Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

[PERSON] подала до Тростянецького районного суду Вінницької області позовну заяву до [PERSON] ,\~треті особи: Врадіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , \~в якому просить визнати [PERSON] батьком її сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 1996 року вона з відповідачем проживала однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу в с. Демківка Тростянецького району Вінницької області. За час спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] . На час народження сина позивачка у зареєстрованому шлюбі не перебувала з відповідачем, тому запис про батька у Книзі реєстрації народжень проводився відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за прізвищем матері « [PERSON] », а ім`я та по батькові були записані за її вказівкою « [PERSON] ». Через відсутність взаєморозуміння між сторонами, вони почали проживати окремо та на даний час спільного господарства не ведуть, отже єдиним способом захисту позивачка вважає звернення до суду з позовом про визнання батьківства. Відтак просить суд визнати [PERSON] батьком її сина [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні зміни до актового запису. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.01.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.02.2025 підготовче провадження було закрито, а справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивачка в судовому засіданні, яке відбулося 19.03.2025 позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що на початку 1996 р. вона з відповідачем почали жити разом, у квітні 1997 завагітніла. Також зазначила, що не пам`ятає вулиці де проживала з відповідачем в орендованому будинку. Весілля у них було в 1996 році, але без реєстрації шлюбу. Коли позивачка була на 4 чи 5 місяці вагітності, відповідач її покинув, і до пологів вона жила в тому ж будинку, а після народження дитини поїхала до батьків у Миколаївську область. Батьки відповідача її допомагали. Після того як вона поїхала, приїжджали до дитини, наразі вони вже померли. Інколи до неї телефонують племінниці відповідача. Після народження дитини, відповідача вона бачила один раз, він проїздом був у Миколаївській області і пару годин побув у неї. Контактного номеру телефону відповідача позивачка не має. Також зазначила, що жодні її права не порушено, вона звернулась до суду тому, що син бажає мати прізвище батька, щоб у сина офіційно був батько, і це було документально підтверджено. Просила суд позовну заяву задоволити. 19.05.2025 через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити без її участі. Також просила залишити без розгляду клопотання про допит заявленого свідка [PERSON] . У судове засідання 06.02.2025, 26.02.2025, 19.03.2025, 10.04.2025, 28.05.2025 відповідач не з`явився. Судом вживалися\~заходи\~для\~повідомлення відповідача\~\~про час\~та\~місце\~розгляду справи\~шляхом\~скерування\~судової повістки\~за\~місцем\~його реєстрації.\~\~Однак судові\~повістки\~повернулися на\~адресу\~суду\~без вручення\~з\~відміткою\~«адресат відсутній\~за\~вказаною адресою». Відзиву та будь-яких клопотань не подавав. 27.03.2025 на адресу суду поштовим зв`язком надійшла заява [PERSON] про визнання позову та розгляд справи без участі відповідача, яку судом не було прийнято до розгляду, оскільки вона не містила підпису заявника. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач вважається таким, що належно повідомлена про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи, Врадіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника третьої особи та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Крім того повідомив суд, що з позовною заявою ознайомився та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 8\~ ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Як передбачено ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення складено 30.05.2025, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 28.05.2025, датою ухвалення даного рішення є саме 30.05.2025 в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Судом \~встановлено,\~що \~\~ [INFO] народився\~ [PERSON] ,\~батьками якого\~є [PERSON] \~та [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] \~виданого повторно Врадіївським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Первомайському\~районі Миколаївської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~12.11.2024 . (а.с. 21). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України встановлено, що відомості про батька [PERSON] [INFO] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.22). В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що у 1996 році [PERSON] разом із [PERSON] проживали в цивільному шлюбі в с.Демківка, в них була вечірка, але вони не були розписані. В 1997 році позивачка була вагітна, з відповідачем вони то проживали разом, то ні. Біля свідка живе сестра відповідача [PERSON] і він пам`ятає, як позивачка приходила до неї, коли їй було потрібно. В грудні народився хлопчик [PERSON] . Вони з [PERSON] ще якийсь час проживали разом, а потім батьки позивачки приїхали та забрали її до себе. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125 СК України. Згідно ч.1\~ст.122 СК України\~дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК України. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3). Згідно вимог\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Підстави для визнання батьківства, передбачені\~статтею 128 СК України, суттєво відрізняються від підстав його встановлення згідно зі\~статтею 53 КпШС України. Пунктами 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року\~«Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша\~статті 58 Конституції України) норми\~СК України\~застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. У розділі VII Прикінцеві положення СК України законодавець не передбачив правил, аналогічних положенням абзацу 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Якщо актовий запис про народження дитини вчинений до [INFO] , то при його оспоренні застосовуються відповідні положення КпШС (Постанова Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 161/10712/21). З урахуванням зазначеного, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню відповідні положення\~КпШС України, чинні на час їх виникнення, тобто на час народження [PERSON] [INFO] . Підстави встановлення батьківства передбачені у\~статті 53 КпШС України. Так, згідно зі\~статтею 53 КпШС України\~(в редакції чинній на час виникнення даних правовідносин) походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи\~\~запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків\~батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків\~або опікуна (піклувальника)\~дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина,\~а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В ході розгляду даної справи позивачем не було доведено факту сумісного проживання та ведення спільного господарства з відповідачем, виховання сина [PERSON] з [PERSON] , не доведено факт виховання та утримання відповідачем дитини, не надано доказів, які достовірно підтверджують визнання батьківства відповідачем. Звертаючись до суду із позовом про визнання батьківства позивачка зазначає, що син хоче знати своє походження та мати прізвище батька, тому вона звернулась до суду для того, щоб офіційно це оформити, а її права не порушені. Таким чином, залишилось незрозумілим, які саме права позивачки порушені, за захистом котрих вона звернулася до суду, чим саме відповідачем порушено права позивачки, якою конкретно діяльністю (діями або бездіяльністю) порушив її права та які саме вимоги заявлені конкретно до нього. У позовній заяві позивачка зазначає, що весілля без реєстрації шлюбу у них з відповідачем було в 1996 році, що підтверджується фотографією з їх весілля. Однак, суд не приймає до уваги надану фотографію, оскільки вона не є належним доказом, що підтверджує зазначену подію: з неї суд не може встановити обставини, за яких ця фотографія була зроблена, і чи дійсно на ній зображений відповідач. Крім того, позов про визнання (встановлення) батьківства після досягнення дитиною повноліття в порядку частини другої статті 53 КпШС України має бути поданий нею. Встановлення походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, в судовому порядку за заявою одного з батьків згідно з частиною другою статті 53 КпШС України можливо лише до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [INFO] є повнолітньою особою. Тому суд звертає увагу, що згідно статті 53 КпШС України позов про визнання (встановлення) батьківства одним з батьків може бути поданий лише до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин в обґрунтування своїх позовних вимог, судом не встановлено підстав для визнання [PERSON] батьком [PERSON] , тому позовні вимоги про визнання батьківства задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed