Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з з [PERSON] на користь Львівської міської безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,1004 га, кадастровий номер: 4610137200:08:002:0002 на [ADDRESS] в сумі 114 931,48 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ухвалою Львівської міської ради від 07.04.2005 № 2196 «Про користування гр.гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельною ділянкою на [ADDRESS] » було передано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 0,1004 га за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення на [ADDRESS] для обслуговування офісно-складських приміщень. Пунктами 12 ухвали Львівської міської ради від 16.02.2009 № 2436 «Про розірвання за згодою сторін договору оренди землі на [ADDRESS] » визначено вважати розірваним за згодою сторін договір оренди землі на [ADDRESS] від 30.05.2005 № Л-248, укладений між Львівською міською радою та громадянами [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та зареєстрований у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії Центру ДЗК 25.07.2005 у Державному реєстрі земель 04-5 за № 04:05:438:01522. Громадянам [PERSON] та [PERSON] у тримісячний термін виготовити технічну документацію на земельну ділянку на [ADDRESS] та подати Львівській міській раді на затвердження. Громадяни [PERSON] та [PERSON] пункт 2 ухвали Львівської міської ради від 16.02.2009 № 2436 не було виконано. Ухвал Львівської міської ради щодо надання в користування (оренду) земельної ділянки площею 0,1004 га кадастровий номер: 4610137200:08:002:0002 на [ADDRESS] не приймалося. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.05.2023 № 332700685 приміщення виробничого цеху з підвалом (Т-2) загальною площею 1732.4 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2160955846101) на [ADDRESS] перебуває у приватній власності [PERSON] . Станом на сьогоднішній день, документи, які посвідчують право користування (оренди) земельною ділянкою площею 0,1004 гa кадастровий номер: 4610137200:08:002:0002 на [ADDRESS] відсутні. Відділом самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м. Львові департаменту містобудування Львівської міської ради 15.09.2021 року було проведено обстеження земельних ділянок на [ADDRESS] та суміжних з ними земельних ділянок у м. Львові, яким встановлено, що [PERSON] фактично використовує земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,1004 га (кадастровий номер 4610137200:08:002:0002) на [ADDRESS] для обслуговування приміщення виробничого цеху. За результатами зазначеного обстеження складено акт від 15.09.2021 р. № 84 та вимогу від 03.02.2022 № 84/6. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.09.2022 № HB-0000997442022 земельна ділянка за кадастровим номером 4610137200:08:002:0002 зареєстрована 25.07.2005 в Державному земельному кадастрі. Форма власності: комунальна власність. Зазначає, що виникненням права власності на об`єкт нерухомості, власник такого об`єкту не звільняється від обов`язку оформлення прав на земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства та повинен сплачувати орендну плату за користування нею. Однак, відповідач зазначені вимоги не виконав. З огляду на викладене, [PERSON] , як фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, що мала заплатити за користування земельною ділянкою, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України. Позовні вимоги враховують період використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів з 03.09.2020 по 28.02.2023 року. Окрім цього звертає увагу суду, що відповідно до розрахунку наданого управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради, сума недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю внаслідок використання [PERSON] земельної ділянки комунальної власності площею 0,1004 га кадастровий номер: 4610137200:08:002:0002 на [ADDRESS] за період з 03.09.2020 по 28.02.2023 року без документів, які підтверджують право користування становить 114 931,48 грн. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти за користування земельними ділянками за період з 03.09.2020 року по 28.02.2023 року, однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази існування з 03.09.2020 року сформованих земельних ділянок, якими користувався позивачем, відповідач та право власності на які протягом спірного періоду були б зареєстровані за позивачем. Крім того, належне визначення розміру орендної плати за земельну ділянку, площею 01004 та є неможливим в силу того, що станом на сьогодні не визначений статус цієї ділянки, а сама земельна ділянка не сформована як об`єкт цивільних прав, у встановленому законом порядку, що зумовлює неможливість визначення належного розміру земельного податку у формі орендної плати за вказану земельну ділянку. Більше того, в даному випадку згідно чинного законодавства плата за землю у вигляді орендної плати не може здійснюватися. У разі набуття права власності на нерухоме майно, що розміщене на землі, та не оформлення права користування на таку земельну ділянку, обов`язок зі сплати земельного податку виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що розміщене на цій землі, адже якщо особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на земельній ділянці, то до неї як набувача переходить право користування земельною ділянкою. При цьому землекористувач має сплачувати плату за землю за фактичний період використання землі у поточному році. Також позов є необгрунтованим, оскільки жодних належних та допустимих доказів саме використання відповідачем усієї чи принаймні якоїсь частини даної земельної ділянки площею 0,1004 га, не подано, відтак за відсутності доведення самого факту користування спірною земельною ділянкою, сторона відповідача вважає абсурдним даний позов та зазначені у ньому позовні вимоги. Зазначає, що якщо припускати використання спірної земельної ділянки, враховуючи статус фізичної особи підприємця, розгляд такого позову повинен відбуватись за правилами господарського судочинства. Окрім цього зазначає, що жодної вимоги з боку позивача відповідач не отримувала, а також докази зворотнього не надано. Представником позивача було подано відповідь на відзив, який мотивує тим, що достатнім підтвердженням формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав є наявність двох складових, а саме: кадастровий номер земельної ділянки та реєстрація її у Державному земельному кадастрі. Вказує на те що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає спеціальний порядок державної реєстрації земельних ділянок комунальної власності. Так, відповідно до ст . 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав. Під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування. Згідно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.09.2022 № HB-0000997442022 земельна ділянка за кадастровим номером 4610137200:08:002:0002 зареєстрована 25.07.2005 в Державному земельному кадастрі. Форма власності: комунальна власність. Відтак, земельна ділянка з присвоєним кадастровим номером, внесена Державного земельного кадастру є сформованою у встановленому законом пора як об`єкт цивільних прав і належать Львівській міській раді на праві комунальній власності. Зазначає, що в акті обстеження земельних ділянок на [ADDRESS] та суміжних з ними земельних ділянок у м. Львові від 15.09.2021 р. № 84 (додаток №7 до позовної заяви) зафіксовано перелік осіб, які брали участь в обстеженні, площі земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки, долучено план-схему земельної ділянки та встановлено особу, яка фактично користуються земельною ділянкою. Представниками відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради, представником управління земельних ресурсів було належно проведене обстеження на підставі статті 189 Земельного кодексу України, статей 5, 12, 20 Закону України «Про охорону земель» та Положення про самоврядний контроль за використанням та охороною земель Львівської міської територіальної громади затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 04.04.2019 № 4804 (в редакціях діючих на момент проведення обстеження), а не здійснювались заходи з державного нагляду, як стверджує у відзиві відповідач. Звертає увагу суд, що твердження відповідача: «момент пред`явлення ЛМР вимоги від 03.02.2023 (згідно із змістом даної вимоги до 03.03.2023), отже по спливу даного строку можливим було скерувати позовну заяву до суду (за умови, що така вимога була одержана відповідачем)» некоректно протрактовано і не відповідає дійсності, оскільки вимога №84/6 була від 03.02.2022 та мала бути виконана до 03.03.2022, a позовна заява до Личаківського районного суду м. Львова надійшла 22.06.2023 згідно інформації з офіційного сайту судової влади України https://court.gov.ua, тобто через 1 рік і 4 місяці після надіслання вимоги відповідачу. У судове засідання представник позивача та відповідачі не з`явились, були належним чином повідомлені, про причини неявки не повідомили. Представник позивача подав до суду заяву, якою просить розгляд справи проводити за його відсутності, задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.03.2023 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом Львівської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 29.07.2024 року залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] . Представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову, а саме: просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] пропорційно належним їм часткам у праві спільної часткової власності на приміщення виробничого цеху з підвалом на користь Львівської міської ради безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,1004 га кадастровий номер: 4610137200:08:002:0002 на [ADDRESS] в сумі 114 931,48 грн. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Судом встановлено, що ухвалою Львівської міської ради від 07.04.2005 № 2196 «Про користування гр.гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельною ділянкою на [ADDRESS] » було передано гр. гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 0,1004 га за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення на [ADDRESS] для обслуговування офісно-складських приміщень. Пунктами 12 ухвали Львівської міської ради від 16.02.2009 № 2436 «Про розірвання за згодою сторін договору оренди землі на [ADDRESS] » визначено вважати розірваним за згодою сторін договір оренди землі на [ADDRESS] від 30.05.2005 № Л-248, укладений між Львівською міською радою та громадянами [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та зареєстрований у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії Центру ДЗК 25.07.2005 у Державному реєстрі земель 04-5 за № 04:05:438:01522. Громадянам [PERSON] та [PERSON] у тримісячний термін виготовити технічну документацію на земельну ділянку на [ADDRESS] та подати Львівській міській раді на затвердження. Громадяни [PERSON] та [PERSON] пункт 2 ухвали Львівської міської ради від 16.02.2009 № 2436 не було виконано. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.09.2022 № HB-0000997442022 земельна ділянка за кадастровим номером 4610137200:08:002:0002 зареєстрована 25.07.2005 в Державному земельному кадастрі. Форма власності: комунальна власність. \~ \~ \~ \~Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.05.2023 № 332700685 приміщення виробничого цеху з підвалом (Т-2) загальною площею 1732.4 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2160955846101) на [ADDRESS] перебуває у приватній спільній частковій власності (розмір частки ) [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.07.2024 № 388554861 приміщення виробничого цеху з підвалом (Т-2) загальною площею 1732.4 кв. м на [ADDRESS] перебуває у приватній спільній частковій власності (розмір частки ) [PERSON] . За результатами обстеження складено акт від 23.02.2024 №29, яким встановлено, що [PERSON] , [PERSON] фактично використовують земельну ділянку площею 0,1004 га (кадастровий номер 4610137200:08:002:0002) для обслуговування нежитлової будівлі на [ADDRESS] за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про й надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч.\~1\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад. Згідно з ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Відповідно до ст. 80 ЗК України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни їх призначення Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо жилий будинок будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною 1 ст. 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України). За змістом ст. ст. 125 та 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідно до положень ст. 79-1 Земельного кодексу України формувания земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної діялнки передбачає визначення її площі, меж та внесения інформації про неї до Державна земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрацій у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Статтею 83 Земельного кодексу України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Також згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель. їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру с обов`язковим (ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). З цього випливає, що інформація з Держгеокадастру є належним доказом формування земельної ділянки, її площі, місця розташування, цільового призначення, категорії землі, виду і використання, форми власності. Разом з цим, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає спеціальний порядок державної реєстрації земельних ділянок комунальної власності. Так, відповідно до ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав. Під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування. Відповідно до постанови Верховного суду України від 10 лютого 2020 року у справі № 922/981/18 зазначається, що «під час розгляду справи № 922/2716/17 року встановили, що матеріалами справи підтверджено факт надання ТОВ «Зеленбуд-Сервіс" повного пакета документів Харківській міській раді, а отже і наявності Харківської міської ради обов`язку з укладення договору оренди землі за наявності чинних рішень органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в оренду (2008 і 2009 років), якого Харківська міська рада не виконала, чим порушила право ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" одержати спірну земельну ділянку в оренду. Зазначені дії (бездіяльність) Харківської міської ради зумовили звернення ТОВ " Зеленбуд-Сервіс" до суду за захистом свого порушеного права. Разом з тим, неналежне виконання своїх обов`язків з боку Харківської міської ради не є підставою звільнення ТОВ "Зеленбуд-Сервіс" від обов`язку сплачувати за користування сформованою земельною ділянкою. В цьому випадку відсутність документа посвідчують право користування земельною ділянкою у ТОВ "Зеленбуд-Серес може бути визнане, як її самовільне використання, однак не надає права безоплатне використання». Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного суду Украї 02.06.2020 року у справі № 922/2417/19, що «неналежне виконання своїх обов`зку з боку Харківської міськради не є підставою для звільнення відповідача обов`язку сплачувати за користування сформованою земельною ділянка зв`язку з чим суд безпідставно послався на бездіяльність Міськради впорядкування відносин із землекористування між сторонами». Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, з урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що достатнім підтвердженням формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав є наявність двох складових, а саме: кадастровий номер земельної ділянки та реєстрація її у Державному земельному кадастрі, що підтверджується чинними законодавчими нормами та актуальною судовою практикою, а також витягом Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.09.2022 № HB-0000997442022 земельна ділянка за кадастровим номером 4610137200:08:002:0002 зареєстрована 25.07.2005 в Державному земельному кадастрі. Форма власності: комунальна власність. Згідно з інформацією з витягу від 16.02.2023 № HB-4600168662023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 4610137200:08:002:0002 становить 1836677.44 грн. Пунктом 1 ухвали Львівської міської ради №1995 від 25.05.2017 «Про затвердження Порядку продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м. Львові» затверджено Порядок продажу земельних ділянок комунальної власності та нарахування орендної плати за землю у м. Львові. Пунктом 5 ухвали встановлено, що ця ухвала набирає чинності з 01.01.2018 року. Згідно з п. 7.5.1 вказаного Порядку, річний розмір орендної плати встановлюється у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки за винятком коли розмір орендної плати за землю визначений ухвалою міської ради про передачу земельної ділянки в оренду або протоколом аукціону (у разі набуття права оренди на земельну ділянку на конкурентних засадах) та для земельних ділянок використання яких вказано в пунктах 7.6-7.16 цього Порядку. Згідно з п. 289.1, 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №804/937/16, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки завжди застосовується ретроспективно. Тобто, кожного року, після 01 січня, для розрахунку бази оподаткування земельним податком (орендної плати) враховується чинна нормативна грошова оцінка (яка проводиться раз на 5-7 років) з урахуванням кумулятивного (накопичувального) застосування коефіцієнтів індексації (які визначається щорічно). Такий підхід дозволяє актуалізувати величину бази оподаткування земельним податком (орендної плати) шляхом врахування інфляційних коефіцієнтів. Тобто сенс кумулятивного застосування коефіцієнтів індексації саме у тому й полягає, щоб, застосовуючи їх за минулі роки, починаючи з дати проведення грошової оцінки, щорічно актуалізувати базу оподаткування земельним податком (орендної плати) (правова позиція Верховного суду від 27.01.2022 у справі №820/4665/17). Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2023 № 6-28-0.222-323/2-23 за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2022 рік становив 126,6%. Пунктом 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, зокрема, визначено, що У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Відповідно значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2022 рік становить: для земель і земельних ділянок (крім сільськогосподарських угідь) 1,15. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у розрізі років становить: 2020 рік 1,0; 2021 рік 1,1 (для земель несільськогосподарського призначення). За інформацією з лист Головного управління ДПС у Львівській області від 03.04.2024 №4333/5/13-01-24-11, зареєстрований в СЕД Львівської міської ради від 14.06.2024 №1.8-22944-2412, про те, шо за даними інтегрованих карток платників [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ) та [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ) відомості про сплату земельного податку або орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,1004 га за кадастровим номером 4610137200:08:002:0002 на [ADDRESS] за період з 01.01.2021 по 29.02.2024 року відсутні. Відповідно до розрахунку наданого управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради, сума недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю внаслідок використання [PERSON] земельної ділянки комунальної власності площею 0,1004 га кадастровий номер: 4610137200:08:002:0002 на [ADDRESS] за період з 03.09.2020 по 28.02.2023 року без документів, які підтверджують право користування становить 114 931,48 грн. З огляду на викладене, і [PERSON] , і [PERSON] виступають фактичними користувачами земельної ділянки, які без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегли у себе кошти, що мали заплатити за користування нею, а отже у них виникає обов`язок повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України, а сума недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю внаслідок використання відповідачами земельної ділянки комунальної власності площею 0,1004 га кадастровий номер: 4610137200:08:002:0002 на [ADDRESS] за період з 03.09.2020 по 28.02.2023 року без документів, які підтверджують право користування становить 114 931,48 грн. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції № 166 за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Оскільки позов було задоволено в повному обсязі, то відповідно розмір судового збору слід стягнутми пропорційно належним відповідачам часткам у праві спільної часткової власності на приміщення виробничого цеху з підвалом на користь Департаменту містобудування Львівської міської ради (нова назва Департамент природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради) (79008, 1, м. Львів, пл. Ринок, код ЄДРПОУ 34857473).

Outcome: approved