Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, сімейні відносини між сторонами фактично припинені з грудня 2024, адже кожен має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Крім цього, позивач просить визначити місце проживання дитини: [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечили, відповідач позов визнав. За неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України. Суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів і вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19.04.2023 у відділі реєстрації актів цивільного стану Злинської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис №\~6, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 12.01.2021 Маловисківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Положеннями ч. 1 ст.\~110 СК передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Обставини, наведені у ч.\~2 ст. 110 СК, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений, судом не встановлені. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. При розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Згідно акту обстеження умов проживання №9 від 23.01.2025, який склала комісія у складі: першого заступника голови Злинської сільської ради Жанталай С. А., секретаря сільської ради Пешехонової В. І., начальника служби у справах дітей Злинської сільської ради Шевченко Н. В., зроблено висновок про те, що житлово-побутові умови сім`ї [PERSON] , [INFO] добрі. Будинок та садиба доглянуті. Земельна ділянка використовується раціонально. Матеріально сім`я забезпечена. З огляду на викладене, виходячи із якнайкращих інтересів дитини, рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, враховуючи малолітній вік дитини та згоду матері на проживання дитини з батьком, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання дитини батьком відповідатиме якнайкращим її інтересам. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, за ч. 1 ст. 142 ЦПК, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу 50 % судового збору. Розміри ставок судового збору визначені у ч.\~2 ст.\~4 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, пп.\~3 п.\~1 визначено, що за подання позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (далі ПМПО). Пп.\~2 п.\~1 визначено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір становить 0,4 розміру ПМПО. Відповідно до ч. 3 ст. 6 у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. В силу ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від ПМПО, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» ПМПО з 01.01.2025 встановлено у розмірі 3 028 грн. За змістом позовної заяви позивачем заявлено дві позовні вимоги - про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із позивачем. Отже, при зверненні до суду з даним позовом позивачу слід було сплатити судовий збір у загальному розмірі 2 422,40 грн (по 1 211,20 грн за кожну з двох позовних вимог немайнового характеру), однак він сплатив лише 1 211,20 грн. За підсумком вказаних норм, повернення позивачу 50 % судового збору анулюється його ж недоплатою на ідентичну суму, а з відповідачки слід стягнути на користь позивача 1 211,20 грн сплаченого відповідачем судового збору.

Outcome: approved