Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із цим позовом, просить визнати за ним право власності на завершення приватизації земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , а також [INFO] помер його батько [PERSON] . Після їхньої смерті відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем майна після смерті матері за законом, а також в порядку спадкової трансмісії на майно, що за життя належало батькові, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника. Запити до державного нотаріуса здійснювалися неодноразово, проте відповіді не надходили, а тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідають положенням ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.07.2003 року, видане Кутівською сільською радою Буського району Львівської області, підтверджено, що [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] . Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.10.2011 року, виданого Кутівською сільською радою підтверджується, що [PERSON] (матір позивача) померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, [PERSON] (позивач) має батьків: [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] \~відкрилась спадщина на земельну ділянку площею\~0,38 га для ведення особистого підсобного господарства,\~що розташована\~в с. Кути Золочівського району Львівської області. Належність земельної ділянки площею 0,38 га [PERSON] підтверджується Архівним витягом, виданим Золочівською РДА від 25.04.2024 року № Б/2-368 на підставі ухвали Кутівської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 28.03.1995 року про розгляд заяв на приватизацію земельних ділянок для ведення підсобного господарства, якою ухвалено передати безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,38 га для ведення особистого підсобного господарства. Судом встановлено, що [PERSON] за життя склала заповіт від 02.03.2009 року, посвідчений Кутівською сільською радою, зареєстрований в реєстрі за № 5, яким розподілила майно між позивачем та своїми онуками. Однак, за вищевказаним заповітом спірна земельна ділянка не охоплена, а тому позивач має право спадкувати її за законом, у відповідності до ст. 1261 ЦК України. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] (матір позивача), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В. від 08.02.2008 року. А тому, [PERSON] (матір позивача) частково оформила свої спадкові права після смерті [PERSON] (спадкодавця - чоловіка), проте право власності на земельну ділянку площею 0,38 га оформити не встигла. Таким чином, право на прийняття спадщини вказаної вище земельної ділянки площею 0,38 га перейшло до позивача в порядку спадкової трансмісії, згідно ст. 1276 ЦК України. Крім того, рішенням Буського районного суду Львівської області від 07.10.2024 року у справі № 943/1912/24, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому позивач прийняв спадщину після смерті матері, що не підлягає доказуванню за ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом і прийняв спадщину, а тому вважається, що позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. До складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно\~ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом "а" частини третьої статті 152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України). Відповідно до абзацу 2 пункту 1\~розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частиною другою\~статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої\~статті 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. З урахуванням встановлених обставин, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації спірною земельної ділянки. Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 692/769/21 (провадження № 61-6245св22). Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на завершення приватизації та реєстрації прав власності на спірну земельну ділянку, яку за життя розпочала [PERSON] проте не встигла завершити у зав`язку зі смертю, в порядку спадкової трансмісії на майно, що за життя належало [PERSON] . Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved