Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Від Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла за підсудністю до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільна справа за позовом ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №75695166, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти всумі 7000 грн. на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2112, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75695166 від 19.07.2021 року, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . В подальшому 31.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №310323-ФК, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75695166 від 19.07.2021 року, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість за договором становить 23716 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу 7000 грн, заборгованості за процентами у сумі 16716 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн. Ухвалою суду від 15.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника банку, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] , подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала частково, а саме суму боргу в частині тіла кредиту, щодо розміру заборгованості за відсотками заперечувала, оскільки проценти нараховані поза строками дії договору позики. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики. У судовому засіданні встановлено, що 19.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №75695166. Згідно з п.п. 2.1. договору, сума (загальний розмір) позики становить 7000 грн. Відповідно до п.п. 2.2. договору, позика надається строком на 30 днів. Згідно з п.п. 2.3 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування позикою становить 1,99 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2112, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75695166 від 19.07.2021 року, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . У свою чергу 31.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №310323-ФК, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75695166 від 19.07.2021 року, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . У наданому позивачем суду розрахунку заборгованості зазначено, що у відповідачки наявний борг за договором позики у сумі 23716 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу 7000 грн, заборгованості за процентами у сумі 16716 грн. За змістом ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши докази у справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Так, 19.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , наразі після зміни прізвища внаслідок реєстрації шлюбу [PERSON] , укладено Договір позики №75695166, умови якого відповідачкою не оспорюються. Судом встановлено, що позичальник своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів не виконував як перед первісним кредитором так і перед фактором, після набуття прав вимоги за договором позики на підставі договору відступлення права вимоги. Як слідує з наданого суду розрахунку заборгованість за договором позики від 19.07.2021 року становить 23716 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу 7000 грн, заборгованості за процентами у сумі 16716 грн. При цьому, як вбачається з договору позики від 19.07.2021 року даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який становить 30 днів. Тому суд вважає, що розрахунок процентів зазначений позивачем здійснений поза межами строку договору позики. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Враховуючи викладене, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок щодо заборгованості за процентами є таким, що не відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства, а тому суд не приймає його до уваги як належний та допустимий доказ. Роздруківка із сайту позивача та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, не може бути належним доказом узгодження пролонгації дії договору, оскільки відповідачкою не узгоджено зміни до договору в частині прологації договору позики в автоматичному порядку. Крім того у справі відсутні докази того, що відповідачка була ознайомлена з Правила надання грошових коштів у позику та погодилася з ними. Отже, суд дійшов висновку, що за договором позики від 19.07.2021 року проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто в межах строку дії договору, оскільки доказів пролонгації договору суду не надано. З цих підстав суд вважає, що розмір заборгованості за процентами, який підлягає стягненню з віповідачки становить 4179 грн. (7000 грн. /100 % х 1,99% х 30 днів). Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 19.07.2021 року у розмірі 11 179 грн (7000 грн. - тіло кредиту; 4179 грн - заборгованість по відсотках). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, ціна позову 23716 грн, позов задоволено на суму 11179 грн, тобто на 47,1%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1140,95 грн судового збору (2422,40 грн./100%х47,1%). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу - 3500 грн. На підтвердження зазначених витрат долучив до позовної заяви договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року, акт приймання-передачі виконаних робіт до договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року та витяг з а Акту №3-П приймання-передачі наданої правничої допомоги договору №01-11/24 від 01.11.2024. Згідно витягу з Акта №3-П приймання-передачі наданої правничої допомоги договору №01-11/24 від 01.11.2024, складеного 10.12.2024 року та підписаного сторонами, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» прийняло послуги, надані [PERSON] в сумі 3500 грн. Від відповідачки не надійшло заперечень стосовно розміру правничої допомоги, тому з неї слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 1648,50 грн.

Outcome: partial