Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами: № 34535-03/2024 в розмірі 40 000,00 грн, з яких: 10000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;30000,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; № 17844-03/2024 в розмірі 12000,00 грн, з яких: 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 2239971 в розмірі 23625, 00 грн з яких: 7 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2625,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 14000,00 грн - сума заборгованості за пенею та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення заборгованості представник позивача зазначив, що 20 березня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 34535-03/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача, який зазначений п. 8 кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п. 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 19.09.2025 між ТОВ «Аванс Кредит» ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19092024 у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.09.2024 до договору факторингу № 19092024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40000,00 грн, з яких: - 10000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 30000,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. 12 березня 2024р. між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №17844-03/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача, який зазначений п. 8 кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п. 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 20.08.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20082024 у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників з договору факторингу. Відповідно до реєстру боржників від 20.08.2024 до договору факторингу № 20082024 від 20.08.202 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимог» до відповідача в сумі 12000,00 грн, з яких: - 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9000,00 грн - сума заборгованості за відсотками; Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. 12 квітня 2024р. між TOB «1Безпечне агентство необхідних кредитів » та [PERSON] було укладено договір позики № 2239971. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https:// clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно- телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між TOB «1Безпечне агентство необхідних кредитів» ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого TOB «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «1Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників з договору факторингу. Відповідно до Реєстру боржників №31 від 25.09.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23625,00 грн, з яких: - 7000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 2625,00 грн - сума заборгованості за відсотками; -14000,00 грн - сума заборгованості за пенею; Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у загальному розмірі 75625,00 грн. 22.04.2025 ухвалою Таращанського районного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.05.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, від представника відповідача- Підодвірного Т.І. відповідно до змісту якого відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилається на те, що кредитні договори: № 34535-03/2024 від 20.03.2024, № 17844-03/2024 від 12.03.2024 та договір позики № 2239971 від 12.04.2024, які на думку позивача укладені між первісними кредиторами ТОВ «Аванс Кредит», TOB «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] в електронній формі не містять підписів сторін договору. Згідно копій кредитних договорів: № 34535-03/2024 від 20.03.2024, № 17844-03/2024 від 12.03.2024 та договору позики № 2239971 від 12.04.2024, долучених позивачем до позовної заяви, такі нібито укладено в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети - згоди клієнта на сайті позивача. Проте доказів укладення таких договорів, які за формою відповідають вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Позивачем не надано доказів того, що наявні в матеріалах справи копії договорів створювалися у порядку визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа Наявні у матеріалах справи копії договорів на думку представника відповідача не відповідають вимогам ст.ст. 5,7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та не є належним доказом укладення договору з правом викупу між сторонами. Посилається на постанови Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №904/2882/18, від 24.09.2019 №922/1151/18, від 28.12.2019 №922/788/19, від 16.03.2020 №910/1162/19. З урахуванням того, що розрахунки суми боргу, які містяться у позові не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках. Наводив правову позицію викладену у Постанові Верховного Суду у від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц, в якій відображення стала позиція Верховного Суду стосовно необхідності дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості. Надані позивачем розрахунки заборгованості не є належними доказами суми заборгованості, оскільки не містить даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості. Щодо відступлення права вимоги, то як зазначив представник відповідача, подані позивачем копії договору факторингу не містять будь-якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача, як то ПІБ, номер кредитного договору та інші дані. Надані позивачем витяги з реєстру боржників не містять підписів сторін, що уклали договір факторингу, а містить лише підпис представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», що свідчить про те, що витяг виготовлено позивачем самостійно і що позивач може зазначити у вказаному витязі будь-яку інформацію, на власний розсуд. Посилається на постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20. Оскільки, на думку представника відповідача, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано до суду належних і допустимих доказів укладення кредитних договорів з відповідачем на тих умовах, на які посилається позивач, та отримання відповідачем кредитних коштів то проведені позивачем розрахунки заборгованості не відповідають вимогам закону. Зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом (а.с.83-95). 14 травня 2025 року від представника позивача - Летун Т.