Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяву мотивує тим, що вона, являється племінницею [PERSON] , яка померла [INFO] . Батько заявниці є рідним братом [PERSON] . На час своєї смерті [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] . Хоча заявниця зареєстрована за адресою с. Лазещина, 1189, але фактично проживала зі своєю тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], аж до її смерті [INFO] , та проживає і по цей час. Вона здійснювала постійний догляд за тіткою, допомагала їй по господарству, оскільки вона дітей не мала, була самотньою. Заявниці поховала покійну тітку, оскільки разом з нею проживала. Інші особи, які б прийняли спадщину пасивною поведінкою - спільно проживаючи зі спадкодавцем, відсутні. А спадщина відкрилася тільки 27.02.2025 року за її заявою. Заповітів [PERSON] не вчиняла. У зв?язку зі смертю тітки відкрилася спадщина на належне їй майно, тому 27.02.2025 року вона звернулася із заявою до Рахівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, мотивуючи відсутністю факту прийняття спадщини та роз?яснено порядок звернення до суду про встановлення факту спільного проживання. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину чи претендували на спадщину немає, тому жодні спори щодо спадкування відсутні. До нотаріуса щодо оформлення чи прийняття спадщини ніхто не звертався і спадкова справа була заведена тільки тепер, за її заявою. Хоча фактично заявниця проживала з тіткою на час її смерті, проте місце проживання заявниці було зареєстроване за іншою адресою, ніж місце проживання спадкодавця, тому даний факт має бути підтверджений тільки рішенням суду. У випадку встановлення цього юридичного факту вона вважатиметься такою, що прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. З огляду на викладене, просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини - [INFO] . В судове засідання [PERSON] не з`явилася, її представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд даної справи без їх участі, заяву підтримує та просить таку задовольнити. Представник Ясінянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, селищний голова Делятинчук А.І. 23.04.2025 направив до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд приходить до такого висновку. Стаття 1216 Цивільного кодексу України містить поняття спадкування, відповідно до якої спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Глава 87 Цивільного кодексу України регулює відносини, що стосуються здійснення прав на спадкування. Зокрема тут міститься положення, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №? 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В судовому засіданні було встановлено, що батьками заявниці [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з матеріалами справи батько заявниці [PERSON] являвся рідним братом громадянки [PERSON] , яка згідно зі свідоцтвом на смерть серії [NUMBER] , померла [INFO] . [PERSON] , після смерті [PERSON] 27.02.2025 звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом й згідно з витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі 27.02.2025 було відкрито спадкову справу №73722079. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до постанови державного нотаріуса Рахівської державної нотаріальної контори Пріц О.І. №05 від 27.02.2025 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті [PERSON] , оскільки не підтверджено факту прийняття спадщини. Отже, встановлення цього юридичного факту, необхідне заявниці для оформлення своїх спадкових прав на майно, що належало її тітці - [PERSON] . Згідно з паспортом громадянина України [NUMBER] від 17.01.1998 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Заявниця фактично проживала зі своєю тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , аж до її смерті [INFO] , здійснювала постійний догляд за тіткою, допомагала їй по господарству, позаяк вона дітей не мала, була самотньою, що підтверджено довідкою старости села Лазещина Андрія Агопшука №213 від 18.02.2025. Згідно з довідкою старости села Лазещина Андрія Агопшука №1568 від 07.12.2023, а також акту обстеження домоволодіння за адресою [ADDRESS], складеного 19.02.2025 депутатом в/о № 7 Лазаровичем Юрієм із залученням свідків [PERSON] та [PERSON] , а також акту обстеження домоволодіння за адресою [ADDRESS], складеного 12.04.2024 депутатом в/о № 7 Лазаровичем Юрієм із залученням свідків [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на момент смерті була прописана та проживала за адресою [ADDRESS], разом зі своєю племінницею, в шлюбі не перебувала, дітей не мала. [PERSON] поховала покійну тітку. За наведених обставин слід зробити висновок, що інші особи, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , відсутні. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №80272887 від 27.02.2025 від імені [PERSON] , [INFO] , заповіти відсутні. Отже, заявниця [PERSON] довела належними та допустимими доказами те, що вона на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала разом зі спадкодавцем у будинку [ADDRESS] , від спадщини не відмовлялася, тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України підтверджено факт прийняття заявницею спадщини померлої. Спору з приводу спадкування майна померлої немає, адже [PERSON] не мала сім`ї, у тому числі дітей. Реєстрація заявниці [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] за різними адресами та відсутність відповідного документу, який би підтверджував факт постійного проживання стали перешкодою у реалізації прав заявниці на спадкування майна, що належало [PERSON] , тобто позбавляє її можливості скористатися своїм правом на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, іншим шляхом встановити цей факт немає можливості, а відтак суд вважає заяву заявниці обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved