Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

До Самарського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ТОВ «Еліт Фінанс» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 34177,03 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що 26.03.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 500828763 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 26771,57 грн., строк кредиту 84 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23 %. Договір кредитної лінії укладено з Відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок Відповідача безготівковим шляхом кошти у розмірі 26771,57 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого, виникла заборгованість, яка становить станом на 20.09.2021 44855,70 грн, що складається з: тіла кредиту 26507,73 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7669,30 грн. 20.09.2021 між AT «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Таким чином ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором 500828763 від 26.03.2020, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та Відповідачем. На підставі викладеного ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача суму заборгованості за договором у розмірі 34177,03 грн, а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну допомогу у розмірі 9200 грн (а.с. 1-3). 26.05.2025 до суду, через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, в якому представник Відповідача просила суд: - відмовити в задоволенні позовних вимог повністю; - у разі задоволення позову зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 1000 грн. та судовий збір перерахувати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Свої заперечення\~Відповідач мотивує\~тим,\~що кредитний договір від 26.03.2020 укладений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] є споживчим, термін кредитування визначено до 27.03.2027 року. Сторонами не було обумовлено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту. Жодних повідомлень про переуступку кредита Відповідач від Позивача не отримувала та кредитний договір з позивачем не укладала. Позивачем документально не підтверджено, що станом на дату укладання договору про відступлення права вимоги - 20.09.2021, у Відповідача була заборгованість за кредитним договором № 500828763 від 26.03.2020. Сума заборгованості Відповідача відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги не відображає період, за який нараховані проценти, строк надання кредиту, порядок розрахунку та нарахування відсотків відповідно до умов кредитного договору № 500828763 від 26.03.2020. В матеріалах справи відсутні докази того, що Позивач або первісний кредитор направляли Відповідачу засобами поштового зв`язку досудову вимогу. Також Відповідач наголосила на тому, що заявлені до стягнення позовні вимоги про стягнення на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн. є завищені, оскільки в даному випадку є лише виконана робота в написанні позову, яка є шаблонна є редагування тільки імен відповідачів, сум заборгованості та номерів і дат договору, тому за написання позову використовувалось дуже мало часу. Оскільки таких позовів по всій Україні від імені даної компанії тисячі, вони є шаблонними, не є складними, чи індивідуальними. Позов був поданий від імені директора ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а не від імені адвоката і тому ринкова вартість даної роботи може складати 1000 грн (а.с 43-48). 05.06.2025 Позивач подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Доводи відповідача викладені у відзиві на позов вважає безпідставними з наступних підстав: - Позивач звернувся з Позовом про повернення кредитних коштів в зв`язку з тим, що Відповідач тривалий час не виконував взяті на себе обов`язки. одностороння відмова від зобов`язання не допускається, - не повідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від зобов`язань боржника, - надані Позивачем виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості Відповідача, - розмір витрат, які сторона понесла або має понести у зв`язку з розглядом справи в суді встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» надано договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. (а.с. 49-51) Представник Позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату та час розгляду справу належним чином, надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував (а.с.52-53). Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилася, повідомлялись про дату та час розгляду справу належним чином Представник Відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без їх з Відповідачем участі (а.с. 54). ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 12.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 38). 19.05.2025 від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 40-42). 15.05.2025 від Позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с. 52-53). 26.05.2025 від представника Відповідача надійшов відзив на позов ( а.с. 43-48). 05.06.2025 від Позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 49-51). 09.06.2025 від представника Відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі (а.с. 52-53). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що 26.03.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 500828763 відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 26771,57 грн., строк кредиту 84 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23 % (а.с. 6-9). Кредитні кошти в сумі 26771,57 грн перераховані Позичальнику, що підтверджується випискою по особовому рахунку Відповідача з 26.03.2020 по 20.09.2021 (а.с. 19-27). Відповідно до розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 20.09.2021 складає 34177,03 грн, з яких 26507,73 грн тіло кредита та 7669,3 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 28). 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 500828763 від 26.03.2020 (а.с. 11-15). Перехід права вимоги також підтверджується Актом приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 року до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 (а.с. 17), випискою з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами до договору факторингу № 500828763 від 26.03.2020 (а.с. 16), платіжним дорученням № 559 від 20.09.2021, згідно з яким ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перерахувало кошти АТ «АльфаБанк» за право вимоги згідно договору факторингу № 3 від 20.09.2021 (а.с. 18). Між позивачем та адвокатом Литвиновою Оксаною Ігорівною укладено договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024 (а.с. 29-30). Відповідно до акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 вартість послуг становить 9200 грн (а.с. 31). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Згідно зі ст.\~1046\~Цивільного кодексу\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст.\~1066\~ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~1069\~ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Отже аналізуючи наявні у справі документи та доводи сторін, суд встановив, що [PERSON] уклала кредитний договір з АТ «Альфа Банк», що не заперечується останньою. В матеріалах справи міститься достатньо доказів, що свідчать про перерахунок банком коштів [PERSON] . Тобто АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання перед Відповідачем виконало. Натомість, внаслідок Відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість загальним розміром 34177,03 грн. Згодом на підставі договору факторингу відбулася передача права вимоги від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», що підтверджується достатніми доказами. Отже право вимоги за кредитним договором перейшло до «ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Суд критично ставиться до заперечень Відповідача зазначених у відзиві на позов, оскільки жоден з них не позбавляє Відповідача необхідності виконати взяті на себе зобов`язання та сплатити борг. Такими чином, внаслідок неналежного виконання Відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість на загальну суму 34177,03 грн, яка підлягає стягненню з неї на користь нового кредитора. Тобто пред`явлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 3028 грн., сплачений останнім при пред`явленні позову. При вирішенні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 9200,00 грн., суд виходить з такого. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір № 03/07-24 від 03.07.2024 про надання юридичних послуг, акт приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 15.07.2024 (згідно якого вартість надання первинної консультації складає 1000 грн. за 0,5 години, правовий аналіз документів 4000 грн. за 2 години, підготовка та подання позовної заяви 4200 грн. за 2,1 годину), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого 18.09.2020 адвокату Литвиненко О.І., платіжна інструкція № 4945 від 01.10.2024 на суму 9200 грн (а.с. 29-33). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 268). Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, яка не є складною та є однотипною для адвоката, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, що не потребує значного витрачання часу адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), а також ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved