Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

До Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~надійшла позовна\~заява [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~матеріальної та\~моральної шкоди,\~завданої внаслідок\~ДТП. В\~позовній заяві\~позивач вказує,\~що 05.08.2023\~року о\~18\~год.\~08\~хв.\~відповідач,\~керуючи автомобілем\~«Renault\~Logan»\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~в м.\~Києві по\~проспекту Правди,\~53/46,\~не врахував\~дорожньої обстановки\~та не\~дотримався безпечного\~бокового інтервалу,\~в результаті\~чого здійснив\~зіткнення з\~автомобілем «Ford\~Edge»\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~під його\~керуванням,\~і внаслідок\~чого,\~вказані автомобілі\~отримали механічні\~пошкодження.\~28.08.2023\~року постановою\~Подільського районного\~суду м.\~Києва по\~справі №\~758/9401/23\~відповідача було\~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП за\~вищезазначеною ДТП\~та накладено\~штраф у\~розмірі 850\~грн.\~Внаслідок ДТП\~його транспортний\~засіб зазнав\~пошкоджень,\~і тому\~страхова компанія\~ПрАТ СК\~«ПЗУ Україна»,\~в якій\~був застрахований\~автомобіль,\~яким керував\~відповідач при\~ДТП,\~визначила страхове\~відшкодування \~за пошкоджений\~автомобіль у\~розмірі 15\~700\~грн.,\~з яких\~сплатила йому\~13\~100\~грн.,\~за вирахуванням\~франшизи -\~2600\~грн. Таким чином,\~невідшкодований йому\~матеріальний збиток,\~завданий відповідачем\~внаслідок його\~вини у\~вказаному ДТП\~складається із\~франшизи та\~становить 2\~600\~грн.Також зазначає, що відповідачем завдана\~йому моральна\~шкода,\~що полягає\~у тому,\~що відповідач\~добровільно не\~сплатив суми\~франшизи,\~хоча,\~при цьому\~він неодноразово\~звертався для\~вирішення цього\~питання до\~відповідача у\~телефонному режимі.\~Проте,\~у підсумку,\~змущений був\~витрачати свій\~час,\~свої кошти\~для звернення\~до адвокатів\~щодо захисту\~його прав\~та інтересів\~вже у\~судовому порядку,\~так як\~зневірився у\~позасудовому поверненні\~коштів з\~відповідача -\~все це\~спричинило йому\~моральні страждання,\~а саме\~він перебував\~у постійній\~знервованості та\~пригніченому психоемоційному\~стані через\~неповернення відповідачем\~його законних\~грошових коштів,\~зневіри у\~добропорядність і\~взагалі від\~негативних наслідків\~ДТП,\~які спричинили\~йому багато\~стресу та\~незручностей.Просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, а саме суму франшизи у розмірі 2\~600,00грн., відшкодування за моральну шкоду у розмірі 7\~500,00грн. та судові витрати по справі: витрати по сплаті судового збору та за професійну правничу допомогу у розмірі 6\~073,60грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не подано. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом, згідно чинного законодавства щодо подачі відзиву на позовну заяву. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Подільського районного суду м. Києва по справі № 758/9401/23 від 28 серпня 2023 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно даної постанови, 05.08.2023 року о 18 год. 08 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Logan» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по проспекту Правди, 53/46, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Edge» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , і внаслідок чого, вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. В судовому засіданні [PERSON] вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся. Постанова набрала законної сили 08.09.2023 року Транспортний засіб «Renault Logan» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] на час ДТП був застрахований, що вбачається з даних полісу № 215901313 в страховій компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Згідно даних\~полісу №\~215529287\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів вбачається,\~що автомобілем «Ford Edge» д.н.з. [NUMBER] , власник [PERSON] на час ДТП був застрахований в ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС». Позивач стверджує, що внаслідок ДТП його транспортний засіб «Ford Edge» д.н.з. [NUMBER] , зазнав пошкоджень, і тому страхова компанія ПрАТ СК «ПЗУ Україна», в якій був застрахований автомобіль, яким керував [PERSON] при ДТП, визначила страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі 15 700 грн., з яких сплатила Позивачу 13 100 грн., за вирахуванням франшизи - 2600 грн., в підтвердження, додано копію страхового акту № 30938/1 по справі:30938, вид страхування: ОСЦПВВНТЗ, поліс ОСЦПВВНТЗ: ЕР.215901313 від 25.07.2023 до 24.07.2024. Відповідно дост.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зіст.12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.12.1.ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи. Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Водночас, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 у справі №755/18006/15, 12.12.2018 у справі №758/2356/17-ц та 15.10.2020 у справі №755/7666/19, згідно з якою володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що страховиком, у якого відповідач застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, було виплачено суму погодженого страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, визначеної в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 2600грн, така сума франшизи у розмірі 2600,00 грн не відшкодована страхувальником добровільно, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення франшизи слід задовольнити в повному обсязі. Щодо стягнення моральної шкоди. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пункт 3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 2 частини 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 7500,00грн. При цьому, зазначає, що завдана моральна шкода, полягає у тому, що відповідач добровільно не сплатив йому суми франшизи, однак не надає суду жодних належних доказів, проте, що він звертався до [PERSON] з вимогою щодо оплати франшизи в розмірі 2600,00грн. в поза судовому порядку. Разом з тим, аналізуючи фактичні обставини справи, суд зазначає, що відповідач вчинив протиправні, винні (неумисні) дії, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб, яким керував позивач. З огляду на призначення цього майна, пошкодження, яких зазнав транспортний засіб, а також наслідки, що настали внаслідок ДТП, які є негативними для позивача, суд доходить переконання, що позивач дійсно зазнав душевних страждань. Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд зважає на розмір шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, яким на законних підставах керував позивач, на характер і глибину душевних, моральних страждань, які переніс позивач, їх тривалість, істотність вимушених змін у його житті та на ступінь вини відповідача, який завдав моральної шкоди. Зважаючи на викладене, суд доходить переконання, що визначений позивачем розмір відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 7500,00 грн не відповідає наведеним вище обставинам та є завищеним. На переконання суду, розмір відшкодування завданої моральної шкоди слід визначити у сумі 1 000,00 грн, що, з огляду на обставини справи, відповідатиме вимогам розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. \~ \~ \~ \~Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року. \~ \~ \~ \~Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, яка не представляє складності, позов, поданий позивачем невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, на думку суду такі витрати позивача не були неминучими. Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00грн, при цьому додає копію договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 26 жовтня 2023 року, додаткової угоди № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 26 жовтня 2023 року, укладених між [PERSON] (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЮРКОН», згідно яких Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання з надання правничої допомоги, пов`язаної із веденням цивільної справи щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої Клієнту [PERSON] внаслідок ДТП, що сталась 05.08.2023 року о 18:08год з участю автомобіль Клієнта та Renault Logan д.н.з. [NUMBER] . П. 4 додаткової угоди визначено, що вартість наданої правничої допомоги визначається із розрахунку 1000грн. за годину роботи. Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за Додатковою угодою № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 26.10.2023 року від 17.11.2023 року вбачається, що у період з 26.10.2023 року по 17.11.2023 року Адвокатським об`єднанням було надано професійну правничу допомогу: 1.1. Ознайомлення у Подільському районному суді м. Києва зі справою № 758/9401/ про адміністративне правопорушення щодо притягнення [PERSON] до адміністративні відповідальності за ст. 124 КупАП - всього: 1 година; 1.2. Юридичний аналіз та підготовка правової позиції щодо можливості стягнення відшкодування у судовому порядку, консультування щодо строків, вартості судового збору та судового розгляду спору - всього: 1 година; 1.3. Аналіз чинної судової практики - всього: 1,5 години; 1.4. Підготовка позовної заяви про стягнення відшкодування, підготовка копій документів відповідно до вимог процесуального законодавства - всього; 1,5 години. Загальний обсяг робіт щодо надання професійної правничої допомоги за вказаний період: 5 годин. Загалом винагорода за надану професійну правничу допомогу за вказаний період 5 000 (п`ять тисяч) грн. Також позивачем подано копію платіжної інструкції № 0.0.3274424265.1, з якої вбачається, що [PERSON] 27.10.2023 року перерахував АО «ЮРКОН» оплату за юр. послуги за дог. про надання проф. правничої допомоги № б/н від 26.10.023р. в розмірі 5000,00грн. На думку суду, є підстави для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. Суд враховує наведені висновки Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). \~ \~ \~ \~Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial