Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] у них народилися діти: донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 05.08.2014, шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 29.11.2023 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей. Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 17.04.2024 місцем проживання дітей було визначено проживання з батьком, [PERSON] . Як зазначає позивач, відповідач матеріальної допомоги дітям не надає та жодним чином не бере участі у вихованні дітей, більше того, взагалі не цікавиться їхнім життям. Така поведінка відповідача свідчить про злісне нехтування нею батьківськими обов`язками, покладеними на батьків Сімейним кодексом України. Стверджуючи про це позивач також виходив з того, що мати (відповідач) не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дітьми взагалі, що впливає на їх нормальне самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. До того ж, як вказав позивач, [PERSON] вибудовує таку поведінку відносно дітей, свідомо та умисно. Фактично вона, як мати, у житті дітей відсутня, навіть останній раз не вітала їх з днем народження. За таких обставин, в інтересах їхніх неповнолітніх дітей, позивач вирішив звернутись до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву та/або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Представник Служби у справах дітей Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне. З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , встановлено, що у сторін за час шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 05.08.2014 шлюб, укладений між позивачем та [PERSON] - розірвано. Згідно рішення Золочівського районного суду Львівської області від 29.11.2023, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 17.04.2024 визначено місце проживання [PERSON] та [PERSON] разом з їх батьком - [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої Золочівським МВЖКП від 02.04.2024 № 373, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , його склад сім`ї наступний: син - [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] . Згідно Висновку комісії з питань захисту прав дитини Золочівської міської ради від 19.09.2024 №122, комісія визнає за доцільне позбавити відповідача, [PERSON] , батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Описаний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради від 02.10.2024 року №2714. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки відносно дітей, зокрема, цікавитися ними, їхнім життям та майбутнім, матеріально допомагати, дбати про їхній культурний та духовний розвиток, спілкуватися з ними, сприяти в отриманні дітьми освіти, свідомо ухиляється від виконання таких обов`язків, оскільки жодних об`єктивних перешкод для виконання нею батьківських обов`язків не існує. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у їхній долі. Також судом взято до уваги Постанову Верховного Суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) - в якій зазначено, що факт досягнення дитиною повноліття під час розгляду спору та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати в сукупності факти виконання / невиконання батьками своїх обов`язків щодо дитини за період до її повноліття, які й стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Положення СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина / дочки після досягнення ними повноліття. При досягненні повноліття особа втрачає правовий статус дитини в розумінні закону, проте сімейні відносини між батьком / матір`ю та сином / дочкою після досягнення дитиною повноліття не припиняються, між ними зберігається правовий зв`язок як батьків і дитини. Це, відповідно, означає й існування між ними взаємних особистих немайнових та майнових прав і обов`язків, які є чинними впродовж усього життя, а окремі з них - навіть після смерті одного з них. Тож навіть після досягнення дитиною повноліття батьки, які не позбавлені батьківських прав стосовно такої дитини, зберігають певні права та обов`язки стосовно неї, які ґрунтуються на факті їх кровного споріднення. Із повноліттям дитини виникають права батьків на утримання і піклування з боку повнолітніх сина / дочки та відповідні кореспондуючі їм обов`язки. Батьки, не позбавлені батьківських прав, є спадкоємцями своєї дитини за законом. Таке нормативне регулювання сімейних відносин між батьками та повнолітніми сином / дочкою є втіленням моральних засад суспільства, за яких батько та мати, які належно виконували свої обов`язки щодо власної дитини протягом тривалого часу (від народження і до досягнення дитиною повноліття, а в певних випадках -навіть після досягнення повноліття), мають право на утримання від повнолітніх сина / дочки, а також на спадкування за законом. Відповідно, позбавлення матері чи батька батьківських прав стосовно їхньої дитини, за умови доведеності факту невиконання ними своїх батьківських обов`язків, унеможливлює існування, зокрема, права на утримання та спадкування в майбутньому. Водночас, суд роз`яснює відповідачу, що вона, згідно ст. 169 СК України, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку передбаченому законом. Зважаючи на те, що відповідачем не надано будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно дітей [PERSON] , обставини справи підтверджені належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved