Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

17.03.2025р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 12.04.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 9. Також позивачка просила залишити судові витрати за нею. Позов обґрунтований тим, що сторони не проживають разом з березня місяця 2022 року. Спільне життя не склалося через різні погляди, непорозуміння, втрату почуттів та довіри один до одного. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з вказаного часу, спільне господарство вони не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивачки. Спільних дітей не мають, майновий спір відсутній. У органах РАЦС розірвати шлюб теж не виявляється можливим, оскільки відповідач відмовляється. Позивачка та її представниця [PERSON] в судові засідання 20.05.2025р. та 04.06.2025р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Водночас 16.05.2025р. представниця позивачки звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її та позивачки відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, просила не надавати строку для примирення, судові витрати залишити за позивачкою. Відповідач в судові засідання 20.05.2025р. та 04.06.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за останнім відомим місцем перебування, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи судом встановлено таке. 12.04.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 21.03.2017р. Врадіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного [PERSON] було змінено на [PERSON] . Згідно паспорту громадянина російської федерації серії та номеру [NUMBER] , виданим відділом УФМС росії по Рязанській області в Шацькому районі 13.03.2017р., відповідач [PERSON] є громадянином російської федерації та його зареєстрованим місцем є адреса: [ADDRESS] , місцем проживання є адреса: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] за відомостями ВОМІРМП та ВІС УДМС у Миколаївській області був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та з 24.03.2023р. знятий з реєстрації (відповідь № 4801.4-2786/4801.4-25 від 14.04.2025р.). Сторони від шлюбу дітей не мають, майновий спір відсутній. Фактично сторони припинили шлюбні відносини та з березня місяця 2022 року проживають окремо, кожен із них живе своїм особистим життям, не ведуть спільного господарства та не мають спільного побуту подальше примирення неможливе. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 Закону України Про міжнародне приватне право № 2709-ІУ від 23.06.2005р., форма та порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається правом України. Статтею 63 Закону України Про міжнародне приватне право передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України Про міжнародне приватне право правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням думки позивачки, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. покладаються на позивачку.

Outcome: approved