Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Представник позивача Пархомчук С.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 4910 грн., з яких 1500 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 3410 грн. прострочена заборгованість за процентами, та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Вимоги мотивує тим, що 24.12.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №1974910 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 24.12.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» було укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до умов вказаного вище договору до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №1974910 від 31.05.2021 року на загальну суму 4910 грн., яка складається з: 1500 грн. заборгованості по тілу кредиту; 3410 грн. заборгованості за процентами. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань, погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу», ні на рахунки попереднього кредитора не здійснив. У зв`язку з цим представник позивача змушений звернутись до суду із даною позовною заявою. 28.03.2025 року по справі було відкрито провадження та розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28.04.2025 року представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн., зазначивши, що в позовній заяві вказував попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову в зв`язку із закінченням строків позовної давності, справу розглянути без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 31.05.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1974910, відповідно до п.1.2 якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 1500 грн. Строк кредитування 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору (п.1.3 договору). Відповідно до п.1.4 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п.4.1 договору. П.1.6 договору передбачено, що орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2355 грн. Згідно п.2.1 кредитного договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.3.1 договору). Згідно п.5.1 сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів. П.6.1 кредитного договору передбачено, що товариство має право вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання всіх інших встановлених договором зобов`язань. Даний договір відповідно до п.10.7 підписаний клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» слідує, що 31.05.2021 року було успішно перераховано кошти в сумі 1500 грн. на платіжну картку клієнта № [NUMBER] . Таким чином ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. З Додатку №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1974910 від 31.05.2021 року слідує, що [PERSON] видано кредит у сумі 1500 грн. на 30 днів з 31.05.2021 року до 30.06.2021 року, проценти за користування кредитом за вказаний період становлять 342 грн., загальна вартість кредиту 1842 грн. 24.12.2021 року між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» (Фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу №02-24122001, згідно умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно п.1.2 договору факторингу внаслідок передачі права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. З Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №02-2412201 від 24.12.2021 року слідує, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №1974910 від 31.05.2021 року, сума заборгованості становить 4910 грн., яка складається з: 1500 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 3410 грн. суми заборгованості за відсотками. Вказаний кредитний договір підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ст.12\~ЗУ «Про\~електронну комерцію»\~якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі\~статтею 512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні може\~бути замінений\~іншою особою\~внаслідок передання\~ним своїх\~прав іншій\~особі за\~правочином (відступлення\~права вимоги); правонаступництва; виконання\~обов`язку\~боржника поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України). Згідно до статті 1054 ЦК України\~ банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням); то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.525\~ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст.611,\~615 ЦК України\~у випадку порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що первісний кредитор повністю виконав умови кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] кредит. Відповідач [PERSON] зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності. Судом встановлено, що [PERSON] не здійснював погашення заборгованості по кредитному договору. Як встановлено судом кредитний договір між сторонами укладено строком на 30 днів, тобто до 30.06.2021 року. Умовами кредитного договору не передбачено збільшення термінів позовної давності. Кредитний договір не пролонгувався. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1\~ст.598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1\~ст.599 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин, у позивача відсутні підстави для стягнення з боржника заборгованості за процентами, а також неустойки після закінчення строку дії кредитного договору. Викладене відповідає висновкам Верховного Суду Касаційного цивільного суду, які відображені у постанові від 12 червня 2019 року у справі №757/22765/15-ц, провадження 61-12227св18. [PERSON] як позичальник зобов`язаний був повернути кредит в повному обсязі до 30.06.2021 року. В той же час [PERSON] заявив про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України\~за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно\~ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 1 ст.261\~ЦК України зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частина 3 ст.267\~ЦК України встановлює, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до\~ст.266\~ЦК України зі впливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Стосовно визначення моменту, коли позивач мав довідатись про своє порушене право та з якого почала свій перебіг позовна давність стосовно вимог позивача, Верховний суд України у своєму правовому висновку, сформованому у Постанові від 29 жовтня 2014 року у справі №6-152цс14, зазначив, що для правильного застосування частини 1 статті 261\~ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Верховний суд України зауважив, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в\~статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Матеріали справи доводять, що про порушення свого права фінансова установа дізналася 30.06.2021 року, а тому строк позовної давності для неї закінчився 30.06.2024 року. Згідно ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Договір факторингу між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» укладено 24.12.2021 року. Відповідно до матеріалів справи представник позивача ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» звернувся до суду з позовом до [PERSON] через систему «Електронний суд» 18.03.2025 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed