Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

13.01.2025 позивач [PERSON] звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу 3100 доларів США, що становить 130\~912,07 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 17.02.2023\~між ним\~та відповідачем\~було укладено\~договір позики\~грошових коштів\~на суму\~3100\~доларів США,\~ що\~згідно обмінного\~курсу НБУ\~станом на\~08.01.2025\~становить 130912,07\~грн..\~Відповідно до\~п.\~3\~Договору відповідач\~зобов`язувався повернути\~позивачу позику\~до 17.11.2024.\~Позивач зазначає,\~що відповідач\~своє зобов`язання\~не виконав,\~чим порушив\~умови виконання\~зобов`язання.\~ На\~неодноразові звернення\~позивача,\~з проханням\~повернути гроші,\~відповідач жодним\~чином не\~реагує,\~чим ухиляється\~від виконання зобов`язання. У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникнення мирного вирішення спору, позивач змушений звернутись до суду з зазначеним позовом. 13.01.2025 за результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 13.01.2025 отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 15.01.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи провести без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~відзив не\~подав,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~хоча належним\~чином повідомлявся\~про час\~та місце\~розгляду справи, шляхом надіслання\~судової повістки\~про виклик\~до суду\~на поштову\~адресу за\~його зареєстрованим\~місцем проживання\~та опублікуванням\~оголошення про\~виклик [PERSON] \~до суду\~на сайті\~судової влади\~України.\~Клопотань про\~відкладення розгляду\~справи не\~надходило. За вище вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Водночас, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 лютого 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір позики грошових коштів /а.с. 4/. Згідно п. 1. Договору, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 3100 доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором. Пунктом 2. Договору передбачено, що на момент укладення цього договору грошові кошти в сумі 3100 доларів США, Позикодавець передав, а Позичальник прийняв кошти у повному обсязі. Згідно п. 3 Договору Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому Позикодавцем у строк до 17.11.2024 року, при цьому повернення позики має бути здійснено рівною часткою. Пунктом 4. Договору сторони домовились про те, що договір позики укладається безвідсотковим. Позичальник має право достроково повернути позикодавцю суму позики. Договір позики підписаний сторонами власноручно. Статтею 1046 ЦК України, передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики, як визначено в ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є примусове виконання обов`язку в натурі. За приписами ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивач, розпорядившись своїми правами на власний розсуд, звернувся до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення боргу за договором позики в національній валюті України гривні. Відповідно до положень частини першої статті 610\~Цивільного Кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). Положеннями ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~закріплено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з частиною другою\~статті 79 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивачем доведено наявність у відповідача [PERSON] перед ним грошового зобов`язання за договором позики від 17.02.2023 року в розмірі 3100 доларів США. Від повернення коштів в добровільному порядку за договором позики відповідач ухиляється. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позичальник належно виконав взяте на себе зобов`язання по поверненню суми позики позикодавцю за його вимогою та повернув йому позику у розмірі 3100 доларів США або її частину, у доларах США чи у будь-якій іншій валюті. На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] є позичальником, який не виконує належним чином свої зобов`язання за договором позики щодо своєчасного та у повному обсязі повернення суми боргу позикодавцю [PERSON] , що є підставою для примусового стягнення суми боргу у розмірі 3100 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до долара США визначеного Національним Банком України на день подачі позову 08.01.2025 становить у національній валюті України 130912,07 грн. (1 долар США 42,2297 грн. х 3100 доларів США= 130912,07 грн.), а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно з нормами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так,\~у поданій\~позовній заявіпозивач просить стягнути з відповідача суму судових витрат у розмірі 1332,68 грн., яка складається з судового збору та комісії банку. Як видно з квитанції АТ «Таскомбанк» ID: 8115-2876-9367-5818 від 08.01.2025, сума сплаченого позивачем судового збору становить 1309,12 грн., сервісний збір (комісія банку) становить 23,56 грн. /а.с. 2/. Разом з цим, суд звертає увагу на те, що стягненню на користь позивача підлягають виключно судові витрати на сплату судового збору без врахування комісії. При цьому, банківська комісія - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебатування. А, отже, суд не бере до уваги вимоги позивача про стягнення на його користь суми банківської комісії, оскільки банк було обрано позивачем самостійно, та банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору чи судовими витратами, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати. Комісію за обслуговування було стягнуто обраним позивачем банком за надання йому банківської послуги. Аналогічної позиції дотримується Верховний суд у справі №826/4893/17 в ухвалі від 04 грудня 2019 року. Відтакна підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору в розмірі 1309,12 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved