Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності. Позовну заяву обгрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2007 року позивач [PERSON] після смерті [PERSON] являється власником 47/100 частини житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що розтащовані по [ADDRESS] . Власником інших 53/100 частки житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями є відповідач. Підставою для набуття відповідачем права власності на частку у будинковолодінні є договір дарування від 14.11.2002 укладений між ним та [PERSON] . Вказане будинковолодіння з 21.02.1968 перебувало у власності батьків сторін батька [PERSON] та матері [PERSON] , які у зв`язку з розірванням шлюбу 23.05.1979 р. уклали між собою договір про порядок користування цим будинковолодінням з надвірними будівлями по [ADDRESS] та визначили, що [PERSON] переходить конкретно визначена частина будинковолодіння з надвірними будівлями, що складає 47 % від його площі, а [PERSON] відповідна частина, що становить 53 % від його площі. Після набуття позивачем та відповідачем у власність у відповідних частках вказаного будинковолодіння, вони продовжили ним користуватися таким чином, як то прописано у договорі від 23.05.1979 р., укладеного між їх батьками. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку №004521 позивач має у власності земельну ділянку кадастровий номер 6822110100:01:005:0180 площею 0.06 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Межі цієї земельної ділянки відповідають фактично зайнятій позивачем частині житлового будинку [ADDRESS] . Попри фактичне користування сторонами частками будинковолодіння та надвірними спорудами у співвідношенні 47 до 53 відсотків, виділ в натурі своєї частики з присвоєнням окремої юридичної адреси позивач зробити не в змозі з причин бездіяльності відповідача. А тому позивач звернувся до суду за захистом свого права, зокрема на поділ у натурі майна, що є у спільній частковій власності. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Карун В.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних письмових матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не подавав. Зважаючи нанаведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача адвоката Каруна В.П., дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.11.2007 року (спадкова справа № 457/1997) позивач [PERSON] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , являється власником 47/100 частини житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18278353 від 27.03.2008 року. Свідоцтво про право на спадщину видане на приватну спільну часткову власність. Матеріалами справи також встановлено, що власником інших 53/100 частки житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що по [ADDRESS] являється відповідач. Підставою для набуття відповідачем права власності на частку у будинковолодінні є договір дарування від 14.11.2002 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] . Згідно даного договору в користування [PERSON] переходять: веранда «а», хлів «В», частина загорожі, кухня площею 5,8 кв.м., коридор площею 4,1 кв.м., кімната площею 13,8 кв.м., погріб «Г». Згідно розпорядження Ізяславської міської ради від 15.02.2016 №5 [ADDRESS] . Вказане будинковолодіння з 21.02.1968 р. перебувало у власності батьків сторін батька [PERSON] та матері [PERSON] , які у зв`язку з розірванням шлюбу 23.05.1979 р. уклали між собою договір про порядок користування цим будинковолодінням з надвірними будівлями по [ADDRESS] та визначили, що [PERSON] переходить конкретно визначена частина будинковолодіння з надвірними будівлями, що складає 47 % від його площі, а [PERSON] відповідна частина, що становить 53 % від його площі. Після набуття сторонами у власність у відповідних частках вказаного будинковолодіння, вони продовжили ним користуватися таким чином, як то прописано у договорі від 23.05.1979 р., укладеного між їх батьками. У зв`язку з цим відповідні комунікації до будинку проведені окремо до частини будинковолодіння позивача та частини будинковолодіння відповідача. Відповідно до Державного акта серії ЯЕ № 004521 на право власності на земельну ділянку №004521 [PERSON] має у власності земельну ділянку, кадастровий номер 6822110100:01:005:0180 площею 0.06 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Підставою є рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2007 року, справа № 2-1334-07. Межі цієї земельної ділянки відповідають фактично зайнятій позивачем частині житлового будинку [ADDRESS] . Попри фактичне користування позивачем та відповідачем частками будинковолодіння та надвірними спорудами у співвідношенні 47 до 53 відсотків, виділ в натурі своєї частики з присвоєнням окремої юридичної адреси позивач зробити не в змозі з причин бездіяльності відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4,5 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За положеннями\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна за змістом норма міститься у\~статті 321 ЦК України. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій\~статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Частинами першою-третьою\~статті 358 ЦК України\~передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частин першої та другої\~статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Частиною третьою\~статті 364 ЦК України\~визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно,і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007 року, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. У правовій позиції висловленій у постанові ВСУ у справі № 6-12цс13 від 03.04.2013 р. зазначено, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Тобто, для вирішення питання про виділ в натурі частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності, основним є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки. Слід зазначити, що об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в так. У протилежному випадку, може бути встановлено порядок користування приміщеннями, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~Постановою КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки і спільного майна або відповідне рішення суду; документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно та його поділу або виділу в натурі частки. Позивач просить\~виділити в\~натурі йому\~у власність\~відповідну частину\~будинковолодіння відповідно\~до\~\~експлікації внутрішніх\~площ будинку\~від 25.12.1983\~року,\~а саме: коридору площею 6.4 кв.м., кімнати площею 9.9 кв.м., кімнати площею 8.1 кв.м., коридора площею 2.9 кв.м., кладовки площею 1.8 кв.м., сарая Б, частини загорожі, припинивши право спільної часткової власності на будинковолодіння. За технічними показниками 47/100 частина житлового будинку, належна позивачу, знаходиться за адресою: [ADDRESS] і може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок. З наведеного у сукупності вбачається, що майно, яке належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності фактично поділене, використовується сторонами як окремі приміщення, протягом тривалого часу сторони користуються належною їм часткою, однак частини нерухомого майна в окрему одиницю не виділені. Позивач не має можливості у повному обсязі розпоряджатись та користуватись належною частиною спірного нерухомого майна, таким чином його право власності на вказане майно порушене і підлягає захисту, шляхом виділу майна. Майно, що перебуває у спільній частковій власності, з технічної точки зору можливо поділити між співвласниками даного майна без втрати цільового призначення. Враховуючи вище викладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved