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит представлена у форматі додатку №1 до договору позики №75286249 від 20 червня 2021 року. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на банківський картковий рахунок відповідача кошти. Відповідно до довідки про ідентифікацію відповідач при укладені кредитного договору, підписав його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 5jEd4H9PSO, який був відправлений 20 червня 2021 року на електронну пошту відповідача. Як вбачається із Листа АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-250415/97099-БТ від 22.04.2025 на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] . Згідно з наданою банком випискою по рахунку відповідача за період з 20.06.2021-23.06.2021 здійснено зарахування переказу в сумі 4000 грн. та 197 грн. на банківську карту відповідача. В подальшому, 21 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» укладено договір факторингу №2112, відповідно до умов якого «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» права грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики №75286249 від 20 червня 2021 року, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу №2112 від 21 грудня 2021 року. Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників, після чого, з урахуванням пункту 5.2 Договору факторингу від клієнта до Фактора переходять Права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №2112 від 21 грудня 2021 року, ТОВ «Фінансова\~компанія Управління\~активами»набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13393, 60 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9393,60 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» відступило право грошової вимоги до позичальників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відповідно до договору факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року, у тому числі за договором позики №75286249 від 20 червня 2021 року, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників 31 березня 2023 року до договору факторингу №310323-ФМ Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників, після чого, з урахуванням пункту 5.2 Договору факторингу від клієнта до Фактора переходять Права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №310323-ФМ від 31 березня 2023 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №75286249\~ в розмірі 13393, 60 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9393,60 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за договором позики №75283128 від 20 червня 2021 року, заборгованість складає 50319,89 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 14940,00 гривень; заборгованість за відсотками - 35379,89 гривень . При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в\~ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України\~також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Отже, [PERSON] уклав договір позики шляхом підписання його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, проте в порушення умов договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, доказів зворотнього матеріали справи не містять. Зазначений кредитний договір позики, за якими відповідач отримав кредит, є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався. Презумція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними договором позики та сплата процентів за користування ним. За нормою\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Уклавши договора факторингу під №2112, №310323-ФМ, позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідача за кредитним зобов`язанням за договором позики №75286249. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем за період з 20.06.2021 по 25.03.2025, заборгованість відповідача за договором позики за №75286249 становить 13381,60 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9381,60 грн. - сума заборгованості за відсотками. При цьому, як вбачається з договору позики №75286249 даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який становить 30 днів. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Отже, суд дійшов висновку, що за договором позики №75286249\~ проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів відповідно, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти. А тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами становить 2388,00 грн. (4000,00 грн./100 х 1,99% х 30днів). Доказів того, що відбулася прологація кредитного договору позивач не надав. Посилання позивача на те, що відповідач ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів", якими передбачено порядок продовження строку кредитного договору (пролонгація та автопрологація), підписуючи договір позики від 20.06.2021 року, не заслуговує на увагу, оскільки в Договорі не зазначено, які Правила та в якій саме редакції містяться на сайті та з якою саме редакцією Правил ознайомився відповідач, доказів скріплення підписом чи ідентифікатором підпису відповідача зазначених Правил суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, надані позивачем розрахунок щодо заборгованості по вказаному договору, таким, що не відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства, а тому не бере їх до уваги як належні та допустимі докази. Роздруківка із сайту позивача та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, належним доказом узгодження пролонгації дії договору бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування. У справі відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений з цими Правилами та погодився з ними. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики № 75286249 від 20.06.2021 року у розмірі 6388,00 грн (4000,00 грн.- тіло кредиту+ 2388,00 грн - заборгованість по відсотках в межах строку договору). Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд також враховує, що відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзиву на позовну заяву, не подав доказів на погашення заборгованості за договором позики, що є її процесуальним обов`язком. Отже сума заборгованості ним не заперечується. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до положень пунктів 1, 4 частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно із ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з вимогами ч.5, 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року; копію витягу з Акту №7 приймання - передачі наданої правничої допомоги, в якому зазначено вартість надання послуги в розмірі 3500,00 гривень, копію акту приймання передачі, копію платіжної інструкції. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (47,73%), з відповідача на корить позивача необхідно стягнути 1670,55 гривень (3500,00 х 47,73:100) - витрат на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому судовий збір слід стягнути в розмірі 1156,21 грн. (2422,40 х 47,73 : 100). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial