Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи тим, що йому на праві власності після смерті спадкодавця [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,7116 га, розташована на території Водянської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3524981300:02:000:0327. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді у ПСТ «Водянське» на підставі договору оренди землі, укладеного 08.06.2015 року із попереднім власником, і до позивача, як до спадкоємця, перейшли всі права та обов`язки орендодавця. Позивач просить визнати право оренди земельної ділянки таким, що припинене, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди та зобов`язати державного реєстратора Петрівської селищної ради Кіровоградської області здійснити державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3524981300:02:000:0327. В ході судового розгляду справи представник позивача подала заяву про заміну позову, в якій вона просила суд визнати право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3524981300:02:000:0327 загальною площею - 7,7116 га, розташованої на території Водянської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер 26077235 від 12.11.2015 року, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, номер запису про інше речове право: 12013655 від 11.11.2015 року у відповідача приватного сільськогосподарського товариства «Водянське» таким, що припинене, у зв`язку із закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки від 08.06.2015 року та скасувати запис про інше речове право - право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3524981300:02:000:0327 загальною площею - 7,7116 га, розташованої на території Водянської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. Номер запису про інше речове право: 12013655 від 11.11.2015 року, рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер 26077235 від 12.11.2015 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Від представника відповідача, директора ПСП «Водянське» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи - Петрівської селищної ради Кіровоградської області, в особі Державного реєстратора прав на нерухоме майно, в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.10.2019 року за №1063, після смерті спадкодавця [PERSON] , належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,7116 га, розташована на території Водянської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3524981300:02:000:0327, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.10.2019 року за №1063, виданного приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.10.2019 року (а.с. 12,13). За життя, спадкодавцем [PERSON] було укладено договір оренди землі з ПСП «Водянське» строком на 7 років, що підтверджується копією договору оренди землі від 08.06.2015року (а.с. 14 - 19). Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване 11.11.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису про інше речове прав 12013655. Рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень, індексний номер 26077235 від 12.11.2015 року, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.11.2015 року (а.с. 10-21). Набувши у власність шляхом спадкування вищезазначену земельну ділянку та маючи намір самостійно її обробляти, в квітні 2023 року, позивач звернувся до орендаря з відповідною заявою про повернення йому земельної ділянки по закінченню строку дії договору оренди землі. В жовтні 2024 року відповідач повернув позивачу земельну ділянки у зв`язку з припиненням строку дії договору оренди землі і в даний час земельна ділянка перебуває у позивача в користуванні, що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Кіровоградської області від 16.12.2024 року, яка додається, а також Актом приймання-передачі земельної ділянки від 22.01.2025 року (а.с. 22, 23). В зв`язку з припиненням дії договору оренди землі позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Петрівської селищної ради з заявою про здійснення державної реєстрації припинення права оренди та внесення відповідних відомостей до державного реєстру, однак, рішенням від 29.11.2024 року №76351585 державним реєстратором прав на нерухоме майно Петрівської селищної ради Кіровоградської області зупинено розгляд його заяви у зв`язку з необхідністю подання для здійснення державної реєстрації оригіналу договору оренди землі б/н від 08.06.2015року, укладеного між ПСП «Водянське» та [PERSON] (а.с. 11). Так, як позивач набув вказану земельну ділянку у власність в результаті спадкування, а договір оренди укладався спадкодавцем, то оригінал договору оренди у нього відсутній. Тому з метою отримання оригіналу договору представником позивача відповідачу було направлено адвокатський запит №05.12 від 13.12.2024 року (а.с. 24). На зазначений адвокатський запит ПСП «Водянське» надало відповідь від 10.01.2025 року про відсутність в орендаря оригінального примірника договору оренди землі від 08.06.2025 року, укладеного між ПСП «Водянське» та [PERSON] (а.с. 25). Таким чином, позивач позбавлений об`єктивної можливості надати державному реєстратору оригінал договору оренди для здійснення державної реєстрації припинення права оренди. В зв`язку з вказаним, рішенням державного реєстратора № 77127776 від 10.02.2025 року позивачу державним реєстратором прав на нерухоме майно Петрівської селищної ради Кіровоградської області було відмовлено в здійсненні державної реєстрації (а.с. 10). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 93 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною четвертою статті 124 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Законом, що регулює правовідносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У частині п`ятій статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» та п.37 договору оренди землі б/н від 08.06.2015року, договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем було зареєстровано право оренди за вищезазначеним договором оренди 11.11.2015 року, то саме з цього часу відповідач набув право оренди на зазначену земельну ділянку та мав її повернути орендодавцеві 11.11.2022 року. Однак, у зв`язку з тим, що день припинення договору оренди припав на період воєнного стану в Україні, дію договору оренди автоматично було поновлено строком на 1 рік відповідно до п.п 27 і 28 розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, у яких передбачено, що під час дії воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін договори оренди земельних ділянок, строк користування якими закінчився після запровадження воєнного стану. По закінченню даного строку виявилося, що орендар засіяв земельну ділянку, в зв`язку з чим дія договору продовжилася до закінчення польових робіт. По закінченню польових робіт в жовтні 2024 року дію договору оренди остаточно припинено та орендар повернув позивачу земельну ділянку. Додаткову угоди щодо продовження дії договору чи укладення договору оренди землі на новий строк між позивачем та ПСП «Водянське» не укладалися. Також позивачем не укладалися договори оренди земельної ділянки з іншими особами. Позивач має намір самостійно користуватися належною йому земельною ділянкою. Відповідно до статті 148-1 Закону України «Про оренду землі» до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою-другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України). В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 663/1651/21 (провадження № 61-18805св21) зроблено висновок, що «згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що однаково означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Приписи, зокрема, статті 16 ЦК України не передбачають такого способу захисту права та інтересу як визнання договору припиненим, а реалізація таких способів захисту як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору. Звертаючись до суду з вимогою про визнання договору припиненим, позивач прагне досягнути юридичної визначеності у відносинах з відповідачем, тобто прагне отримати підтвердження судом припинення певних прав іншої сторони договору. У такому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 (пункт 59)). Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала потреби у повторному зверненні до суду. Тому спосіб захисту, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися для захисту інтересу в юридичній визначеності лише в разі неможливості захисту позивачем його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21)). Передбачений у пункті 1 частини другої статті 16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів може стосуватися визнання як наявності права, так і його відсутності. Визнання права у позитивному значенні (визнання існуючого права) та у негативному значенні (визнання відсутності права та відповідного йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у юридичній визначеності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.14) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункти 54-56)). Підсумовуючи, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України), потрібно зробити висновок про те, що в разі невизнання орендарем припинення його права оренди, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Отже, право орендодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання права орендаря таким, що припинене, а не шляхом припинення договору оренди землі». В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 910/14224/20 (провадження № 12-20гс22) зроблено висновок, що «одним зі способів захисту, який передбачений частиною другою статті 16 ЦК України, є визнання права». […] Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права чи інтересу та припинення дій, які порушують це право або інтерес. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу в потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача двідповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. При цьому правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги». Як визначено статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містяться у пункті 2 частини першої статті 412 ЦК України, а частина друга вказаної статті визначає, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. Оскільки відповідачем не надано оригіналу договору оренди для здійснення державної реєстрації припинення права оренди та не вчинено інших необхідних дій для виконання свого обов`язку в цій частині, то тим самим фактично створено перешкоди власнику земельної ділянки в здійсненні права власності. За таких обставин суд вважає, що визнання права оренди припиненим є найбільш ефективним у даному випадку способом захисту, оскільки права власника порушуються наявністю відомостей про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за відповідачем, що є порушенням права власника розпоряджатися своїм майном з урахуванням того, що власник земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди земельної ділянки та бажає користуватися нею самостійно. Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом п. 1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до абзацу другого ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. Після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з врахуванням заяви про заміну позову, поданої представником позивача в ході судового розгляду справи. Вказані правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 317, 319, 321, 626, 627, 792 ЦК України.

Outcome: approved