Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

10.01.2017 ЛКП\~"Залізничнетеплоенерго"\~звернулося до суду з позовом, у подальшому збільшивши позовні вимоги, у якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за центральне опалення за період з 01.07.2014 по 31.03.2017 у розмірі 7314 грн 24 коп за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що ЛКП\~"Залізничнетеплоенерго"\~згідно з Законом України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виробником та виконавцем послуг з надання теплової енергії населенню. Позивач як виробник і виконавець, надає послуги відповідачам до будинку за адресою: [ADDRESS] , де згідно з довідкою ЛКП «Сигнівка» вони зареєстровані та проживають. Усі відповідачі є співвласниками даної квартири. Тарифи з опалення та гарячого водопостачання ЛКП "Залізничнетелоенерго" для населення встановлюються постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та публікуються в офіційних ЗМІ. Постановою НКРКП №664 від 13.06.2014 встановлено з 01.07.2015 тариф на послугу з централізованого опалення по умовно змінній частині для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними засобами обліку теплової енергії в сумі 247, 48 Грн./Гкал., а на умовно-постійну частину 25 589, 07 грн./Гкал./год./міс.; гаряче водопостачання за ціною 26, 88 грн./м. куб. Вказаний тариф діяв до 21.11.2014 та був змінений постановою НКРЕКП №146 від 17.10.2014, якою встановлено вартість послуги з централізованого опалення по умовно змінній частині тарифу для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними засобами обліку теплової енергії в сумі 241,48 Грн./Гкал., а на умовно-постійну частину 25\~589,07 грн./Гкал./год./міс.; гаряче водопостачання за ціною 26, 72 грн./м.куб. Постановою НКРЕКП №1101 від 09.06.2016 з 01.07.2016 встановлені наступні тарифи: на послуги централізованого опалення по умовно-змінній частині тарифу для абонентів житлових будинків будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1162,56 грн/Гкал, по умовно постійній частині в місяць - 29983, 41 грн/Гкал/год.; за послуги з централізованого постачання гарячої води 77,42 грн за 1 куб.м. Відповідачу за теплову енергію за період з 01.07.2014 по 31.03.2017 нараховано 7314,24 грн за послуги з централізованого опалення. Заборгованість відповідача не погашалася. Відомостей про відключення квартири відповідача від мережі ЦО в установленому порядку у позивача немає. Факт надання теплоносія до будинку підтверджується актами від 22.10.2014, 09.10.2015 та 11.10.2016. Площа квартири відповідачів включена до всієї опалювальної площі будинку, на яку подається теплове навантаження. Будинок відповідачів обладнаний лічильником опалення і щомісячно ЛКП "Залізничнетелоенерго" отримує покази використаної теплової енергії. Договору між позивачем та відповідачем про надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання не укладено, проте зобов`язання виникають із закону. Оскільки відповідачі не виконують свого обов`язку з оплати послуг з постачання теплової енергії та гарячої води просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 28.02.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. 25.04.2017 на адресу суду відповідачами подано заперечення на позовну заяву, у яких зазначають, що позивач не надає послуги теплопостачання відповідачам, оскільки це є фізично неможливим через повне від`єднання їхньої квартири від системи централізованого опалення шляхом демонтажу усіх батарей та заглушки відповідних труб теплопостачання на вході до квартири [ADDRESS] . Відтак позивач не може вимагати з відповідачів оплати послуг, які фактично ним не надаються. У 2007 році відповідачі самовільно провели демонтаж усіх батарей у своїй квартирі та користуються електричними нагрівальними приладами, отже послуги теплопостачання не можуть надаватись відповідачам фізично. Окрім цього, зазначають, що між ними та позивачем немає укладеного договору на постачання теплової енергії. Враховуючи вищенаведене, просять відмовити у задоволенні позовних вимог. 21.07.2017 представником позивача подано додаткові пояснення щодо заперечень відповідачів, у яких зазначає, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Окрім цього, зазначає, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Підприємство виконало обов`язок щодо підготовки типового договору приєднання та 01.07.2014 шляхом опублікування умов такого договору в друкованому місцевому виданні «Високий замок» №92 (5156), запропонувало усім своїм споживачам укласти такий договір. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Враховуючи це, та у зв`язку з фактичним наданням послуг з теплопостачання, у споживачів існує зобов`язання вказані послуги вчасно та належним чином оплачувати. Ухвалою суду від 11.11.2019 зупинено провадження у справі №462/123/17 до розгляду справи до розгляду справи за позовом [PERSON] до Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення споживачів від мережі централізованого опалення та водопостачання від 18.02.2013 у наданні дозволу на відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання та влаштування індивідуальної системи опалення. На підставі розпорядження керівника апарату №74/23/В від 01.06.2023 було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2023 справу розподілено та передано головуючій судді Палюх Н.М. 19.02.2025 ухвалою суду відновлено провадження у справі та призначено її до розгляду. В судове засідання представник позивача не прибув, проте подав заяву, у якій просив розглядати справу без його участі. В судове засідання відповідачі не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, суд може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду. Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду з 10.01.2017, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та те, що сама по собі неможливість брати участь у судовому засіданні не є безумовною перешкодою для відкладення судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено,\~що ЛКП\~"Залізничнетеплоенерго"\~є виробником\~і виконавцем\~послуг з\~постачання теплової\~енергії в\~гарячій воді на території Львівської області, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами теплової енергії за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №621 від 30.03.2016, виданої ЛКП «Сигнівка», у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.6/. Відповідно до свідоцтва №10612-3 від 27.01.1997 про право власності на квартиру встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.90/. Окрім того, судом встановлено що 16.06.2016 Залізничний районний суд м. Львова за заявою ЛКП\~«Залізничнетеплоенерго» видав судовий наказ №462/3251/16-ц про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ЛКП\~«Залізничнетеплоенерго»\~заборгованості по оплаті послуг з постачання теплової енергії в розмірі 2700,64 грн, а також про стягнення з боржників на користь стягувача по 229,67 грн судового збору. 25.07.2016 Залізничний районний суд м. Львова постановив ухвалу, якою скасував судовий\~наказ №462/3251/16-ц від 16.06.2016, роз`яснивши при цьому право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження /а.с.25/. Відповідно до ч.4\~ст.319 ЦК України\~власність зобов`язує. Відповідно до\~ст.302 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.360 ЦК України\~співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до\~ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки\~внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 13 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги»\~до комунальних послуг належить послуги із централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та ін. Статтями 20, 21 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги»\~визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов`язок власника укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати наданні послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги»\~та пп. 1 п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630\~власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, між позивачем та відповідачами склалися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Судом також встановлено, що позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам послуги із централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та в порядку, передбаченому Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених\~постановою КМ України № 630 від 21 липня 2005 року. Станом на березень 2017 року сума заборгованості за\~особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] складає 7314,24 грн. Це свідчить про неналежне виконання відповідачами зобов`язань, наслідком чого є порушення права позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк. Так, відповідно до\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст.11 ЦК України\~згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між Позивачем та Відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки Позивач надає житлово-комунальні послуги, а Відповідач ними користується. Відповідно до п.1, п.5 ч.2\~ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. Як вбачається зі змісту позовної заяви, актів контрольного зняття показів лічильника відповідачі споживали теплову енергію за адресою: [ADDRESS] та оплату за такі не проводили. Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року по справі №461/14555/14-ц. П. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13. Крім того, п.1 ч.1\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3\~ст.20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до п. 3-4 ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії ( теплопостачальну організацію), якою є Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго». Згідно\~ст. 6 цього Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг, у порядку і випадках, визначених законом. 01.07.2014 позивачем було опубліковано умови договору в друкованому місцевому виданні «Високий Замок» №92 (5156). Згідно ч. 5\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд не бере до уваги покликання відповідачів на припинення договірних відносин між відповідачами та позивачем внаслідок відключення від загально будинкової системи теплопостачання і припинення фактичного споживання теплової енергії, оскільки відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої\~води при відмові споживачів від централізованого\~теплопостачання, затверджених\~наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово комунального господарства України від 22 листопада 2005року № 4\~відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.\~Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169\~були внесені зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Внаслідок наведеного, суд вважає, що позивач ЛКП «Залізничнетеплоенерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачі зобов`язані оплатити надані послуги, також відповідачі не позбавлені можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання, а тому самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року. З огляду на те, що послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання надавалися позивачем належним чином, а відповідачі не відмовилися від таких у встановлений законом спосіб, з відповідачів слід стягнути заборгованість у сумі 7314 грн 24 коп за період з 01 липня 2014 року по 31 березня 2017 року за послуги із центрального опалення. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1, 3\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах визначеного предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі по 229,50 грн з кожного.

Outcome: approved