Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася через систему «Електронний суд» до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Подану позовну заяву мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.04.2020. Спільних дітей не мають. З березня 2025 року фактичне подружнє життя між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться, бажання продовжувати подружні стосунки не має, шлюб існує формально. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06.05.2025 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Козирь Т.О. подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. На адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність сторони відповідача, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 квітня 2020 року у Кам`янець-Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 146. Спільних дітей сторони не мають. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позивачка у прохальній частині позовної заяви та клопотанні про розгляд справи у відсутність сторони позивача, просила віднести судові витрати на сторону позивача, суд розподіл судових витрат в порядку статті 141 ЦПК України не здійснює. На підставі викладеного та

Outcome: approved