Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] є батьком, який самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що між ним та матір"ю дитини [PERSON] розірвано шлюб. На даний час мати дитини проживає окремо, дитина проживає з ним. Мати усунулась від виконання своїх батьківських обов"язків, не виховує сина, не цікавиться його життям та не утримує. Ухвалою від 11.02.2025 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та визначено строки для відзиву та пояснень третім особам на позовну заяву. Відзив не подавався. З письмових пояснень на позов служби у справах дітей Сосницької селищної ради вбачається, що у період з 22.09.2021 року до моменту отримання ухвали представниками служби у справах дітей Сосницької селищної ради спільно із представниками КУ «Центр надання соціальних послуг» здійснювалися інспектування родини [PERSON] , [INFO] . Інспектування відбувалося на підставі звернення [PERSON] з метою підтвердження факту спільного проживання з сином [PERSON] , [INFO] . В результаті проведеної роботи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] . з сином [PERSON] , [INFO] . Вихованням та утриманням дитини [PERSON] займається одноосібно, забезпечує його фундаментальні життєві потреби відповідно до віку та потреб належним чином. Мати дитини, [PERSON] з родиною не проживає. Фактів утримання нею дитини, її участі у вихованні не встановлено. З метою залучення до участі у вихованні сина [PERSON] [INFO] з [PERSON] проведено бесіду щодо відповідального батьківства, попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. 03.02.2025 року питання винесено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Сосницької селищної ради. [PERSON] з`явилася та надала пояснення, що не має належних умов проживання та достатнього матеріального забезпечення. З письмових пояснень органу опіки та піклування Сосницькоїселищної ради вбачається, що у період з 22.09.2021 року до моменту отримання ухвали представниками служби у справах дітей Сосницької селищної ради спільно із представниками КУ «Центр надання соціальних послуг» здійснювалися інспектування родини [PERSON] , [INFO] . Інспектування відбувалося на підставі звернення [PERSON] з метою підтвердження факту спільного проживання з сином [PERSON] , [INFO] . В результаті проведеної роботи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] . з сином [PERSON] , [INFO] . Вихованням та утриманням дитини [PERSON] займається одноосібно, забезпечує його фундаментальні життєві потреби відповідно до віку та потреб належним чином. Мати дитини, [PERSON] з родиною не проживає. Фактів утримання нею дитини, її участі у вихованні не встановлено. З метою залучення до участі у вихованні сина [PERSON] [INFO] з [PERSON] проведено бесіду щодо відповідального батьківства, попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. 03.02.2025 року питання винесено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Сосницької селищної ради. [PERSON] з`явилася та надала пояснення, що не має належних умов проживання та достатнього матеріального забезпечення. Ухвалою суду від 24.03.2025 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України, надано строк для подання пояснень на позов; зобов"язано орган опіки та піклування Сосницької селищної ради надати суду висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З письмових пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерства оборони України вбачається, що позивач намагається отримати відстрочку від проходження військової служби під час дії воєнного стану, який був введений на території України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 N264/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"", який станом на даний час продовжено. Мати дитини не позбавлена материнських прав щодо виховання дитини і вона повинна піклуватися про неї. У разі якщо мати дитини буде позбавлена материнських прав за ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини, то у позивача може бути набута підстава щодо відстрочки від призову на військову службу, а станом на даний час її немає. Ухвалою від 14.04.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Позивач пояснив, що вони з відповідачкою 15 років прожили разом. Потім 5 років тому відповідачка поїхала в м.Харків та забрала сину [PERSON] . Один рік її не було. Потім вона повернулась та поїхала проживати в м.Чернігів, там працювала. Приїздила на вихідні та свята. Вони одружились, оскільки потрібно його було записати батьком дитини. Його записали батьком дитини 2 роки тому. Близько 1,5 року тому вони з відповідачкою перестали спілкуватися і вона до нього не приїздить. З дитиною вона спілкується по телефону. Коли вона приїздить, то проживає в свого батька в с-щі Сосниця і там спілкується з дитиною. Коштів на утримання дитини відповідачка не надає. Раніше в нього була відстрочка, тепер її нема. Представник позивача адвокат Пирог Л.О. позов підтримала та пояснила, що протягом п"яти років позивач займається самостійно вихованням сина [PERSON] . Дитина проживає з ним з 2021 року. Він дитину матеріально утримує. Допомагає з утриманням баба дитини, його мати, яка є особою похилого віку. Відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов"язків. Позивачу вручались повістки, тому постало питання з ким залишиться дитина та хто займатиметься вихованням в разі його мобілізації. Також відповідачка не має постійного місця проживання, періодично телефонує, приїздить до сина. Забрати до себе вона дитину не може. У відповідачки є дитина, яка проживає окремо від неї. Син [PERSON] приїздив до матері в м.Чернігів близько 3-4 разів. Для отримання відстрочки від мобілізації позивачу потрібне рішення суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позов визнає, однак при цьому фактично надавала пояснення, які суперечать висловленій нею позиції. Так, відповідачка пояснила, що вона на даний час проживає в м.Чернігові і там працює. Син проживає з батьком в селищі Сосниця. Однак вона не усунулася від його виховання та утримання. Вона постійно спілкується з сином по телефону, також майже на кожні вихідні приїзжає до сина і вони разом проводять час. Син також приїздив не раз в Чернігів. З позивачем вони проживали ще до народження дитини, потім після народження, через три роки, вони сильно посварилась і вона пішла жити до батька, який живе в с-щі Сосниця . Потім вона поїхала до м.Харків, а дитини залишилась з її бабою. Через півроку вона забрала дитину з собою в м.Харків. Там жили з дитиною 1,5 року. Потім повернулись назад в с-ще Сосницю . І біля п"яти років вона вже живе та працює в м.Чернігів. Однак вони весь час проживали з позивачем і кожні вихідні приїздила додому. Не проживає з позивачем біля 1,5 року. Вона навіть не знала, що її зняли з реєстрації в будинку за адресою проживання її сина. В свідоцтві про народження сина [PERSON] позивач не був записаний батьком. Це вже зробили в 2021 року, коли позивач визнав себе батьком. Зараз вона працює на підприємстві і там їй надають житло, а саме кімнату в гуртожитку, яке в будь-який час можуть забрати. В разі мобілізації позивача вона, якщо не буде іншого варіанту, забере дитину до себе і не покине. Вона не в повному обсязі, але приймає участь у забезпеченні дитини, а саме купує продукти, іграшки, одяг, коли дитина приїздить до неї в м.Чернігів. Коли приїзджає в с-ще Сосницю , то вона з дитиною бачиться в будинку батька. Дитина навчається в спеціалізованому закладі в с-щі Сосниця. В м.Чернігів, зі слів знайомих, таких закладів нема. Є тільки спеціалізовані приватні школи такого напрямку. Коли почалася війна, це все робилось для того, щоб позивача не мобілізували, а саме збирались відповідні довідки та шукали свідків, що вона не проживає, проводили обстеження. Насправді вона приїздила кожної суботи, залишалась на вихідні, приїздила на свята. А в 2021 році акт обстеження умов проживання складався для оформлення субсидії, хоча вона фактично проживала разом з відповідачем і сином. Представник третьої особи служби у справах дітей Сосницької селищної ради не з"явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, в поясненнях до позовної заяви просить справу розглядати без його участі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сосницької селищної ради Кохан Л.Г. пояснила, що їхня позиція викладена в рішення №166 від 11.04.2025 року де зазначено, що правовідносини між сторонами не регулються органом опіки та піклування у з"язку відсутністю спору між ними та визнано той факт, що позивач самостійно утримує та виховує сина [PERSON] . Створити належні умови проживання для дитини, мати не може. За зверненням позивача проводились обстеження умов його проживання з 2021. Проживання з цього часу відповідача, не було встановлено. Це було встановлено зі слів позивача та його матері. Представник третьої особи Міністерства оборони України Матієнка О.Б. в судовому засіданні пояснив, що відповідно до ст.23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", підставою для відстрочки є самостійне виховання та утримання дитини. Однак окреме проживання батьків не є позбавлення обов"язку утримання та виховання дитини. Позивач не подавав позову про позбавлення батьківських прав матері. У задоволенні позову слід відмовити та роз"яснити відповідачу про необхідність виконання своїх батьківських обов"язків. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, показання свідків, доходить наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відомості про батька дитини в актовому записі про народження здійснені згідно з ст.135 СК України (зі слі матері), однак 03.09.2021 були внесені зміни в актовий запис про народження після визнання батьківства, батьком дитини записано позивача (а.с.11-12). 21.08.2024 рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області шлюб між позивачем та відповідачем,який був укладений 09.10.2021 року, розірвано.(а.с.13-15) З характеристики учня 4-А класу [PERSON] вбачається, що [PERSON] навчається в КЗ «Навчально реабілітаційний центр Чернігівської обласної ради. За період навчання дитини в закладі мама з`являлася в закладі пару разів. Приводить до школи та забирає зі школи дитину тато. Батько приділяє належну увагу вихованню сина. (а.с.16) З актів обстеження соціально-побутових умов від 15.09.2020, 02.11.2022, 07.01.2025, довідки про склад сім`ї від 09.05.2024, довідок служби у справах дітей Сосницької селищної ради від 03.11.22, 11.12.23 та 08.10.2024, [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , мати дитини з родиною не проживає, його вихованням не займається, фактів утримання дитини не встановлено. (а.с.17-22, 31). З висновку лікарсько-консультаційної комісії від 12.06.2020, дитина потребує навчання за індивідуальною програмою, потребує психологічно-педагогічної корекції. (а.с.24). На даний час дитина [PERSON] на вчається в КЗ "Сосницький навчально-реабілітаційний центр" Чернігівської обласної ради на денній формі навчання і не перебуває на повному державному утриманні (а.с.25). [PERSON] має недостатній рівень фізичного, мовленнєвого та конгнітивного розвитку. (а.с.28-30). Позивач [PERSON] працює слюсарем-ремонтником в ПАТ «Еліта» з 2018 року і по даний час, має позитивну характеристику з місця роботи. (а.с.26-27) З актів обстеження умов проживання від 22.09.2021, 02.11.2022, 08.12.2023, 11.12.2024 наданих службою у справах дітей Сосницької селищної ради вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] по [ADDRESS] . (а.с.61-64) Відповідачку [PERSON] попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. (а.с.66) На виконання ухвали від 24.03.2025 Сосницькою селищною радою надано рішення № 166 від 11.04.2025, з якого вбачається, що правовідносини між [PERSON] та [PERSON] є такими, що не регулюються органом опіки та піклування Сосницької селищної ради у зв`язку з відсутністю спору між ними та визнано той факт, що [PERSON] , [INFO] , є батьком, який самостійно виховує та утримує сина [PERSON] , [INFO] (а.с.163) З витягу до протоколу №9 комісії з питань захисту прав дітей Сосницької селищної ради від 09.04.2025 вбачається, що на засіданні комісії заслухали начальника служби у справах дітей Сосницької селищної ради Кохан Л.Г, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та комісія рекомендувала визнати правовідносини між [PERSON] та [PERSON] такими, що не регулюються органом опіки та піклування Сосницької селищної ради в зв"язку з відсутністю спору між ними та визнати той факт, що [PERSON] є батьком,який самостійно виховує та утримує сина [PERSON] (а.с.164). В судовому засіданні представник третьої особи органу опіки та піклування Сосницької селищної ради Кохан Л.Г. пояснила, що фактично на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Сосницької селищної ради відповідач [PERSON] присутня не була, хоча про це і зазначено у протоколі засідання комісії. Вона з нею спілкувалася перед засіданням комісії і запропонувала написати їй заяву,що в них не має спору з відповідачем щодо виховання та утримання сина. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що позивач є її сином. Він проживає окремо від неї в іншій половині будинку. Син проживав з відповідачкою у цивільному шлюбі і у них народилася дитина. З цього часу дитина була під її наглядом, вона готувала їжу на всю сім"ю, бо [PERSON] цього не робила. Коли дитина підросла, вона взяла на себе практично всі обов"язки, водила в лікарню. Коли дитині було 4 роки, [PERSON] знайшла собі чоловіка в м.Харків. Через 1,5 року [PERSON] повернулася і забрала дитину. Потім [PERSON] повернулась з дитиною. Дитина була в жахливому стані, не говорила, заїкалась. Відповідачка не проявляла турботи про дитину. Коли почались військові дії відповідачка поїхала в м.Чернігів. Батько займається дитиною. Коли відповідачка була в м.Чернігів, вона приїздила до дитини раз на два місяці. Дитиною мати почала займатися з минулого року, бо мабуть боялась, що її позбавлять батьківських прав. Дитина навчається в КЗ «Сосницький навчально-реабілітаційний центр Чернігівської обласної ради». Відповідачка не піклується про дитину. Дитина перебуває повністю на її утриманні та батька. Відповідачка інколи забирає дитину до Чернігова. Свідок [PERSON] дала показання, що вона живе по сусідству з позивачем приблизно з 90-х років. [PERSON] знає з народження з 2015 року. Знає відповідачку. В останні роки вона не приїздить в Сосницю . Батько сам виховує дитину. Спочатку позивач та відповідачка проживали разом. З ними проживала дитина. Зараз дитина проживає з батьком. Батько водить дитину в школу та приводить зі школи. Вона не бачила [PERSON] давно. [PERSON] є хорошим сусідом, спокійний, нічого поганого про нього сказати не може. Від матері позивача вона дізналась, що відповідачка переїхала в м.Чернігів працювати. З 2022 року вона бачила відповідачку 1-2 рази. Свідок [PERSON] дала показання, що вона проживає по сусідству з позивачем з травня 2022 року. Вона є вчителем фізичної культури в класі, де начається [PERSON] . [PERSON] вона бачить кожного дня в школі та за місцем проживання. В школу [PERSON] привозить та забирає батько. Дитина гарно читає, знає англійську мову, доглянутий, охайний. Вдома йому приділяється належна увага. Це заслуга батька та бабусі дитини. Мати дитиною не займається. За цей навчальний рік мати дитини була одного разу в школі. Вона ходила до директора і казала, що забере дитину. Коли [PERSON] дізнався, що мати його забере в м.Чернігів з собою, він дуже зрадів, але мати в подальшому його не забрала і він дуже засмутився, переживав. Мати його забирала до себе в м.Чернігів на новорічні свята. Вона часто бачила відповідачку, коли та приїздила на вихідні з м.Чернігів, однак після розлучення з позивачем в 2025 році, вона її більше не бачила. Дитина [PERSON] пояснив, що він проживає з батьком та бабою. Мати живе в м.Чернігів і працює на КСК. Він закінчив 5 клас, перейшов в 6-й. Він їздить до мами, а вона їздить до нього. Також мама йому постійно телефонує.В школу його водять батько або баба. Вдома їсти готує батько або баба. З 3 по 14 серпня він був у мами. Також був у мами на новий рік разом зі старшим братом [PERSON]. Мати йому привозить різні солодощі. У школу мати приходила один раз. В нього хороші стосунки з мамою, а з татом не дуже гарні. Відповідно до п.4 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного судуу постанові від 02 квітня 2025 року (справа № 127/3622/24 ) зазначив, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін. Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади. У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України. Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом. Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, при цьому обгрунтовуючи необхідність встановлення такого факту для отримання відстрочки від мобілізації. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України. За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України). Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Висновки суду узгоджуються з висновками викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 у справі № 201/5972/22. Суд зазначає, що надані позивачем докази, показання свідків та пояснення дитини, свідчать лише про проживання дитини разом з батьком, що сторонами не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дитини. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що бачила відповідачку, яка приїздила до дитини на вихідні та свята, аж до їхнього розлучення з позивачем, яке мало місце 21.08.2024. Також, дитина [PERSON] пояснив, що мати до нього приїздить, а також він сам був у матері в м.Чернігів з 3 по 14 серпня минулого року та на новорічні свята разом зі старшим братом. Навчання дитини в спеціалізованому навчальному закладі в с-щі Сосниця свідчить про доцільність проживання дитини на даний час з батьком, враховуючи відсутність власного житла відповідачки за місцем проживання в м.Чернігів та відсутності подібних начальних закладів за її теперішнім місцем проживання. Враховуючи вказані обставини, а також проживання сторін в різних населених пунктах, мати дитини, може приймати та приймає участь у її вихованні, як шляхом періодичного відвідування за місцем проживання позивача, так забирання до себе в м.Чернігів. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що мати дитини (відповідачка) приймає участь у вихованні дитини, зокрема приїздить до дитини, забирає її до свого місця проживання в м.Чернігів, проводить з нею час, що також підтверджує і сама дитина [PERSON] та свідок [PERSON] , а також не заперечується позивачем. Показання свідка [PERSON] про те, що з 2022 року вона бачила відповідачку тільки 1-2 рази не спростовують висновки суду, а свідчать тільки про її необізнаність у даному питанні. Показання свідка [PERSON] , матері позивача, про те, що відповідачка з початку повномаштабного вторгнення приїздила до них тільки 1 чи 2 рази, суд оцінює критично і як такі, що спростовуються показаннями свідка [PERSON] , яка постійно бачила відповідачку до їхнього розлучення з позивачем.І крім того,суд звертає увагу на показання цього свідка, яка стверджувала, що відповідачка почала займатися дитиною з минулого року, як вона вважає, тому що боялася, що її позбавлять батьківських прав. Тобто, і показання свідка [PERSON] свідчать про те, що відповідачка приймає участь у вихованні дитини. Надаючи оцінку актам обстеження умов проживання від 22.09.2021, 02.11.2022, 08.12.2023, 11.12.2024 наданих службою у справах дітей Сосницької селищної ради, якими встановлено факт проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] по [ADDRESS] , суд звертає увагу на те, що представник органу опіки та піклування Сосницької селищної ради Кохан Л.Г. пояснила, що вона як начальник служби у справах дітей Сосницької селищної ради приймала участь у обстеженнях умов проживання і зі слів позивача та його матері було встановлено, що відповідачка там не проживає. Крім того, вони не бачили там одягу відповідачки. Відповідачка інформацію, яка зазначена в цих актах пояснює тим, що штучно створювали умови для того, щоб позивача не мобілізували. Таким чином, твердження позивача про те, що він самостійно виховує сина не підтверджено належними та допустимими доказами. Стосовно самостійного утримання дитини позивачем, то суд зазначає наступне. Обов"язок утримувати дитину покладено законом на її батьків (ст.180 СК України), в даному випадку на позивача та відповідача. В разі ухилення кимось з батьків від обов"язку утримувати дитину, інший має можливість звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини (ст.181 СК України). Однак жодна з сторін не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів, а тому спір між ними стосовно утримання дитини відсутній. Таким чином, за встановлених обставин справи, суд зазначає, що саме по собі проживання батьків окремо та проживання неповнолітного сина разом з батьком не може розцінюватися, як самостійне виховання та утримання дитини її батьком. Виходячи з вище викладеного, підстав для задоволення позовних вимог, суд не знаходить.

Outcome: dismissed