Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , згідно з рішенням Мукачівського міськрайонного суду суду від 22.04.2014 № 303/1541/14-ц з 1/3 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Позовна заява мотивована тим, що після розірвання шлюбу та постановлення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання спільної з відповідачкою дитини [PERSON] , він утворив нову сім`ю, у якій у них з дружиною народилось троє дітей, яких він повністю забезпечує, несе значні витрати на їх утримання та утримання всієї родини. Окрім цього, його стан здоров`я погіршився, що підтверджується медичними висновками. Водночас, відповідачка є працездатною, має можливість самостійно заробляти кошти та забезпечувати потреби дитини, адже вона займається комп`ютерним програмуванням та отримує дохід, достатній для часткового утримання дитини. Вона не несе додаткових витрат на інших неповнолітніх дітей, а наявні у неї доходи дозволяють їй брати рівноправну участь у матеріальному забезпеченні спільної дитини. Крім того, існують підстави вважати, що відповідачка використовує аліменти не за їх прямим призначенням, а витрачає на власні потреби. Це не відповідає інтересам дитини та не сприяє її повноцінному розвитку, що порушує основні принципи захисту прав дитини, закріплені в національному законодавстві та міжнародних правових актах. 20 березня 2025 року від представника відповідачки надійшов відзив на позов, у якому адвокат просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення представника зводяться до того, що позивач не надав належних та допустимих доказів погіршення свого матеріального становища, що є обов`язковою умовою для перегляду розміру аліментів. Зміна сімейного стану та добровільне створення нової сім`ї не можуть слугувати безумовною підставою для зменшення фінансових зобов`язань перед дитиною, яка отримує аліменти, так як Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що інтереси дитини, яка отримує аліменти, є пріоритетними та не можуть обмежуватися через особисті рішення батька щодо нового шлюбу. Без доведення погіршення майнового стану позивача зменшення аліментів суперечить інтересам дитини від першого шлюбу. Батьки не можуть компенсувати зменшення розміру аліментів на одну дитину за рахунок збільшення утримання інших дітей. Сам факт наявності хвороби не є беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів, якщо не доведено, що позивач зазнає значних фінансових витрат на лікування або якщо захворювання не призводить до втрати ним працездатності. [PERSON] не надав жодних доказів, які б свідчили про те, що він змушений нести додаткові витрати, пов`язані з лікуванням цього захворювання, або що його заробітна плата чи інші доходи суттєво зменшилися у зв`язку з хворобою. Відсутність таких доказів свідчить про те, що заявлене ним погіршення стану здоров`я не є обґрунтованою підставою для зменшення розміру аліментів. Загальна сума витрат на дитину значно перевищує розмір аліментних виплат. Позивач, сплачуючи аліменти, беззаперечно здійснює свій внесок у фінансове забезпечення доньки, проте, цих коштів об`єктивно недостатньо для покриття всіх її потреб. Відповідачка, зі свого боку, використовує отримані аліменти виключно в інтересах дитини, а також докладає значних зусиль у своїй професійній діяльності, аби забезпечити [PERSON] належні умови для навчання, розвитку, медичного обслуговування та гармонійного зростання. У першу чергу, [PERSON] забезпечує доньці не лише базові потреби, а й надає можливість для всебічного розвитку та здорового фізичного й психологічного стану. Зокрема, вона регулярно оплачує заняття з психологом у ФОП [PERSON] , які вкрай необхідні для емоційного благополуччя [PERSON] . Вартість одного прийому становить 900 грн, а такі сеанси відбуваються щотижня, що в місяць складає 3\~600,00 гривень. Крім того, [PERSON] займається музикою, що є важливою складовою її гармонійного розвитку. Так, відповідачка оплачує уроки гри на гітарі у ФОП [PERSON] , вартість яких складає 1\~600,00 грн за абонемент на 4 заняття (1 раз на тиждень). Це дає можливість доньці розвивати творчі здібності та займатися улюбленою справою. Особливу увагу варто приділити вивченню англійської мови. Спочатку [PERSON] відвідувала групові заняття, вартість яких становила 1 500,00 грн на місяць. Згодом вона перейшла на індивідуальні уроки у ФОП [PERSON] , що коштують 500 грн за одне заняття або 3 550 грн на місяць (два уроки на тиждень). Ці витрати є необхідними для забезпечення якісної освіти дитини та її майбутнього. Окрім оплати освітніх послуг у ТОВ «Приватний ліцей «Гірчичне зерно»», вартість яких становить 14 033,00 грн на місяць, значні кошти було витрачено на забезпечення доньки необхідними технічними засобами, зокрема, ноутбуком та мобільним телефоном, що використовуються для навчання та комунікації. Не можна оминути питання здоров`я [PERSON] . Так, у зв`язку з медичними показаннями була здійснена операція з видалення аденоїдів у «KOPF CLINIC», що також вимагало значних фінансових витрат. Крім цього, вона проходила ортодонтичне лікування в клініці «Rivis Orthodontic Clinic» у лікаря-ортодонта [PERSON] з 03.06.2022 по 19.07.2024 року, загальна вартість якого становить 53 000 гривень. Окрім наведених вище витрат, слід зазначити, що значні кошти витрачаються на щоденні потреби, зокрема, харчування, оплату комунальних послуг, придбання одягу, взуття, медичних препаратів, засобів гігієни та інших необхідних речей. Також кошти витрачаються на організацію дозвілля та культурний розвиток, що позитивно впливає на загальний стан і соціальну адаптацію доньки. Загалом, середні щомісячні витрати на утримання доньки [PERSON] становлять близько 20 000,00 гривень. Таким чином, твердження позивача про нецільове використання аліментів є безпідставним. [PERSON] не лише використовує аліменти виключно за їхнім цільовим призначенням, а й докладає максимум зусиль у своїй професійній діяльності, аби забезпечити доньці всі необхідні умови для її всебічного розвитку. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідачки заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.04.2014 у справі № 303/1541/14 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до її повноліття, починаючи з 11 березня 2014 року. На виконання зазначеного судового рішення був виданий виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 44615117, яке перебуває на виконанні у Рахівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Відповідач після розірвання шлюбу з відповідачкою створив нову сім`ю з [PERSON] , у якій у них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, доданими до позовної заяви. З довідки про доходи позивача з Відділу освіти, культури, сім`ї, молоді та спорту Богданської сільської ради за № 01-17/04 від 27.01.2025 вбачається, що за 2024 рік позивач отримав заробітню плату в розмірі 396\~760,35 гривень. З наданої позивачем медичної документації вбачається, що у позивача виявлено ознаки певних захворювань. Рекомендовано консультацію невролога, нейрохірурга. Оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених ЦПК України. Отже, підставою для зменшення розміру аліментів є встановлення достатніх підстав вважати, що змінився матеріальний, сімейний стан або стан здоров`я сторін. У постанові від 14.11.2018 у справі № 372/2393/17 Верховний Суд зазначив, що під час розгляду позовів про зміну способу стягнення аліментів та зміну їх розміру, застосовуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, а й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При цьому, відповідно до ст. 182 ЦПК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563 грн, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. У справі, що розглядається, позивач просить зменшити розмір аліментів, який присуджений до стягнення з нього на користь відповідачки на утримання спільної дитини з 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Підставою для зменшення розміру присуджених аліментів, згідно з позовною заявою є зміна сімейного стану позивача, поява у новій сім`ї трьох дітей та погіршення стану здоров`я. Як встановлено судом та підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами, у позивача з`явилась нова сім`я, у якій народилося троє дітей, що зумовило значне зростання витрат на утримання сім`ї, дружини та дітей, що у свою чергу є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. Середня заробітня плата позивача, враховуючи подані ним докази, складає близько 33\~063, 33 грн щомісячно. При вирішенні питання про можливість зменшення розміру аліментів, суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, працездатної дружини, яку не потрібно утримувати, і яка також бере участь в утриманні спільних з позивачем дітей. Щодо погіршення стану здоров`я позивача суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що діагностовані у позивача ознаки захворювання суттєво вплинули на його матеріальний стан чи позбавляють його можливості утримувати спільну з відповідачкою доньку в раніше визначеному рішенням суду розмірі. Разом з цим, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд враховує і те, що обов`язок утримувати дітей має не лише платник аліментів, а й той з батьків, з ким проживає дитина (тобто відповідачка). Окрім цього, суд звертає увагу, що відповідачка у відзиві на позовну заяву, яка є заявою по суті, повідомляє про те, що середні щомісячні витрати на утримання спільної з позивачем доньки складають близько 20000,00 грн (які сторони повинні нести порівну). Разом з тим, частина витрат, які позивачка наводить у відзиві як такі, що складають зміст аліментних зобов`язань, не є аліментами, а відносяться до поняття додаткових витрат на дитину (відвідування музичних гуртків, уроків гри на гітарі, навчання у приватному закладі освіти, додаткові заняття з вивчення англійської мови). Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, одягу, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та інше. Згідно з ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, суд дійшов переконання, що позивачем доведено належними доказами таку зміну свого сімейного стану, що є достатнньою підставою для зменшення розміру аліментів. Разом з цим, заявлений позивачем розмір аліментів, який він просить визначити у судовому рішенні, на переконання суду, не є достатнім для забезпечення належниих умов для гармонійного розвитку дитини, на утримання якої сплачуються аліменти. Наймолодша дитина позивача у новому шлюбі - [PERSON] , [INFO] , досягла трирічного віку, дружина працездатна, не позбавлена можливості працювати та не перебуває на утриманні позивача як непрацездатна особа. У позивача наявна робота та постійний заробіток, рівень якого, на думку суду, забезпечує позивачу змогу сплачувати аліменти на утримання спільної з відповідачкою доньки в розмірі частини заробітку. Водночас, вимога позивача щодо обмеження максимального розміру присуджених до сплати аліментів до десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку є безпідставною, так як не грунтується на законі, позаяк, дана справа розглядається у порядку позовного, а не наказного провадження. На підставі наведеного, виходячи із сукупності досліджених у ході судового розгляду справи та належним чином оцінених доказів, враховуючи зміну сімейного стану позивача, наявність у нього іншої сім`ї та народження трьох дітей у новій сім`ї, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та зменшення розміру аліментів до 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають стягненню з платника аліментів з дня набрання рішенням законної сили, як про це зазначено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3. На підставі наведеного,

Outcome: partial