Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, покликаючись на те, що 24 грудня 2019 року, приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області вчинено виконавчий напис, про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 19\~325,48 грн. Проте, вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку його вчинення. Так, нотаріусом не було повідомлено позивачку про те, що надійшла заява про вчинення виконавчого напису, що створило ситуацію при якій вона не змогла заперечити суму стягнення. Крім того, вказала, що виконавчий напис вчинений після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем договір не був посвідчений нотаріально, тому наявні всі підстави для визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, яку було отримано відповідачем 20 березня 2025 року. Відзив до суду направлено не було. Третя особа приватний виконавець Пиць А.А., отримав примірник позову з додатками та ухвалу про відкриття провадження по справі 14 березня 2025 року, однак письмові пояснення до суду не направив. Приватному нотаріусу Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюку В.С., направлено примірник позову з додатками та ухвалу про відкриття провадження по справі, однак, такий було повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно з виконавчим написом №5054 від 24 грудня 2019 року, запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржницею за кредитним договором №2134/3015DCLRKPT від 21 липня 2014 року, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд». Сума заборгованості складає 19\~325,48 грн /а.с.9/. Крім того, суду було надано постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 лютого 2020 року, на підставі виконавчого напису №5054 від 24 грудня 2025 року. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно пп. 3.1. та 3.4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5,нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року№ 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Також, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, позивачка в обґрунтування своїх вимог посилається на нібито порушення порядку вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області, зокрема, на те, що її не було повідомлено про звернення кредитора із заявою про вчинення виконавчого напису, що позбавило її можливості заперечити суму заборгованості, а також на наявність судового рішення у справі №826/20084/14, яке, на її думку, виключає можливість вчинення спірного виконавчого напису. Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вказаних обставин позивачкою надано виключно: копію виконавчого напису №5054 від 24 грудня 2019 року; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 лютого 2020 року, винесеної на підставі зазначеного виконавчого напису. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а також фактичну неможливість позивачки реалізувати свої права при вчиненні виконавчого напису, матеріали справи не містять. Позивачка жодним чином не довела, у чому саме полягає юридичний чи фактичний зв`язок між виконавчим написом та вказаною нею постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, зокрема, не надала ні її копії, ані доказів, що вона стосується саме вказаних правовідносин. Так, виконавчий напис нотаріуса може бути вчинений на підставі безспірної заборгованості, а саме питання безспірності зобов`язання має бути підтверджене належними доказами саме в судовому процесі, якщо це заперечується позивачем. Проте таких доказів у справі позивачкою не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка не довела фактичних обставин, які б свідчили про порушення процедури вчинення виконавчого напису, або про його неправомірність. Позовні вимоги ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені жодними належними доказами. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає позов юридично необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed