Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , в сумі 55996,57 грн. В обґрунтування позову зазначено, що з 01.04.2012 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надає відповідачам послуги з централізованого водопостачання за вказаною адресою, за якою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та укладено відповідний договір про надання послуг. Зокрема, за період з 01.06.2023 року по 31.12.2024 року було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а також абонентське обслуговування, за які відповідачем сплачено не було, у зв`язку з чим станом на 24.01.2025 року у відповідача виникла заборгованість з їх оплати у розмірі 53636,94 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за вказаний період в розмірі 53636,94 грн., а також 3% річних, що становить 623,12 грн., а також індекс інфляції, що становить 1736,51 грн. за період з 01.01.2024 року по 30.10.2024 року, а всього 55996,57 грн., а також сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 29.01.2025 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 12.06.2025 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач 12.06.2025 року подала в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги не визнала, вказала, що здійснювала сплату за послугу водопостачання та водовідведення, нарахування боргу не визнає, просить розгляд справи провести без її участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ,з 25.10.1989 року, що підтверджується Витягом з реєстру мешканців міста Кропивницького (а.с. 7). 25.10.2019 року між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, за умовами якого ОКВП «Дніпро-Кіровоград» зобов`язалось надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , абонентський рахунок [NUMBER] , а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п. 32 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Як вбачається з довідки позивача про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.06.2023 року по 31.12.2024 року заборгованість відповідача за послугу водопостачання становить 53636,94 грн. При цьому, розподільчий засіб обліку (квартирний лічильник) у квартирі не встановлено, а у будинку встановлений комерційний засіб обліку (будинковий лічильник), а тому нарахування послуги здійснювалося за розподілом небалансу на споживачів, які не мають розподільного засобу обліку, кількість осіб 1 (а.с. 3). При цьому, слід відзначити, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів (акту монтажу), що підтверджували б наявність у неї за даною адресою повіреного у встановленому законом порядку розподільчого засобу обліку води - приладу обліку води (водолічильника). Згідно п.п. 33-35 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690, плата за послуги розраховується виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: -плати за послуги, визначеної відповідно до цих Правил та\~Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затверджених уповноваженим органом тарифів та обсягу спожитих послуг або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку; -плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; - плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідних послуг, яка визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послуги, абонентське обслуговування та плата за технічне обслуговування і поточний ремонт внутрішньобудинкових систем централізованого водопостачання та водовідведення багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та розмірах, визначених договором. Водночас, згідно п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяги спожитої у будівлі гарячої, питної води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку (а у випадках, передбачених\~частиною другою\~статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляються між споживачами з урахуванням того, що: у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Тобто, різниця між показниками комерційного засобу обліку (загальнобудинкового лічильника) та сумою показників розподільних засобів обліку (небаланс) розподіляється пропорційно між тими споживачами, які не мають розподільних засобів обліку. Відтак, позивач правомірно здійснював нарахування послуги водопостачання та водовідведення відповідачу саме шляхом розподілом небалансу на споживачів без розподільного засобу обліку, так як вона не має розподільного засобу обліку (квартирного лічильника). Окрім того, факт ненадання позивачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою не підтверджується актом-претензією або іншими допустимими та достатніми доказами, відомостей про надання відповідачем показників лічильника також не надано. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Підприємство в повному обсязі виконує свої зобов`язання по наданню послуг, однак, відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК\~України зобов`язання щодо своєчасної оплати належним чином не виконує. Водночас, суд критично ставиться до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача - довідки про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком № [NUMBER] (а.с. 3). Так, як вбачається з цієї довідки, станом на 01.06.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем була відсутня. При цьому, у разі нарахування послуги водопостачання та водовідведення шляхом розподілом небалансу на споживачів без розподільного засобу обліку її вартість (без абонентської плати) повинна становити 31519,56 грн. (графа 19), яка вираховується за формулою: різниця між показниками комерційного засобу обліку (будинкового лічильника) та сумою показників розподільних засобів обліку (небаланс) (графа 10 графа 11) / кількість споживачів, у приміщеннях без розподільного засобу обліку (графа 15) х 45,972 грн. (тариф за водопостачання та водовідведення). Однак, у графах 20 та 21 цієї довідки позивачем без жодних обґрунтувань та розрахунків здійснено додаткове нарахування загального обсягу споживання за комерційним засобом обліку на загальну суму 29167,38 грн. Тому, суд вважає, що розмір вартості послуги водопостачання та водовідведення за період 01.06.2023 року по 31.12.2024 року становить 31519,56 грн. (графа 19) без урахування додаткових нарахувань (графа 21). Крім того, у позові позивач зазначає, що плата за абонентське обслуговування становить 16 грн. за водопостачання та 15 грн. за водовідведення, тобто 31 грн. за місяць. Однак, у розрахунку позивача (графи 22 і 23) плата за абонентське обслуговування вказана у розмірі 35 грн. за водопостачання та 15 грн. за водовідведення, а саме 50 грн. на місяць, тобто сукупний розмір нарахованої відповідачу абонентської плати є вищим, ніж вказує позивач. Тому, розмір плати за абонентське обслуговування, яку повинна сплатити відповідач за вказаний період становить 589 грн. (31х19 місяців), а не 950 грн. (50х19 місяців). Відтак, враховуючи, що відповідачем частково сплачувалися послуги на загальну суму 9700 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та самим розрахунком позивача (а.с. 3, 34), суд вважає, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем за послуги водопостачання та водовідведення, а також плати за абонентське обслуговування становить 31519,56 9700 (950-589) = 21458,56 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. Однак, позивачем надано розрахунок 3% річних та індексу інфляції з урахуванням іншої суми боргу (а.с. 4), тому суд не бере його до уваги. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині стягнення боргу за послугу водопостачання та водовідведення в розмірі 21458,56 грн. за період з 01.06.2023 року по 31.12.2024 року. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1160,33 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial