Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Колесник І.В. звернувся до суду з позовом про стягнення коштів з [PERSON] на користь його довірителя [PERSON] , внаслідок невиконання умов договору, в обґрунтування зазначивши наступне. У відповідності до договору купівлі-продажу від 19.11.2003, посвідченого приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Андрухом Д.С. (реєстр № 840), відповідач придбала житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,1729 га, кадастровий номер 7124385100:01:001:0350. 17.10.2019 між [PERSON] та [PERSON] виникла домовленість про те, що позивач надає відповідачу грошові кошти в сумі 7000 доларів США, а відповідач, в свою чергу, взяв на себе зобов`язання продати позивачу вищевказані житловий будинок з господарськими спорудами та присадибною земельною ділянкою. За домовленістю між сторонами, позивач взяв на себе зобов`язання, а саме у червні 2020 року переказати обумовлену суму, а відповідач після її отримання, протягом місяця зобов`язалася приїхати до України та посвідчити договір купівлі-продажу будинку з господарськими будівлями нотаріально. Взяті на себе зобов`язання позивач виконав в повному обсязі та переказав відповідачу 18.06.2020 кошти у сумі 7000 доларів США, відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 04080004. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо укладення договору купівлі-продажу будинку не виконала, пояснюючи це тим, що понесе, як іноземець, значні витрати по сплаті податків, зборів та обов`язкових платежів при укладенні такого договору, при цьому кошти повернути категорично відмовилася, пояснюючи це тим, що не може прибути на територію України, у зв`язку з епідемією коронавірусу. Позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу виконання останньою зобов`язань за попереднім договором купівлі-продажу будинку або ж повернення його коштів в сумі 7000 доларів США, однак звернення позивача не принесли позитивних результатів. Реєструвати договір купівлі-продажу будинку або ж повертати пошти відповідач категорично відмовляється. За судовим рішенням у даній справі від 11.04.2024 суд відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог, обґрунтувавши своє рішення тим, що позивач обрав невірний спосіб цивільного захисту, оскільки відповідач набула майно (грошові кошти) не безпідставно, а на підставі правочину (договору), який було вчинено сторонами в усній формі, тобто у не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. З описової частини судового рішення слідує, що допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з позивачем проживає в одному селі, а відповідач племінниця його дружини, яка проживала у спірному будинку. він періодично приходив до неї допомагати по господарству. До війни, до неї приїхала її донька [PERSON] , яка мала намір забрати мати із собою. Одного разу він став свідком розмови про можливий продаж будинку між [PERSON] , [PERSON] та її матір`ю та чув, що спершу була заявлена ціна 7000 доларів, з якою покупець не погодився та просив зменшити до 6500 доларів і оскільки почалися розмови про гроші, то він вийшов. Потім сестра дружини з дочкою поїхали за кордон, а [PERSON] йому розказував, що нібито переслав гроші [PERSON] за будинок. Також свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була свідком домовленості між [PERSON] та [PERSON] про продаж будинку, оскільки її подруга займалася цим питанням. При цій домовленості були присутні п`ять осіб, в тому числі продавець та покупець, які домовилися, що вартість будинку становитиме 7000 доларів, [PERSON] в січні 2020 року приїде та оформить договір нотаріально. При цьому ніяких документів на той час ніхто не оформлював. Знає, що [PERSON] так і не приїхала, а [PERSON] не оформив права на придбаний ним житловий будинок. Представник позивача у позові зазначає про те, що підставою для звернення до суду з цим позовом і стало те, що відповідачем не було виконано зобов`язання за попереднім договором щодо продажу житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, внаслідок чого грубо порушені права та законні інтереси його довірителя позивача по справі [PERSON] . Вважає, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.04.2024 у справі № 705/1786/22, встановлено, що у позивача з відповідачем виникли попередні договірні правовідносини з приводу купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та присадибною земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , і у сторін внаслідок цього правочину виникли права та обов`язки, які позивач виконав в повному обсязі, в той час як відповідач відмовилася їх виконувати в односторонньому порядку. У відповідності до вимог чинного законодавства та правової позиції Верховного Суду, основного договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та присадибною земельною ділянкою, який розташований по [ADDRESS] , з відповідачем, який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а тому сплачені позивачем на рахунок відповідача кошти у розмірі 7000 доларів США є авансом та підлягають поверненню. У зв`язку з цим просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 7000 доларів США, що на час звернення з позовом еквівалентно 287 833,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність його довірителя. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи у її відсутність, на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію позивача та його представника, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що згідно копії грошового переказу (платіжного доручення в іноземній валюті) SW24K618О47157, оформленого іноземною мовою та копії перекладу вказаного платіжного доручення з англійської мови на українську, [PERSON] здійснив грошовий переказ через АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] (сбербанк Москва рф), деталі платежу: приватний переказ подрузі, платіжного доручення в іноземній валюті (МТ103 вихідний через SWIFT), дата ОДБ: 2020-06-18; валюта: USD (долар США); сума: 7000. Як стверджує позивач, вказані кошти були передані, як авансовий платіж, у зв`язку із його домовленістю про купівлю житлового будинку з надвірними господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у [PERSON] , який їй належав згідно договору купівлі продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 840, посвідченого Андрух С.Д., приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу. Що також підтверджується і копією технічного паспорту на вищевказаний будинок, виготовленого 03.09.2020. При розгляді судом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів (справа № 705/1786/22, провадження № 2/705/363/24), судом також було встановлено, що зі слів позивача між ним та відповідачем існувала домовленість, на виконання якої ним і було здійснено грошовий переказ відповідачу, а також суд звернув увагу, що допитані в судовому засіданні свідки також підтвердили, що між позивачем та відповідачем були наявні усні домовленості про намір оформлення договірних відносин. Аналіз доводів сторони позивача та відповідача,\~свідчить про те, що спір фактично зводиться до витребування 7000 доларів США, які були передані позивачем відповідачу, з підстав неукладення договору купівлі-продажу будинку, який згідно усної домовленості між ними мав би бути укладеним, а відтак розгляд справи та оцінка доводів сторін, що підтверджені належними та допустимими доказами, проводиться в межах предмету доказування. Як вказує позивач, домовленість про майбутній продаж будинку з господарськими спорудами була досягнута між сторонами в усній розмові, при свідках, після чого, позивач і перерахував обумовлену суму, у вказаному випадку 7000 доларів США, які фактично були авансовим платежем та передані без укладення відповідного договору, який в подальшому відповідач мала б оформити нотаріально, прибувши особисто до нотаріуса з відповідними документами. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України\~завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Тобто завдаток передається після того, як був підписаний договір або одночасно з підписанням цього документа Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03 лютого 2021 року по справі №511/126/17 (провадження № 61-21653св19) зроблено висновок, що внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23.07.2018 по справі №461/5297/16-ц правила ст. 570 ЦК України\~поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Також, Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 у справі №711/5065/15-ц зробив висновки про те, що сума, яка названа в розписках завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме: не укладено договору купівлі-продажу, на виконання якого передано кошти. Окрім того, суд дійшов висновку, що аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. У постанові від 04.08.2021 по справі №640/17086/18 Верховний Суд висловив позицію, відповідно до якої ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції, якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається власникові. Як встановлено судом, на момент передачі коштів у розмірі 700 доларів США шляхом здійснення грошового переказу 18.06.2020 договір купівлі-продажу не був укладений, тобто зобов`язання між сторонами не виникли, а відтак передача коштів не відповідає правилам завдатку та не може бути підтвердженням факту виконання зобов`язання та ціни договору. В даному випадку договір купівлі-продажу нерухомого майна між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено не було, натомість сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому. Жодних попередніх договорів з приводу купівлі-продажу нерухомого майна не укладали. Разом з тим, згідно наявного платіжного доручення про переказ коштів та згідно досліджених доказів під час розгляду судом цивільної справи № 705/1786/22 вбачається, що між сторонами в усній формі, при свідках, було досягнуто згоди щодо необхідності документального оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна, часу його укладення та визначена вартість майна, а також в якості авансу наперед у рахунок належного платежу за товар позивачем передані грошові кошти. За вказаних обставин, враховуючи вищевикладене, судом було достовірно встановлено, що передача коштів у розмірі 7000 доларів США, не може вважатися завдатком за купівлю-продаж будинку, а є фактично авансовим платежем, оскільки договір купівлі-продажу ще укладений не був. За вказаних обставин суд вважає, що відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] кошти у розмірі 7000 доларів США, які були направлені їй шляхом грошового переказу, як авансовий платіж за укладення в майбутньому договору купівлі-продажу будинковолодіння, а тому вони підлягають поверненню позивачу. Згідно положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За приписами ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено в договорі, чинне законодавство не містить. Отже, у разі отримання коштів від стягувача у іноземній валюті, боржник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути стягувачу таку ж суму грошових коштів, тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана при їх передачі. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), №464/3790/16-ц (провадження №14-465цс18) та №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18), якими також зазначено про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що 18.06.2020 [PERSON] шляхом грошового переказу передав [PERSON] , а остання отримала кошти в іноземній валюті в сумі 7000 доларів США, то відповідач має повернути позивачу ті самі кошти в іноземній валюті. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність досліджених у справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти в сумі 7000 доларів США. Відповідно до положень ст.141 ЦПК у разі задоволення позову судові витрати, зокрема судовий збір покладається на відповідача. Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серії [NUMBER] , а тому у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору при звернення до суду з цим позовом, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави відповідний розмір судового збору з урахуванням ціни позову, яка за офіційним курсом НБУ на дату подачі позову 23.08.2024 дорівнює 289\~016 грн. (7000*41,288) Отже, з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2890,16 грн.

Outcome: approved