Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

ТОВ «УК «Ліски - М» звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 31.03.2025 в розмірі 19098,57грн. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками кв. [ADDRESS] , який утримує і обслуговує ТОВ «УК «Ліски М» на підставі договору №1119 від 01.09.2019 та додаткових угод 8УК-21 від 26.02.2021, 10-23-УК від 04.08.2023, підписаної уповноваженою особою будинку співвласників. Згідно з умовами договору наймач повинен сплачувати внески щомісячно протягом 30 календарних днів звітного місяця відповідно до тарифів затверджених додатковою угодою 8УК-21 від 26.02.2021. Проте, відповідачі порушили умови договору і тому мають заборгованість за період з 01.09.2019 по 31.03.2025 за послуги надані позивачем в розмірі 19098,57грн. Позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідачів в солідарному порядку вищевказаний розмір заборгованості за послуги з утриманням і обслуговування будинку. Ухвалою суду від 18.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків. Ухвалою суду від 29.04.2025 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надано заяву згідно якої просив справу розглядати без його участі, позов підтримає та просив його задовольнити з тих же підстав, що були зазначені у ньому. Відповідачі в призначене судове засідання не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлялись належними чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надано. У зв`язку з неявкою відповідачів та не надання відзиву суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що власником квартири кв. [ADDRESS] , який утримує і обслуговує ТОВ «УК «Ліски М» на підставі договору №1119 від 01.09.2019 та додаткових угод 8УК-21 від 26.02.2021, 10-23-УК від 04.08.2023, є [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна від 20.04.2025. З витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 18.04.2025 вбачається, що [PERSON] і [PERSON] зареєстровані в кв. [ADDRESS] з 2005 та 2004 відповідно. За вищевказаним договором №1119 від 01.09.2019 позивач є управителем та виконавцем житлово-комунальних послуг, відповідач [PERSON] є власником та замовником цих послуг, а [PERSON] і [PERSON] є користувачами об`єкта нерухомого майна. Як підтверджено історією фінансового стану послуг абонента за період з 01.09.2019 по 31.03.2025 по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] жодної оплати за отримані житлово-комунальні послуги протягом строку дії договору №11-19\~від 01.09.2019\~здійснено не було, у зв`язку з чим у відповідачів утворилась прострочена заборгованість у розмірі 19098,57грн. Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (далі - Правила). Згідно з пунктом 7 зазначених Правил власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг, утримання будинку і прибудинкової території в будинках (квартирах) приватного житлового фонду покладено на власника. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями. Тобто, згідно із зазначеними правовими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі: своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З аналізу положень ст.ст. 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території. Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна. Обов`язок відповідача з утримання належного йому майна виникає незалежно від обставин звернення до нього позивача з пропозиціями щодо оплати зазначених послуг чи укладення договору. Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи, що відповідачі зареєстровані у вказаній вище квартирі, отже зобов`язані нести витрати на внески і платежі співвласників багатоквартирного будинку, оскільки такий обов`язок передбачений чинним законодавством. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно із приписами ст.ст. 260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Позовні вимоги ТОВ «УК «Ліски-М» стосуються заборгованості, що утворилась у період з 01.09.2019 по 31.03.2025. З вказаними позовними вимогами ТОВ «УК «Ліски-М» звернулось до суду 17.04.2025. Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211 карантин було встановлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України. Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 №1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19.12.2020 до 28.02.2021 на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому КМУ постановою №1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31.03.2022 продовжено внесення змін до постанови №1236 від 09.12.2020, постановою від 09.12.2020 №1236 продовжено дію до 30.04.2023. Постановою від 27.04.2023 №383 продовжено дію до 30.06.2023. Постановою від 27.06.2023 №651 скасовано з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2. Отже, карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023. Законом України від 15.03.2022 №2120 «Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Законом України від 08.11.2023 №3450 «Про внесення змін до Цивільного кодекс України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» були внесені зміни до розділу «Прикінцеві та\~перехідні положення» пункт 19\~викладено у наступній редакції: « 19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". Закон набрав чинності 30.01.2024. Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Отже, позовна давність по заборгованості з вересня 2019 року не сплила та на неї поширюється дія п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України. Таким чином в межі строку позовної давності з урахуванням приписів пунктів 12, 19 «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України вкладається період щомісячних платежів з вересня 2019 по березень 2025 включно, а борг у цьому періоді згідно розрахунку становить 19098,57 грн., який слід стягнути з відповідачів, а тому позов суд задовольняє в повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved