Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі\~ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] договору позичальнику було надано кредит у сумі 10000,00 грн. на строк з 05.10.2023 року по 04.10.2024 року, та 06.10.2023\~року було\~укладено додатковий\~кредит на\~суму 7000\~грн. Позивальник зобов`язувався повертати кредит Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. 24.05.2024 року ТОВ «АВЕНСУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» уклали договір факторингу №24/05/2024 згідно з яким відбулося відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «АВЕНСУС УКРАЇНА», у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №40350376 від 05.10.2023 року. Зазначають, що заборгованість відповідача перед ТОВ «Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА» складає 94969,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~17000 грн.; заборгованість за відсотками\~77969,00 грн., нараховані проценти за 60 календарних днів\~20400 грн. , також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Тому позивач просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 05 грудня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в поданому позові просить суд слухати справу без його участі, також до суду надійшла заява про зміну назви позивача на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». 20 березня 2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи. Представник позивача адвокат Столітній М.М. до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. 07 квітня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив позовну заяву, та просить відмовити в позові в повному обсязі. Посилаючись на те, що позивачем не доведено належність факту укладення вказаних кредитних договорів та отримання відповідачем грошових коштів. Також позивачем не було додано до матеріалів позовної заяви належних, достатніх та допустимих доказів в підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 10000,00 грн, а також доказів того, що на момент подання позову у позивача існувало право вимоги до відповідача саме у тому обсязі та на умовах, зазначених у позовній заяві. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що 05.10.2023 року між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4035037 відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти (споживчий кредит) у сумі 10000 грн. та 06.10.2023 року було укладено додатковий кредит на суму 7000 грн. Позивальник зобов`язувався повертати кредит частинами щомісячно згідно з графіком. Відповідач\~ [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. 24.05.2024 року ТОВ «АВЕНСУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» уклали договір факторингу №24/05/2024, згідно з яким відбулося відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів. згідно з яким відбулося відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА».Відповідно до вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «АВЕНСУС УКРАЇНА», у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №4035037 від 05.10.2023. року. Рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року змінено найменування товариства на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» складає 94969,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~17000 грн.; заборгованість за відсотками\~77969,00 грн.нараховані відсотки за 60 календарних днів \~20400 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2024 року між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір про надання правничої допомоги, підтвердженням є ордер. Факт надання адвокатом послуг позивачу підтверджується договором про надання професійної правової допомоги від 17.07.2024 року, актом приймання-передачі виконаних робіт № 5832 згідно договору та квитанцією №5832-13/11-2024 від 13 листопада 2024 року, які підтверджують факт сплати позивачем адвокату вартості правничої допомоги. Отже, стороною позивача документально доведено понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн., актом приймання-передачі виконаних робіт, платіжні документи про оплату таких послуг, а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат, однак в розмірі 2000 грн. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість в розмірі 115369,00 грн. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору, сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України\~вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача у розмірі 2422,40 грн. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги. Відповідно до частини 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3\~статі 133 ЦПК\~належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом\~статті 137 ЦПК\~несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами\~статті 141 ЦПК України\~визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4\~статті 137 ЦПК України\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3\~статті 141 ЦПК України\~закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі №910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі №760/11145/18 (провадження №61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial