Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. І.Стислий виклад позиції позивача. Позовна заява\~обґрунтована тим, 09 липня 2015 року між\~позивачем та\~відповідачем був\~укладений шлюб.\~ Від даного\~шлюбу мають\~ двох спільних дітей, сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , які разом проживають з ними у спільному будинку та перебувають на її утримані. Позивач в даний час працює не офіційно, грошей, що вона отримує не вистачає, адже постійно дорожчають ліки, продукти харчування, одяг та комунальні послуги. Відповідач з липня 2024 року мобілізований в Збройні сили України, де має регулярний дохід, однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв`язку\~з чим\~просить стягувати\~з [PERSON] \~аліменти на\~утримання дітей\~а саме:\~сина \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~дочки \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/3\~частини\~з\~усіх видів\~заробітку,\~але\~не\~менше ніж\~50%\~прожиткового\~мінімуму\~для дитини\~відповідного\~віку\~щомісячно,\~починаючи\~з\~дня пред`явлення\~заяви\~до\~суду і\~до\~досягнення\~дітьми повноліття. ІІ. Клопотання, процесуальні дії у справі. 13 травня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, у якій він просить розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, та просить їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Судові повістки\~були\~надіслані\~особі за\~зареєстрованим\~у\~встановленому законом\~порядку\~місцем\~проживання ( [ADDRESS] ).\~Як\~вбачається\~із повідомлення\~про\~отримання\~рекомендованого поштового\~відправлення,\~яким\~відповідачу\~надсилалась судова\~повістка\~(поштове\~\~відправлення \~№0610253622043), адресат відсутній\~за зареєстрованим\~місцем проживання. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. На підставі вказаного положення ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином та своєчасно сповіщений про час та місце судового засідання. Зі згоди позивача, та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Із копії свідоцтва про шлюб, повторно виданого 23 лютого 2024 року, серія [NUMBER] , вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2015 року (актовий запис №57). Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 09 липня 2015 року, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 08 лютого 2017 року, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дітей, а тому з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей, які мають право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наступні обставини. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не з`явився в судове засідання і представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, яким обґрунтовуються позовні вимоги. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку утримувати дитину, зокрема у визначеному позивачем розмірі. Враховуючи вищевикладені обставини, вік дітей та їх потреби, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати у справі зі сплати судового збору, відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved