Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 10 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») і [PERSON] уклали в електронній формі договір про споживчий кредит № 3351229, за умовами якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кредит у розмірі 20\~000 грн 00 коп. На підставі договору факторингу № 25-07/24 від 25 липня 2024 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 40 239 грн 69 коп, яка складається з: 16 129 грн 00 коп тіла кредиту, 22 110 грн 69 коп процентів та 2000 грн 00 коп комісії. За таких обставин ТОВ «Факторинг Партнерс» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 40 239 грн 69 коп заборгованості за кредитним договором, 2422 грн 40 коп судового збору та 13 000 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу. Відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не надав суду доказів укладення між сторонами кредитного договору та перерахування кредитних коштів на картку відповідачки. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Ізяславського районного суду Хмельницької області. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «Факторинг Партнерс» до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Німченко А. Р. у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково. Не заперечувала фактів укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Однак зазначила, що розмір нарахованих позивачем процентів за договором є надмірним. Також просила про зменшення витрат на правничу допомогу, вказавши, що витрати у сумі 13 000 грн 00 коп є неспівмірними зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на їх надання. Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 1-4 статті 12 ЦПК України). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до Анкети-заяви на кредит № 3351229, створеної 10 листопада 2021 року на сайті miloan.ua, позичальник [PERSON] звернулася із вказаною заявою для оформлення кредиту, якою визначено основні умови кредитування, інформацію про позичальника та процес оформлення і розгляду заяви № 3351229. 10 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , що підписано позичальником електронним цифровим підписом за допомогою цифрового ідентифікатора F55829, укладено договір про споживчий кредит № 3351229 (далі - Договір) в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний, зокрема, через сайт ТОВ «Мілоан» та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1 Договору). Відповідно до пунктів 1.2-1.4 вказаного Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 грн 00 коп, кредит надається строком на 30 днів з 10 листопада 2021 року до 10 грудня 2021 року. За змістом пункту 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту становить 2000 грн 00 коп, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово. Згідно з пунктом 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом складають 7500 грн 00 коп, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6 Договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з пунктом 1.7 Договору тип процентної ставки - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору. Відповідно до пункту 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 2.2.3 Договору. Пунктом 2.4.2 Договору передбачено, що у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця, встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування, визначеного згідно з пунктами 1.3, 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 Договору. Згідно з даними довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» від 08 листопада 2024 року, повідомлення Акціонерного товариства «Універсал Банк» від 19 травня 2025 року № БЕ/Е-4018 та виписки по банківській картці від 14 травня 2025 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на картку [PERSON] № [NUMBER] 10 листопада 2021 року 20 000 грн 00 коп згідно договору № 3351229. 25 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 25-07/2024, у відповідності до умов якого та згідно додатку № 3 до договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3351229 від 10 листопада 2021 року. Згідно реєстру боржників до Договору факторингу № 25-07/2024 від 25 липня 2024 року та акту приймання передачі реєстру боржників від 25 липня 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги за кредитним договором № 3351229 від 10 листопада 2021 року, позичальником за яким є [PERSON] , в сумі 40 239 грн 69 коп, із яких: 16 129 грн 00 коп - тіло кредиту, 22 110 грн 69 коп - проценти та 2000 грн 00 коп - комісія. Відповідно до платіжної інструкції № 448090004 від 26 липня 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» перерахувало на користь ТОВ «Мілоан» плату за договором факторингу № 25-07/2024. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1\~статті 634 ЦК України). Частиною 1\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу\~статті 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). На підставі частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). У наданих позивачем документах міститься відмітка про те, що підпис позичальника накладений в електронному вигляді шляхом застосування одноразового ідентифікатора. Відповідно до пункту 5 частини 1\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У\~статті 11 цього Закону\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 вказаного Закону\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з частинами 1 і 2\~статті 514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. За змістом частини 1\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Мілоан» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, у якому досягли згоди з усіх істотних умов, а саме: щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів та комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. Зі змісту кредитного договору вбачається, що [PERSON] підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором F55829. Кредитний договір містить персональні дані відповідачки, зокрема, рнокпп, дані паспорта, місце проживання, електронну адресу, номер мобільного телефону. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких доказів не надано, що в силу положень статей\~12,\~81 ЦПК України\~є її процесуальним обов`язком. З урахуванням наведеного вище, доводи відзиву відповідачки про те, що сторони не підписали договір, а тому не досягли згоди щодо усіх його істотних умов, а також, що вона не отримала кредитних коштів, є необґрунтованими. Більше того, в судовому засіданні [PERSON] не заперечувала фактів укладення кредитного договору та отримання коштів за кредитним договором. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти (20 000 грн 00 коп) на картковий рахунок\~\~ [PERSON] , яка не повернула кредит, не сплатила проценти та комісію в установлені кредитним договором строк і розмірі. Надалі ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» як нового кредитора слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 16 129 грн 00 коп та комісією у розмірі 2000 грн 00 коп. Водночас відповідачка стверджує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентах не відповідає нормам закону та умовам кредитного договору. Однак вимоги позивача про стягнення з позичальника процентів у сумі 22 110 грн 69 коп підтверджується наявними у справі доказами та ґрунтується на встановлених фактичних обставинах і правому регулюванні правовідносин сторін. Положеннями пункту 2.3 договору про споживчий кредит № 3351229 від 10 листопада 2021 року передбачено порядок пролонгації строку кредитування на пільгових або стандартних базових умовах. Згідно з пунктом 2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору. Відповідно до пункту 2.3.1.2 Договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною у пункті 1.6 Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Згідно з пунктом 3.3.2 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим Договором, у порядку, строки та терміни, передбачені пунктами 1.1-1.6 та пунктом 2.4 цього Договору. Таким чином, умовами договору про споживчий кредит № 3351229 від 10 листопада 2021 року передбачено два випадки збільшення строку кредитування - за ініціативою позичальника на пільгових умовах на періоди 3, 7 та 15 днів та на період до 60 днів у разі продовження користування позичальником кредитними коштами після завершення строку кредитування. У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачкою своїх зобов`язань за Договором у строк до 10 грудня 2021 року. Відповідно вона продовжувала користуватись кредитними коштами, а тому строк кредитування був пролонгований відповідно до умов договору. Так, відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, наданої ТОВ «Мілоан» з 11 листопада 2021 року по 10 грудня 2021 року нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктом 1.5.2 Договору, тобто за процентною ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 10 грудня 2021 року [PERSON] сплатила проценти за користування кредитом у сумі 950 грн 00 коп, 600 грн 00 коп тіла кредиту та комісію за пролонгацію в розмірі 600 грн 00 коп. З 11 грудня 2021 року по 13 грудня 2021 року у зв`язку з пролонгацією договору нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктом 2.3.1.1 Договору, тобто пролонгація на пільгових умовах за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 Договору, а саме: 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. З 14 грудня 2021 року по 18 грудня 2021 року нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктами 1.6 та 2.3.1.2 Договору, тобто на умовах пролонгації за стандартною ставкою, що становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 18 грудня 2021 року відповідачка сплатила 2825 грн 00 коп процентів по кредиту, 970 грн 00 коп тіла кредиту та 970 грн 00 коп комісії за пролонгацію, тому з 19 грудня 2021 року по 25 грудня 2021 року у зв`язку з пролонгацією договору нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктом 2.3.1.1 Договору, тобто пролонгація на пільгових умовах за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору, а саме: 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. З 26 грудня 2021 року по 06 січня 2022 року нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктами 1.6 та 2.3.1.2 Договору, тобто на умовах пролонгації за стандартною ставкою, що становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 06 січня 2022 року відповідачка сплатила 998 грн 00 коп процентів по кредиту, 767 грн 00 коп тіла кредиту та 100 грн 00 коп комісії за пролонгацію, тому з 07 січня 2022 року по 21 січня 2022 року у зв`язку з пролонгацією договору нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктом 2.3.1.1 Договору, тобто пролонгація на пільгових умовах за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору, а саме: 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. З 22 січня 2022 року по 26 січня 2022 року нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктами 1.6 та 2.3.1.2 Договору, тобто на умовах пролонгації за стандартною ставкою, що становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 26 січня 2022 року відповідачка сплатила 998 грн 00 коп процентів по кредиту, 767 грн 00 коп тіла кредиту та 100 грн 00 коп комісії за пролонгацію, тому з 27 січня 2022 року по 10 лютого 2022 року у зв`язку з пролонгацією договору нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктом 2.3.1.1 Договору, тобто пролонгація на пільгових умовах за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору, а саме: 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. З 11 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктами 1.6 та 2.3.1.2 Договору, тобто на умовах пролонгації за стандартною ставкою, що становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 23 лютого 2022 року відповідачка сплатила 998 грн 00 коп процентів по кредиту, 767 грн 00 коп тіла кредиту та 100 грн 00 коп комісії за пролонгацію, тому з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року у зв`язку з пролонгацією договору нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктом 2.3.1.1 Договору, тобто пролонгація на пільгових умовах за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору, а саме: 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. У подальшому проценти за кредитним договором не нараховувались. Станом на 25 липня 2024 року, тобто на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість відповідачки [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3351229 від 10 листопада 2021 року становила 40 239 грн 69 коп, із яких: 16 129 грн 00 коп - тіло кредиту, 22 110 грн 69 коп - проценти та 2000 грн 00 коп - комісія. Тому наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Наявність описки в розрахунку заборгованості щодо посилання на пункт 1.5.3 Договору не може вплинути на правильність нарахування відсотків, які передбачені умовами договору, оскільки фактично нарахування було здійснено згідно з пунктом 1.6 Договору. Отже, наявні правові підстави для задоволення вимог про стягнення відсотків у повному обсязі. Відтак на користь позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню борг за договором про споживчий кредит № 3351229 від 10 листопада 2021 року у розмірі 40 239 грн 69 коп, яка складається з: 16 129 грн 00 коп тіла кредиту, 22 110 грн 69 коп процентів та 2000 грн 00 коп комісії. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн 40 коп відповідно до статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача. У позовній заяві ТОВ «Факторинг Партнерс» заявлено про стягнення із [PERSON] 13 000 грн 00 коп понесених витрат на правову допомогу. Згідно з пунктом 1.1 укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» договору № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року про надання правової допомоги, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Із витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 29 листопада 2024 року вбачається, що видами правової допомоги, наданої позивачу Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», є надання усної консультації з вивченням документів, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Загальна кількість витрачених годин становить 5, загальна вартість послуг складає 13 000 грн 00 коп. За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Із вказаного слідує, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У частині 3 статті 137 ЦПК України зазначено, що\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Надаючи оцінку обсягу наданої адвокатом правової допомоги, суд зазначає, що надання усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду охоплюється єдиним поняттям підготовкою позову, тому розмежовувати окремі етапи його підготовки є безпідставним. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, беручи до уваги шаблонність позовної заяви (зміна обставин справи та даних боржників), зважаючи на заперечення відповідачки щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, слід визначити у розмірі 4000,00 гривень. Крім того, слід зазначити, що представник адвокатського об`єднання не брав участі в жодному судовому засіданні, а складання позовної заяви, враховуючи типовість даної категорії справ, не може займати значного часу. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі викладеного,

Outcome: approved