Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 17 червня 2011 року між ним та відповідачкою Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом № 255. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалось з причини несумісності характерів через відсутність взаєморозуміння. Спільно однією сім`єю вони не проживають, спільне господарство не ведуть. Подружжя має спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Спір про місце проживання дитини відсутній - після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з матір`ю. Позивач переконаний, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме його інтересам, примирення між ним та відповідачкою неможливе. З огляду на викладені вище обставини, ураховуючи положення статей 24, 105, 110 та 112 Сімейного кодексу України, статей 4, 175-177 Цивільного процесуального кодексу України позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 17 червня 2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції; судові витрати покласти на відповідачку. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні на 28 березня 2025 року об 11:00 годині. У судове засідання, призначене на 28 березня 2025 року, позивач не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Матеріали позовної заяви містять клопотання позивача про розгляд справи без його участі. Окрім того, представник позивача надав до канцелярії суду заяву, в якій просив провести судове засідання, призначене на 28 березня 2025 року, без його участі та участі позивача; зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату та час судового розгляду була повідомлена належним чином, заяв/клопотань від неї до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив. Ураховуючи, що сторони вперше викликались у судове засідання, суду була невідома правова позиція відповідачки, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 березня 2025 року було відкладено судове засідання на 30 травня 2025 року. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява, в якій він просив судове засідання, призначене на 30 травня 2025 року, провести без його участі та участі позивача. Додатково зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання також не з`явилась, про час та місце його проведення повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не повідомила, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки, повідомленої належним чином, у судові засідання, призначені на 28 березня 2025 року, 30 травня 2025 року, не повідомлення нею про поважність причин своєї неявки, ураховуючи відсутність відзиву на позовну заяву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, ухвалою від 30 травня 2025 року постановив розглядати справу за відсутності відповідачки у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] 17 червня 2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було укладено шлюб, актовий запис № 255. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20 вересня 2012 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до пункту 10) Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини першої статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, суд ураховує правову позицію Верховного Суду за № 61-8206св19 від 03.12.2020 відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Отже, судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою давно припинені, проживають вони окремо, між ними втрачено почуття взаємної любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки, тому подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Спору про місце проживання спільної неповнолітньої дитини між сторонами у справі немає. Ураховуючи викладене, суд уважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, і шлюб, зареєстрований між ним та [PERSON] 17 червня 2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, підлягає розірванню з підстав неможливості подальшого спільного життя подружжя і збереження сім`ї. Відповідно до частини першої статті 134 Цивільного процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених ним судових витрат, що складається з суми сплаченого судового збору. Ураховуючи той факт, що позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідачки на його користь суму судового збору у розмірі 1211,20 гривень, згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.4159274502.1 від 28 січня 2025 року. Докази в підтвердження наявності інших судових витрат в матеріалах справи відсутні. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову не застосовувалися.

Outcome: approved