Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У січні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог зазначається, що 28 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 101676631, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн., строком на 30 днів, тобто до 27.08.2021, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному договором розмірі та одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 1000 грн. ТОВ «Мілоан» належним чином виконало умови договору, перерахувавши кредитні кошти в сумі 10000 грн. на картковий рахунок відповідача. Однак, [PERSON] належним чином умови договору не виконав. У зв`язку з цим, 12 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали Договір про відступлення прав вимоги № 13Т, відповідно до умов якого на користь позивача відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 101676631від 28 липня 2021 року. Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом. Однак, у порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, тому має заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» в загальному розмірі 45 500 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 34 500 грн., заборгованості за комісійними винагородами у розмірі 1000 грн. З огляду на викладене, ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у загальному розмірі 45 500 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6\~000 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання представник ТОВ «Діджи Фінанс» не з`явився.\~До початку\~розгляду справи\~від представника\~позивача Романенка\~М.Е.\~надійшла заява\~про розгляд\~цивільної справи\~за його\~відсутності, позовні вимоги представник підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом. 28 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 101676631, відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п.1.2 договору сума кредиту становить 10\~000 грн. Згідно платіжного доручення № 30422545 від 28.07.2021, на виконання умов кредитного договору, ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу [PERSON] суму кредиту у розмірі 10\~000 грн. У п. 1.3 передбачено, що кредит надається строком на 30 днів, з 28.07.2021. Згідно п. 1.4 договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27.08.2021. Відповідно до п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту складає 1\~000 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово. У п.\~п.\~1.5.2\~та 1.6\~договору сторони\~погодили,\~що проценти за користування кредитом становлять 4500,00 грн., які нараховуються за ставкою у розмірі 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та визначили стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. За умовами п. 2.2.1 у випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний у п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору. Відповідно до п. 2.2.3 договору після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. У п. 2.3 сторони договору погодили умови пролонгації дії договору. У Додатку № 1 до зазначеного вище кредитного договору сторони встановили Графік платежів, а також визначили загальну вартість кредиту у розмірі 15 500 грн. Судом з`ясовано, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали 12 листопада 2021 року Договір про відступлення прав вимоги № 13Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Витягу з Додатку до вищевказаного договору факторингу, на користь ТОВ «Діджи Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вищевказаним Договором про споживчий кредит № 101676631 від 28 липня 2021 року. Згідно наданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості вбачається,\~що [PERSON] \~умови договірних\~зобов`язань не\~виконав,\~у зв`язку\~з чим\~у відповідача\~утворилася заборгованість\~у загальному\~розмірі 45 500 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 34 500 грн., заборгованості за комісійними винагородами у розмірі 1000 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклав вищезазначений договір, за умовами якого отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний Договір про споживчий кредит № 101676631 від 28 липня 2021 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Вказані обставини також підтверджуються Анкетою-заявою на кредит № 10167631, в якій, зокрема, зазначено процес оформлення та розгляду заяви [PERSON] . За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Так,\~згідно Договору\~про споживчий\~кредит №\~101676631\~від 28\~липня 2021\~року,\~[PERSON] одержав від ТОВ «Мілоан» кредит на суму 10 000 грн., строком на 30 днів, тобто до 27.08.2021. У п. 1.5 договору та Графіку платежів за договором, що є невід`ємною частиною вищевказаного договору, визначена загальна вартість кредиту у розмірі 15 500 грн. Судом з`ясовано, що відповідач [PERSON] належним чином договірні зобов`язання за наведеним договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв. Враховуючи вищевикладене, нарахування та\~стягнення процентів за користування кредитом із відповідача [PERSON] поза визначеними договорами строками суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду. Дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк дії договору встановлено його умовами, проценти після закінчення строку дії договору нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі загальної вартості кредиту. Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, стягненню з [PERSON] підлягає заборгованість за Договором про споживчий кредит № 101676631 від 28 липня 2021 року у розмірі 15 500 грн., з яких борг за тілом кредиту - 10\~000 грн, борг за процентами 4 500 грн., комісія за надання кредиту 1000 грн. Щодо судових витрат Відповідно до платіжної інструкції № 101676631 від 10.01.2025, при подачі позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,20 грн. Крім того, позивачу надавалася правова допомога адвокатом Стародуб І.В. на підставі Договору № 42649746 про надання правової допомоги. Згідно Акту № 101676631 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.12.2024 вартість наданих послуг становить 6\~000 грн. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 823, 62 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 040 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial