Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

У жовтні 2023р. позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 222995,31 грн.; судовий збір у розмірі 3344,93 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 березня 2021р. відповідач на підставі заяви № 20118419902 приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі по тексту - кредитний договір 1), відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитного ліміту - 2000,0 грн., який згодом було збільшено до 48200,0 грн., а також надано відповідачу банківську кредитну картку. 20 березня 2021р. відповідач на підставі заяви № 40018419902 приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі по тексту - кредитний договір 2), відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 51572,0 грн., строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,01 % річних. 31 липня 2021р. відповідач на підставі заяви № 1001937009701 приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі по тексту - кредитний договір 3), відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 100000,0 грн., строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,01 % річних, та комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99 % річних. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами 1-3 належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитними договорами 1-3, і в термін, встановлений умовами кредитних договорів, не здійснює, розмір заборгованості становить 222995,31 грн., та складається: - за кредитним договором 1 - 71420,66 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 48184,27 грн.; заборгованість за процентами - 23236,39 грн.); - за кредитним договором 2 - 27879,38 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 27875,67 грн.; заборгованість за процентами - 3,71 грн.); - за кредитним договором 3 - 123695,27 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 74784,44 грн.; заборгованість за процентами - 9,88 грн.; заборгованість за комісією - 48900,95 грн.). Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, решта заборгованості за кредитними договорами 1-3 не повертається, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення сум заборгованості за кредитними договорами 1-3. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2024р. здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження, відповідно до поданої заяви сторони відповідача, та призначено справу в підготовче засідання. Відзив на позов стороною відповідача до суду не подавався. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2024р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 15 січня 2025р. на адресу суду надійшли додаткові пояснення на позов представника відповідача. 23 січня 2025р. на адресу суду надійшли письмові пояснення на позов представника позивача. 13 березня 2025р. на адресу суду надійшли письмові заперечення представника відповідача на письмові пояснення представника позивача від 23 січня 2025р. До судового засідання стороною позивача, було подано заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує і просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечила, зазначивши, що стороною позивача не доведено факту укладення з відповідачем кредитних договорів 1-3, отримання ним кредитних коштів, а також не підтверджено належними і допустимими доказами розміру заборгованості за кожним із договорів. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторони позивача. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що: - 23 березня 2021р. між сторонами було укладено кредитний договір 1, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитного ліміту у сумі 3000,0 грн., строк дії кредитного ліміту - дванадцять місяців; зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на той самий строк, у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін; зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 47,88 % річних. Судом встановлено, що кредитний ліміт було збільшено до 48200,0 грн., а також надано відповідачу банківську кредитну картку; - 20 березня 2021р. між сторонами було укладено кредитний договір 2, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 51572,0 грн., строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,01 % річних; - 31 липня 2021р. між сторонами було укладено кредитний договір 3, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 100000,0 грн., строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом 0,01 % річних, та комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99 % річних. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами 1-3 належним чином не виконує, щомісячні платежі за кредитними договорами 1-3, і в термін, встановлений умовами кредитних договорів, не здійснює, решта заборгованості не повертається, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом про стягнення сум заборгованості за кредитними договорами 1-3. В свою чергу сторона відповідача зазначала, що стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами факту укладення кредитних договорів 1-3, отримання відповідачем кредитних коштів, та не наданий розрахунок заборгованості за кредитними договорами 1-3. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1-3 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2-4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018р. у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Так, звертаючись до суду з вказаним позовом, стороною позивача були надані до суду копії кредитних договорів (а.с. 3, 4, 6, 7), копії платіжних інструкцій (а.с. 33, 34), щодо отримання відповідачем коштів за кредитними договорами 2, 3, розрахунки заборгованості за кредитними договорами 1-3 (а.с. 34 зворот. - а.с. 39), банківські виписки з рахунків позичальника за кредитними договорами 1-3 (а.с. 39 зворот. - а.с. 45). Разом з тим, протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не було подано до суду відзив на позов, і не було надано до суду жодного доказу, в обгрунтування заперечень відповідача, щодо заявлених позовних вимог. Суд вважає, що надані стороною позивача виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитними договорами 1-3, в зв`язку з чим суд має можливість перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача за кредитними договорами 1-3. Відповідно до наданих стороною позивача розрахунків заборгованості за кредитними договорами 1-3, які не були спростовані стороною відповідача, останній має заборгованість у сумі 222995,31 грн., яка складається: - за кредитним договором 1 - 71420,66 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 48184,27 грн.; заборгованість за процентами - 23236,39 грн.); - за кредитним договором 2 - 27879,38 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 27875,67 грн.; заборгованість за процентами - 3,71 грн.); - за кредитним договором 3 - 123695,27 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 74784,44 грн.; заборгованість за процентами - 9,88 грн.; заборгованість за комісією - 48900,95 грн.). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитними договорами у розмірі 222995,31 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3344,93 грн.

Outcome: approved