Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 10 лютого 2015 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, про що складено актовий запис № 33. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що їх сім`я розпалась остаточно, шлюбні відносини припинені, збереження шлюбу суперечить її інтересам, відновлення сімейних відносин є недоцільним. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 10 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, про що складено актовий запис № 33. Спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом з позивачем. Після розірвання шлюбу, позивачу залишити прізвище без змін « [PERSON] ». Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином. Відзиву, щодо позовних вимог не подано, інших заяв та клопотань не надходило. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, про що складено актовий запис № 33, і вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, вважає, що примирення між сторонами не можливе, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзив не подав, будь\~яких інших заяв, клопотань від останнього не надходило. Враховуючи вищевикладене, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї є недоцільним, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та підлягають задоволенню.

Outcome: approved