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Верифікація та ідентифікація позичальника здійснюється через ІТС первісного кредитора. Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Первісного кредитора (ІТС Первісного кредитора) та доступний, зокрема, через сайт Первісного кредитора та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Позичальник здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті первісного кредитора, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Позичальник обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер позичальника [NUMBER] , направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який позичальник зобов`язаний ввести на веб сторінці (далі -«електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи позичальника. В той же час, номер телефону, [NUMBER] вказаний відповідачем як контактний у відзиві на позовну заяву. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.. 12 ЗУ « Про електронні документи та електронний документообіг», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеному в письмові формі. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Враховуючи вищезазначене та матеріали справи, Позивач доводить факт укладання Відповідачем договорів в електронній формі та підписання договорів з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Зазначає, що у відповідності до умов договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноруч Позичальником при укладанні договору. Позивачем було ініційовано запит до первісних кредиторів щодо надання додаткових доказів, а саме детального розрахунку заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів позичальнику за укладеними договорами. Просить суд поновити строк для подання та долучення до матеріалів справи доказів. Звертають увагу суду, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування кредитних коштів по Кредитному договору. Крім того, учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 ст.106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо Позичальник не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до позовної заяви Розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Наполягала на тому, що нарахування відповідачу відсотків здійснювалося первісним кредитором на законних підставах. Крім того, зазначена у позовній заяві заборгованість нараховувалась первісним кредитором станом на дату відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань та вживає дії щодо врегулювання заборгованості виключно у розмірі отриманих прав вимоги. Також, позивач в повній мірі довів факт набуття права грошової вимоги до відповідача відповідно до чинного законодавства, що підтверджується договорами факторингу та додатками до них (а.с.100-150). Ухвалою суду від 15.05.2025 було задоволено клопотання представника позивача та витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію: - чи було емітовано на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] платіжну картку № [NUMBER] та № [NUMBER] ; - виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] РНОКПП [NUMBER] за період з 12.03.2024 року по 25.03.2024 рік з відображенням часу зарахування коштів, відправника коштів та призначення платежу; - виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] РНОКПП [NUMBER] за період з 12.04.2024 року по 15.04.2024 рік з відображенням часу зарахування коштів, відправника коштів та призначення платежу; - інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 12.03.2024 року по 25.03.2024 рік; - інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 12.04.2024 року по 15.04.2024 рік; - інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . 19.05.2025 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, від представника відповідача- [PERSON] відповідно до змісту якого доказів укладення між первісними кредиторами ТОВ «Аванс Кредит», TOB «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] кредитних договорів позивачем не надано. У матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того чи проходила ідентифікацію особа,яка укладала договір, відсутня відповідь особи, яка проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину. Позивачем не надано жодного належного доказу та допустимого доказу нібито отримання відповідачем коштів від «первісних кредиторів». Матеріали справи не містять доказів підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті, як і доказів належності відповідачу номера телефону (а.с.156-171). 20.10.2025 від АТ «Універсал Банк» надійшла витребувана в ухвалі суду інформація ( а.с.172-192). Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», будучи належним чином повідомленим про час, день та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, повноважного представника до суду не направив. Натомість в позовній заяві представник позивача просить здійснювати розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час, день та місце судового засідання, в судове засідання 02.06.2025 не з`явився. Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Окрім того, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи та матеріали справи з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.03.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 34535-03/2024 ( а.с. 9-11). Відповідно до п. 1.1. договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1 0000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2. договору, встановлено: кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 20.03.2024. Дата погашення кредиту 17.07.2024. За користування кредитом клієнт сплачує товариству проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 Договору ( п. 1.4.1 договору). Відповідно до п. 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. В п. 8 кредитного договору зазначені, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.01.2025 №3466_250130174512, ТОВ «Аванс Кредит» здійснило переказ коштів на платіжну картку (маска картки) № [NUMBER] у розмірі 10000,00 грн (а.с.15). 19 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу №19092024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит», передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 16-18). 19 вересня 2025 року ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» на виконання п.1.2 договору факторингу № 19092024 від 19 вересня 2024 року уклали акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с.19). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19.09.2024 до договору факторингу №19092024 від 19.09.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №34535-03/2024 в сумі 40000,80 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 30000,00 грн сума заборгованості за відсотками. За розрахунком заборгованості за період з 20.03.2024 по 19.09.2024, сума заборгованості за договором №34535-03/2024 становить 40000,00 грн (а.с.21-22). Крім того, 12.03.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 17844-03/2024 (а.с.24-26). Відповідно до п. 1.1. договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2. договору, встановлено тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 12.03.2024. Дата погашення кредиту 09.07.2024. За користування кредитом клієнт сплачує товариству проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 Договору ( п. 1.4 Договору). Відповідно до п. 1.6 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.01.2025 №3466_250130174511, ТОВ «Аванс Кредит» здійснило переказ коштів на платіжну картку (маска картки) № [NUMBER] у розмірі 3000,00 грн (а.с.30). 20 серпня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу №20082024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит», передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 31-33). 20 серпня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» на виконання п.1.2 договору факторингу № 20082024 від 20 серпня 2024 року уклали акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с.34). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 20.08.2024 до договору факторингу №20082024 від 20.08.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №17844-03/2024 в сумі 12000,00 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.35). За розрахунком заборгованості за період з 12.03.2024 по 20.08.2024, сума заборгованості за договором №17844-03/2024 становить 12000,00 грн (а.с.36-37). 12 квітня 2024 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2239971, за умовами якого кредитор надав відповідачу позику у сумі 7000,00 грн строком на 30 днів, тобто до 12 травня 2024 року, зі сплатою відсотків в розмірі 1,25% на добу в межах строку кредитування за кожен день користування. Відповідно до пункту 1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с.41-43). Згідно довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 07.05.2025 №КД-000028216/ТНПП ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснило переказ коштів на платіжну картку (маска картки) № [NUMBER] у розмірі 7000,00 грн, отримувач [PERSON] (а.с.117). Між ТОВ«1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ ««ФК«ЄАПБ» 14.06.2021 укладено договір факторингу №14/06/21, згідно з умовами якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників(а.с.45-47). Також, 28 липня 2021 року між ТОВ «ФК«ЄАПБ» та ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» було підписано додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.48). Крім того, 13 червня 2022 року між ТОВ «ФК«ЄАПБ» та ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» було підписано додаткову угоду № 7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с.49). 25 вересня 2024 року між ТОВ «ФК«ЄАПБ» та ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» було підписано додаткову угоду № 37 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 50). Того ж дня, тобто 25 вересня 2024 року, між ТОВ ««ФК«ЄАПБ» та ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників № 31 від 25 вересня 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 51). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 31 від 25 вересня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за договором позики № 223997, укладеним з [PERSON] в сумі 23625,00 грн, з яких:- 7000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;- 2625,00грн - сума заборгованості за відсотками;-14000,00 грн - сума заборгованості за пенею (а.с. 52). Згідно з розрахунком заборгованостей за договором позики № 223997 за період з 25.09.2024 по 28.02.2024 заборгованість за даним договором позики складає 23625,00 грн (а.с. 53). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються, Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частина 12 ст. 11 вказаного Закону передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В судовому засіданні установлено, що кредитний договір № 34535-03/2024 від 20.03.2024 підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора [NUMBER](а.с.11на зв.), кредитний договір № 17844-03/2024 від 12.03.2024 підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора [NUMBER] (а.с.26 на зв.), договір позики № 2239971 від 12.04.2024 підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора [NUMBER] (а.с.43 на зв.), тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами указаних правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позивачем та відповідачем не були б укладені. Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що зазначені представником відповідача у відзиві на позовну заяву номер телефону відповідача [PERSON] ( [NUMBER] ) та електронна пошта відповідача [PERSON] ( [INFO] ) повністю співпадають з номером телефону та електронної пошти позичальника (клієнта), які зазначені у вищевказаних договорах позики та договорах про надання фінансового кредиту. Отже, встановлено, що кредитні договори №34535-03/2024 від 20.03.2024, № 17844-03/2024 від 12.03.2024, договір позики № 2239971 від 12.04.2024, підписані сторонами договорів, є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися, сторони визначили всі істотні умови цих договорів, а отже між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Твердження представника відповідача про те, що позивачем не дотримано законодавчо визначений порядок укладення електронних договорів суд до уваги не приймає та відхиляє як безпідставні та недоведені. Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договірні зобов`язання ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», виконали та надали відповідачу шляхом перерахування на визначений відповідачем картковий рахунок кредит (позику) в сумі: 10000,00 грн (кредитний договір з ТОВ «Аванс Кредит» № 34535-03/2024 від 20.03.2024); 3000,00 грн (кредитний договір з ТОВ «Аванс Кредит» № 17844-03/2024 від 12.03.2024); 7000,00 грн (договір позики з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 2239971 від 12.04.2024). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 570/2984/13-ц. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором). Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 наведені кваліфікуючі ознаки договору факторингу, а саме договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зумовлює його недійсність. Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 910/7038/17. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано суду належним чином завірені копії договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 з додатками, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит», договору факторингу № 20082024 від 20.08.2024 з додатками, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит», договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 з додатками, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». На підтвердження здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» за відступлення ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Аванс Кредит» прав вимоги до боржників позивачем також надано платіжні інструкції № 455 від 23 вересня 2024 року (а.с. 130), №412 від 23 серпня 2024 (а.с. 139) та № 459 від 27 вересня 2024 року (а.с. 148). При оцінці договорів факторингу № 19092024 від 19.09.2024 з додатками, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит», договору факторингу № 20082024 від 20.08.2024 з додатками, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит», договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 з додатками, укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», суд керується закріпленим у ст.204 ЦК України принципом правомірності правочину та зауважує, що ці договори ніким не оспорювались та у встановленому порядку недійсними не визнавались, а відтак, суд приймає їх до уваги. Отже, надані позивачем вище і досліджені судом письмові докази підтверджують відступлення права вимоги від ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами та договорами позики, укладеними цими Товариствами з [PERSON] . У зв`язку з викладеним суд не приймає до уваги та відхиляє твердження сторони відповідача про те, що факт правонаступництва ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами та договором позики є недоведеним, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими судом під час розгляду справи обставинами. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначених договорами строки і обсяги не виконав, і станом на час розгляду справи відомостей про погашення заборгованості за вказаними договорами повністю чи частково суду не надано, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості: за кредитним договором № 34535-03/2024 від 20.03.2024 в сумі 40000,00 грн, за кредитним договором № 17844-03/2024 від 12.03.2024 в сумі 12000,00 грн, за договором позики № 2239971 від 12.04.2024 в сумі 9625,00 грн. Аргументи представника відповідача про те, що він не укладав цих кредитних договорів повністю спростовуються наданими позивачем та витребуваними ухвалою суду від 15.05.2025 від АТ «Універсал Банк» доказами. Так, з листа АТ «Універсал Банк» від 20.05.2025 вбачається, що [PERSON] РНОКПП [NUMBER] є клієнтом банку. На його ім`я було емітовано платіжні картки № [NUMBER] та № [NUMBER] . Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 12.03.2024 по 25.03.2024 зазначено [NUMBER] . Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 12.04.2024 по 15.04.2024 зазначено [NUMBER] . Номер телефону [NUMBER] знаходиться в анкетних даних [PERSON] РНОКПП [NUMBER] (а.с. 172). З виписки по особовим рахункам [PERSON] вбачається, що на його платіжну картку № [NUMBER] надійшли 7000,00 грн, дата 12.04.2024 (а.с.178). Крім того, з виписки по особовим рахункам [PERSON] вбачається, що на його платіжну картку № [NUMBER] надійшли 3000,00 грн, дата 12.03.2024 (а.с.188), а також на його платіжну картку № [NUMBER] надійшли 10000,00 грн, дата 20.03.2024 (а.с. 184). Аргументи представника відповідача про те, що [PERSON] не укладав цих кредитних договорів, а матеріали справи не містять доказів підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті - повністю спростовуються наданими позивачем та витребуваними ухвалою суду від 15.05.2025 від АТ «Універсал Банк» доказами. Доказів ненадходження на банківський рахунок коштів за вказаними договорами відповідач суду не надав. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача пені, слід зазначити таке. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №320/8618/15-ц). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23. Тлумачення змісту як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням [PERSON] грошових зобов`язань, що випливають з договору позику, наявність яких та розмір встановлено під час розгляду справи, підлягають застосуванню вимоги пункту18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. З урахуванням викладено, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені за прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на викладене, заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики від 12 квітня 2024 року № 2239971 становить 9625,00 грн, з яких: 7 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2625,00 грн сума заборгованості за відсотками. Відтак позов в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" пені в розмірі 14000,00 грн за договором позики від 12 квітня 2024 року № 2239971 задоволенню не підлягає. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивачем було порушено процесуальні норми, наслідком чого могло би бути неприйняття поданих ним доказів по справі разом з відповіддю на відзив, враховуючи наступне. Як вбачається з ч.1 ст. 179 ЦПК України, у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. Відповідно до ч. 3 ст. 179 ЦПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою-п`ятою статті 178 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Таким чином, з огляду на викладені вище норми ЦПК України, судом не встановлено підстав для виключення документів поданих позивачем разом із відповіддю на відзив із числа доказів по справі. На підставі часткового задоволення позову, враховуючи положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати. Оскільки позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2467,45 грн (61625,00 грн * 3 028,00 грн / 75625,00 грн).

Outcome: partial