Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, в якому просять визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 34,8 м2, житловою площею 11,8 м2, допоміжна площа 23,0 м2, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину цього житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв після його смерті спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, так як проживав разом із батьком, вів з ним спільне господарство, не відмовився від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після смерті [PERSON] . Водночас спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] , його дочка [PERSON] заявою підтвердила, що пропустила строк для прийняття спадщини, на спадщину не претендує, відмовляється від спадкування. Тобто [PERSON] єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем немає. [PERSON] , як голові колгоспного типу двору належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а тому [PERSON] (позивач) просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, позивачі зазначають, що з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору за [PERSON] підлягає визнанню право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору. У зв`язку з наведеним, позивачі просять задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 31 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 04 червня 2025 року о 13 год. 00 хв. Витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любові Вікторівни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 28/2025, яка зареєстрована 18 лютого 2025 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі в підготовче засідання не з`явилися, подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, в якому зазначено, що Жовківська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна в підготовче судове засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, в якій нотаріус зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Крім того приватним нотаріусом на виконання вимог ухвали суду надіслано копію спадкової справи № 28/2025, яка зареєстрована 18 лютого 2025 після смерті [PERSON] . А тому, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі учасників справи, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у селі Крехів, Жидачівського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жидачівським РВ УМВС України у Львівській області 01 червня 1999 року(арк.спр.12-13). Позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Нова Скварява, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Радехівським РВ УМВС України у Львівській області 24 листопада 1999 року (арк.спр.16-17). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке повторно видане Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 31 жовтня 2024 року, встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (арк.спр.20). Викладеним у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке 26 жовтня 1996 року видане Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26 жовтня 1996 року у Березівській сільській раді Радехівського району, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 26 жовтня 1996 року було зроблено запис за № 16. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині « [PERSON] » (арк.спр.21). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 24 липня 1969 року, встановлено, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Із виписки № 230 з погосподарської книги № 5 Крехівської сільської ради, яка 24 лютого 2025 року видана старостою Крехівського старостинського округу № 6 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок домогосподарства № 335 станом на 30 червня 1990 року належав до колгоспного типу двору, головою двору був [PERSON] , 1934 року народження, членом двору [PERSON] , 1969 року народження. З виписки № 229 з погосподарської книги № 10 Крехівської сільської ради, яка 24 лютого 2025 року видана старостою Крехівського старостинського округу № 6 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, встанвлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок домогосподарства № 335 станом на 15 квітня 1991 року належав до колгоспного типу двору, головою двору був [PERSON] , 1934 року народження, членом двору [PERSON] , 1969 року народження. Викладеним у довідці № 232, яка 24 лютого 2025 року видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що рішенням III сесії II демократичного скликання Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області від 05 червня 1995 року вулицю Жовтневу у селі Руда-Крехівська було перейменовано на вулицю Л. Українки. Згідно зст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30 червня 1990 року та 15 квітня 1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] , а членом двору [PERSON] , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15 квітня 1991 року, з врахуванням рівності часток членів колишнього колгоспного типу двору, відповідно їм належало по 1/2 частині даного будинку (колишнього колгоспного типу двору). [PERSON] помер [INFO] , про 25 травня 1994 року було складено відповідний актовий запис за № 10, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке повторно видане Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12 вересня 2024 року (арк.спр.26). Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16 січня 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Нормою ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року встановлено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З довідки № 231, яка видана Крехівським старостинським округом № 6 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 24 лютого 2025 року, встановлено, що від імені [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у виконкомі Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області жоден заповіт не посвідчувався (арк.спр.27). Не посвідчувався заповіт від імені [PERSON] також і нотаріусом, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка надіслана нотаріусом на адресу суду разом із копією спадкової справи. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом. Згідно з ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Нормою ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Так як [PERSON] є сином [PERSON] , а тому враховуючи норму ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, він є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, [PERSON] . З довідки № 129, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 27 січня 2025 року, встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.28). Згідно з ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З довідки № 206, яка видана виконкомом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 17 лютого 2025 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , проживав без реєстрації разом із своїм батьком, [PERSON] до дня його смерті, а саме станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство, збирали урожай, обробляли город (арк.спр.29). Згідно з ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] , не відмовився від прийняття спадщини, навпаки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом із своїм батьком, вів з ним спільне господарство. Отже, [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Водночас дочка [PERSON] - позивачка в справі [PERSON] подала заяву, у якій зазначила, що в установлені законом строки вона не подавала заяви про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . За продовженням строку для прийняття спадщини до суду звертатися не буде. Вказала, що усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за її справжньою волею, відмовляється від прийняття належної їй частки у спадщині після померлого батька, [PERSON] . Ствердила, що їй роз`яснено, що її відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. 28 січня 2025 року [PERSON] , секретарем Лопатинської селищної ради Шептицького району Львівської області, засвідчено справжність підпису громадянки [PERSON] , який нею зроблено власноручно. Підтверджено, що особу громадянки [PERSON] встановлено, її дієздатність перевірено. Заяву зареєстровано в реєстрі за № 28. Викладене підтверджується заявою [PERSON] від 28 січня 2025 року. Мати позивачів, [PERSON] померла [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 25 грудня 2010 року було зроблено відповідний актовий запис за № 192, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 25 грудня 2010 року (арк.спр.31). Внаслідок звернення [PERSON] до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , нотаріусом було зареєстровано спадкову справу № 28/2025, номер у Спадковому реєстрі 73669826, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 80142182 від 18 лютого 2025 року. Однак постановою від 18 лютого 2025 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у зв`язку із тим, що [PERSON] не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.33). З довідки № 632, яка 11 лютого 2025 року видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», встановлено, що в КП ЛОР «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31 грудня 2012 року, реєстрація права власності на нерухоме майно по [ADDRESS] не проводилась. Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Руда-Крехівська належить до Жовківської територіальної громади Львівського району Львівської області. Отже, право власності на даний будинок зареєстроване не було. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного встановлено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, право власності на колгоспний двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог чинного на той час законодавства в погосподарській книзі Крехівської сільської ради Жовківського району Львівської області. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ідентифікатора об`єкта будівництва, виготовлених Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», а також з довідки-характеристики № 633, яка 11 лютого 2025 року видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», встановлено, що рік побудови житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальна площа житлового будинку 34,8 м2, житлова площа 11,8 м2, допоміжні приміщення: коридор, площею 3,3 м2, коридор, площею 4,4 м2,кухня, площею 11,1 м2, кладова, площею 4,2 м2. При будинку є господарська будівля, а саме сарай та споруда, колодязь. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв після його смерті спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, так як проживав разом із батьком, вів з ним спільне господарство, не відмовився від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після смерті [PERSON] . Крім того з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що за [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору. Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. Досліджені в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved