Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідачка) про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Внаслідок великої відстані між місцем його постійного фактичного проживання та місцем відкриття спадщини і знаходження спадкового майна, яка становить більше 300 км., та через карантинні обмеження, запроваджені з 12 березня 2020 року, на всій території України, що діяли з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, він пропустив строк прийняття спадщини свого батька і вказані причини пропуску строку є поважними, у зв`язку з чим, на підставі статті 1272 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Представник відповідачки подав відзив на позов з якого вбачається, що відповідачка позовні вимоги не визнає і в їх задоволенні просить відмовити повністю, при цьому зазначає, що вона була дружиною [PERSON] та прийняла його спадщину. Водночас, позивач також мав можливість прийняти спадщину останнього, однак не зробив цього. З приводу доводів позивача про введені на території України обмеження з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 вказує, що останні діяли лише до 31 серпня 2020 року, після чого позивач мав змогу звернутися із заявою про прийняття спадщини чи із позовом до суду, однак не зробив цього. Також позивач міг звернутися з відповідною заявою до 11 березня 2020 року, тобто до введення відповідних карантинних обмежень. Натомість він майже п`ять років проявляв бездіяльність, що, на думку відповідачки та її представника, свідчить про відсутність у позивача зацікавленості в прийнятті спадщини [PERSON] . \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю з підстав, вказаних у позові, визначивши йому додатковий строк для прийняття спадщини свого батька відповідно до положень статті 1272 ЦК України. Також пояснив, що на час смерті батька він проживав в м. Бровари Київської області, де у зв`язку з карантинним обмеженнями не працювали нотаріуси і не їздив транспорт, після зняття карантинних обмежень він вже пропустив строк прийняття спадщини, тому одразу й не звернувся до нотаріуса. Крім того вказав, що перебував у тривалих відрядженнях, що також перешкоджало прийняття спадщини батька. \~ \~ \~ \~Представник відповідачки у судовому засіданні висловився проти позову з підстав, вказаних у відзиві. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21 березня 2025 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати її розгляду у порядку загального позовного провадження, визначено дату проведення підготовчого судового засідання, а також визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 12 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~ 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, [INFO] в с. Студинка Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON] (а.с. 5). Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с. 6). Відповідачка є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 14). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач та відповідачка належать до першої черги спадкоємців за законом після [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положенням частини першої статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким, відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, спадщина [PERSON] відкрилася в день його смерті, тобто [INFO] і для її прийняття спадкоємці останнього, які не проживали з ним на час відкриття спадщини, повинні були подати відповідну заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Згідно положень частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З повідомлення приватного нотаріуса Шик А.Л. від 30 вересня 2024 року вбачається, що до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу №316/2021 за заявою [PERSON] , тобто відповідачки, при цьому інші спадкоємці по справі відсутні (а.с. 15). Отже, позивач, який не проживав постійно зі своїм батьком [PERSON] на день його смерті, пропустив визначений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини свого батька, оскільки не подав у визначений строк відповідної заяви нотаріусу. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оцінюючи доводи позивача про те, що строк подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини свого батька він пропустив з поважних причин, а саме у зв`язку із запровадженням з 12 березня 2020 року на території України карантинних обмежень та у зв`язку з перебуванням позивач у тривалих відрядженнях, на що останній вказав у судовому засіданні, суд враховує наступне. Так, згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 24 січня 2020 року у справі №192/1663/17, від 03 лютого 2023 року у справі №521/8872/22. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує, що позивач є сином померлого [PERSON] та його спадкоємцем першої черги і був обізнаний про смерть батька. Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року на всій території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 12 березня до 22 травня 2020 року було запроваджено карантин, дія якого в подальшому неодноразово продовжувалася. При цьому ще до запровадження карантинних обмежень позивач понад три місяці жодних дій, направлених на прийняття спадщини свого батька не вживав, заяви про прийняття його спадщини нотаріусу не подав. Після запровадження відповідних карантинних обмежень позивач, незважаючи на можливу наявність у нього певних труднощів в особистому з`явленні до нотаріуса, зумовлених карантинним обмеженнями, не був позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку. У подальшому, незважаючи на пом`якшення карантинних обмежень, а потім і на їх скасування, позивач понад чотири роки заходів для прийняття спадщини свого батька також не вживав і до суду з відповідним позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалий час не звертався. Будь-яких доказів, що підтверджували б перебування позивача у довготривалих відрядженнях, які б у свою чергу перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини, позивач суду не надав. Все викладене вище свідчить, що позивач не надав беззаперечних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини свого батька, не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню ним відповідної заяви у встановлений законом строк, що згідно статті 81 ЦПК України\~є його процесуальним обов`язком. Суд також зазначає, що безпідставне визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини буде порушенням принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права, та становитиме незаконне втручання у права відповідачки як спадкоємця, що прийняв спадщину. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визначення позивачу додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини [PERSON] необхідно відмовити повністю у зв`язку з їх необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed