Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 22.04.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №813344, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» надає відповідачу позику в розмірі 5150 грн., строком на 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, у свою чергу позичальник, не виконав умови договору щодо повернення наданих коштів внаслідок чого виникла заборгованість. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Догорів факторингу №1, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту №813344 від 22.04.2019 за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора стосовно відповідача. 12.04.2018 року укладено додаткову угоду №25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №25 від 12.09.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №813344 від 22.04.2019 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»). Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача складає 18097,10 грн., а саме: 5150,00 грн. сума основного боргу, 10475,10 грн. сума процентів, 2472,00 грн. - сума боргу за пенею і штрафами. З посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач також вважав, що підлягають стягненню з відповідача на його користь інфляційні втрати та 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №813344 від 22.04.2019 у загальному розмірі 27201,51 грн., з яких: 18097,10 грн. заборгованість, 7474,18 грн. інфляційні втрати, 1630,23 грн. 3% річних. Крім того, просив стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 24.04.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Ухвалою від 08.05.2025 року справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 04.06.2025. В перше судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.7). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, відзиву не подав, судова повістка, яка направлялася за його зареєстрованим місцем проживання повернулася до суду без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.21-22). Відповідно до положень п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи клопотання представника позивача, суд вважав можливим розглянути справу у відсутності відповідача по наявних у справі доказах про взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення на підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом установлено, що 22.04.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №813344. За умовами якого Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 5150, 00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути Позику та сплатити проценти за користування Позикою. Позика видається строком на 30 днів. Сторони погодили процентну ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка - 0,18% від суми позики за кожен день користування позикою (65,70% річних); стандартна процентна ставка - 1,80% від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних). Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7, 3.4, 3.6.2 Договору. Відповідно до п. п. 3.2, 3.3, 3.4 Договору - нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за Позикою за фактичну кількість календарних днів користування Позикою. Проценти за користування Позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання Позики (відправки грошових коштів на банківських картковий рахунок) в межах строку надання Позики. Умови застосування зниженої процентної ставки дотримання Клієнтом терміну повного повернення Позики зазначеного у Графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше 3 (трьох) календарних днів. У разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою. Відповідно до п.4.4. Договору у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 61,80 грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4 (четвертого) дня прострочення виконання зобов`язань за Договором. У Графіку платежів до кредитного договору №813344 від 22.04.2019 визначено графік та розмір місячного платежу за кредитом, згідно якого позичальник зобов`язаний сплатити місячний платіж на погашення кредиту, що складається з погашення суми кредиту та суми нарахованих процентів за користування кредитом. 22.04.2019 року товариство надало позичальнику кредит шляхом перерахування на банківський поточний рахунок відповідача кредитних коштів в сумі 5150,00 грн. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, не сплачував кошти на погашення тіла кредиту і відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору. У зв`язку\~з цим,\~станом на\~12.09.2019\~(дата\~передачі права\~вимоги за\~договором факторингу\~№1)\~у [PERSON] \~виникла заборгованість\~перед товариством\~за кредитним\~договором №\~813344\~від 22.04.2019\~в розмірі\~18097,10\~грн,\~а саме:\~сума основного боргу за Договором - 5150 грн., проценти 10475,10 грн., пеня і штраф 2472,00 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Він Фінанс» укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 12.09.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Він Фінанс» укладено додаткову угоду №25 та на виконання договору факторингу та додаткової угоди підписано реєстр прав вимоги №25 від 12.09.2019, відповідно до умов якої право грошової вимоги за кредитним договором № 813344 від 22.04.2019, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Він Фінанс». Згідно з п.2.1. договору факторингу права вимоги, які ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «Він Фінанс» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Авентус Україна» та визначені у відповідному реєстрі прав вимоги. Згідно з п.4.1 договору право вимоги переходить від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Він Фінанс» у день підписання ними відповідного реєстру прав вимог. Відповідно до Реєстру прав вимог №25 від 12.09.2019 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №813344 від 22.04.2019. Згідно з розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором № 813344\~від 22.04.2019\~ 18097,10грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних 1630,23 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитки: зобов`язань 7474,18 грн. Разом заборгованість становить 27201,51грн. Відповідно до протоколу № 1706 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» від 25.07.2024, найменування товариства змінено на ТОВ «Він Фінанс». Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з\~ст. 638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої\~статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, позивачем доведено укладення договору позики з відповідачем на підставі якого останній зобов`язався повернути отриману позику та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Умови договору були узгоджені сторонами на момент його укладення, позичальник погоджувався на вказані умови, крім цього, умови договору чітко прописані з наведенням розрахунків загальної вартості кредиту. Частиною 1\~ст.\~512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №813344 від 22.04.2019. Користуючись своїм правом позивач просив стягнути з відповідача 27201 грн 51 коп. заборгованості, з яких: 18\~097 грн 10 коп загальна заборгованість за договором на дату відступлення прав вимоги, а також нараховані ним за період з 03.04.2022 по 03.04.2025 року 3% річних - 1630 грн 23 коп та 7474 грн 18 коп інфляційні втрати. Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №813344 від 22.04.2019 щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Отже, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом в сумі 18\~097,10 грн. Щодо іншої складової заявленої до стягнення суми - 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем за період з 03.04.2022 по 03.04.2025 суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України\~від 15\~березня 2022\~року №\~2120-IX\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період воєнного\~стану» та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, що триває станом на теперішній час. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що 3%\~річних та\~інфляційні втрати,\~нараховані \~позивачем за\~період \~з 03.04.2022\~по 03.04.2025, тобто в період дії воєнного стану в Україні, не підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з відсутністю у нього обов`язку щодо їх сплати. Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 1611 грн 61 коп. судового збору (66,52%). \~ \~ \~ \~Окрім того, позивачем при подані позову заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн. позивачем надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, договір №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024 року, додаткову угоду до цього договору від 22.03.2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг). \~ \~ \~ \~Суд бере до уваги, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом справи, є обґрунтованими, в повній мірі відповідають обсягу проведеної адвокатом роботи, складності справи та критерію розумності їх розміру. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позов судом задоволено частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати з оплати правової допомоги пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 3326,49 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial