Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

13.11.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: 1) визнати за [PERSON] право власності на автомобіль AUDI A4, VSN [NUMBER] , 1999 р.в., д.н.з. [NUMBER] , вартістю 151030 грн., 2) визнати за [PERSON] право власності на автомобіль FORD FOCUS, [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , вартістю 266429,42 грн., 3) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 58199,71 грн., як компенсацію вартості майна при його поділі. Позивач просила судові витрати стягнути з відповідача на її користь. У позовній заяві позивачем було заявлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести, складається з витрат на оплату судового збору, витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. 26.02.2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Вравін С.М. подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просили наступним чином поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , придбане у шлюбі, а саме: 1) визнати за [PERSON] право власності на автомобіль AUDI A4, д.н.з. [NUMBER] , вартістю 151030 грн., 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину вартості автомобіля FORD FOCUS, д.н.з. [NUMBER] , - 133214,21 грн., 3) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину вартості автомобіля AUDI A4, д.н.з. [NUMBER] , - 75515 грн. Судові витрати покласти на відповідача. (а.с. 81-84). В судовому засіданні 21 травня 2025 року представник позивача Варавін С.Д. заявив, що у строки, визначені ч.8 ст.141 ЦПК України, бажає подати докази про розмір судових витрат позивача на правничу допомогу. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.05.2025 року частково задоволено позов, з внесеними змінами, [PERSON] до [PERSON] \~\~про поділ спільного майна подружжя. Визнано у порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля AUDI A4, зеленого кольору, VSN [NUMBER] , легковий універсал, 1999 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Визнано у порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля AUDI A4, зеленого кольору, VSN [NUMBER] , легковий універсал, 1999 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля FORD FOCUS, чорного кольору, седан-В, [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 108214,71 грн. Відмовлено в задоволенні іншої частини позовних вимог. 26 травня 2025 року представник позивача адвокат Варавін С.Д. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Варавін С.Д. в судове засідання не з`явилися, представник позивача просив розглянути заяву про винесення додаткового рішення у його та позивача відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Милованов Р.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ч.ч.1, 2\~ст.15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). У статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст.141\~ЦПК\~України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку\~з\~розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно\~статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити\~Конституції України\~та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно зі\~статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц та від 20.11.2020 у справі №910/1307/19, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях\~статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в\~статті 43 Конституції України. Відповідно до частини першої та другої\~статті 137\~ЦПК України \~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя\~статті 137 ЦПК України). Водночас, згідно із частиною четвертою\~статті 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста\~статті 137 ЦПК України). У розумінні положень частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Частиною 3 статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду(ч.8 ст.141 ЦПК України). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.9 ст.141 ЦПК України). Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. У пунктах 44, 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновок, що «саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності». Аналогічні висновки зроблені у додатковій постанові\~Великої Палати Верховного Суду\~від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 та додаткових постановах Верховного Суду від 07 лютого 2023 року у справі № 757/36628/16-ц, від 26 липня 2022 року по справі № 910/1209/21, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В ст.270 ЦПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Установлено, що в обґрунтування витрат позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу, представник позивача Варавін С.Д. подав Договір про надання правової допомоги від 27.12.2022 року, відповідно до умов якого адвокат приймає на себе обов`язки за представництво інтересів клієнта в органах судової та виконавчо-розпорядчої влади в Україні. Відповідно до розрахунку суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги від 27.12.2022 року адвокат Варавін С.Д. надав наступні послуги: 1) надання правової інформації. Консультацій і роз`яснень [PERSON] щодо спірного питання, необхідності подання позову до суду, витрачено часу 1 год., вартість 2000,00 грн.; 2) аналіз законодавства України щодо спірного питання, аналіз судової практики зі спірного питання, витрачено часу 1 год., вартість 2000,00 грн.; 3) складання позовної заяви, отримання висновку експерта, виготовлення копій документів, подання позову, витрачено часу 2 години, вартість 4000,00 грн. Підписуючи даний розрахунок [PERSON] погодилася з ним. За надання правової допомоги відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги [PERSON] сплатила адвокату Варавіну С.Д. гонорар в розмірі 8000,00 грн., що підтверджується квитанцією №1 від 10.10.2024 року. При визначенні суми відшкодування суд враховує відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. У статті 141 ЦПК України наведено порядок \~розподілу судових витрат між сторонами. 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на викладене, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (з врахуванням ціни позову на 51,85%), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 4148,00 грн.

Outcome: partial