Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 29.04.2025 ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду в системі «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 13.06.2024 ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту №493575-КС-002, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 13.06.2024 ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №493575-КС-002 про надання кредиту, яку останній прийняв (акцептував) на умовах, визначених даною офертою, шляхом підписання електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором), який було надіслано на його номер телефону, що був зазначений ним у власній анкеті в особистому кабінеті. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав позичальнику грошові кошти на засадах строковості, поворотності, платності в сумі 12000 грн, строком на 24 тижні - до 28.11.2024 на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,15012500% за кожен день користування кредитом за зниженою процентною ставкою фіксованою та 1,50000000% стандартна процентна ставка фіксована, та комісії за надання кредиту в розмірі 1800 грн, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти в розмірі 12000 грн на його банківську картку, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, не здійснював погашення заборгованості у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 31939, 03 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11256,64 грн, по процентах в розмірі 20473,08 грн, по прострочених платежах за комісією 209,31 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена в установленому порядку, у позовній заяві просила про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечила проти заочного розгляду справи. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений за місцем реєстрації місця проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Відповідач відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 29.04.2025 позивач звернувся з цим позовом через систему «Електронний суд», долучивши докази направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу. 08.05.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 09.05.2025 суд постановив ухвалу про відкриття спрощеного провадження, призначив справу до розгляду на 03.06.2025. 03.06.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. 03.06.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач повідомленийпро дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 13.06.2024 ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію про укладення договору, [PERSON] прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №493575-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2827 на номер телефону (що зазначений Позичальником у анкеті в особистому кабінеті), який відповідачем було введено/відправлено. Таким чином, 13.06.2024 ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту №493575-КС-002, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 12000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» та Договором про надання кредиту. Сторонами відповідно до умов договору погоджено, що кредит надається строком на 24 тижні, стандартна процентна ставка є фіксованою та становить 1,50000000 процентів за кожен день користування кредитом, знижена фіксована процентна ставказа кредитом становить 1,15012500 процентів за кожен день користування кредитом, комісію за надання кредиту в розмірі 1800,00 грн, загальний розмір наданого кредиту -12000,00 грн, строк дії договору - до 28.11.2024 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту -35569,40 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка -19671,57%. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною в п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3. та додатку №1 до Договору. Сторонами в п. 3.2.3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до котрого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Згідно п. 7.15 Договору інші умови цього правочину регулюються Правилами. Усі неврегульовані договором та правилами правовідносини сторін регулюються законодавством України. Договір про надання кредиту №493575-КС-002 підписаний позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2827, що стверджується п. 8 Договору «Реквізити та підписи сторін». Укладення договору також підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , номер телефону [NUMBER] ) та ТОВ «Бізнес Позика» щодо укладення електронного Договору про надання кредиту №493575-КС-002від 13.06.2024 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.tpozyka.com, з якої вбачається, що 13.06.2024 року [PERSON] , використовуючи номер телефону, ідентифікувалася в ІТС та зайшов в особистий кабінет. У Анкеті клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи) від 01.04.2025 року зазначено номер платіжної картки позичальника [PERSON] ,на яку має бути перерахована сума кредиту в розмірі 12000,00 грн, зокрема: №5167-8030-5012-4531 та фінансовий номер телефону [NUMBER] . ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів від 13.06.2024 року, де призначення платежу зазначено «перерахування коштів [PERSON] згідно до кредитного договору №493575-КС-002від 13.06.2024 року». Свої зобов`язання по кредитному договору позивач виконав у повному обсязі, відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, не сплачував своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно наданого банком розрахунком заборгованості за кредитом у гривні заборгованість відповідача за кредитним договором№493575-КС-002від 13.06.2024 рокустаном на 01.04.2025 року становить 31939,03 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11256,64 грн, суми прострочених платежів по процентах -20473,08 грн, по комісії 209,31. Вказане також підтверджується довідкою про стан заборгованості відповідача за договором №493575-КС-002про надання кредиту від 13.06.2024 станом на 01.04.2025 року. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме даними: пропозиції укласти Договір (оферта) №493575-КС-002про надання кредиту від 13.06.2024 року; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору №482866-КС-002про надання кредиту від 13.06.2024 року; договору №493575-КС-002про надання кредиту від 13.06.2024 року; паспорту споживчого кредиту від 13.06.2024 року; візуальної форми послідовності дій клієнта [PERSON] щодо укладення електронного Договору про надання кредиту №493575-КС-002від 13.06.2024 року; анкети клієнта [PERSON] від 13.06.2024 року; інформаційної довідки від 13.06.2024 року; розрахунку заборгованості за кредитним договором №493575-КС-002від 13.06.2024 рокустаном на 01.04.2025 року; іншими матеріалами справи. Застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України). Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали Договір №493575-КС-002 про надання кредиту у електронній формі в особистому кабінеті Позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.bizpozyka.com. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому були перераховані кошти в розмірі 12000,00 грн строком на 24 тижні зі сплатою процентів за користування кредитом та комісією, що передбачені кредитним договором, шляхом переказу на картковий рахунок, що підтверджується письмовими доказами. Отже, кредитний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Сторони договір уклали згідно з ч. 2. ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в порядку, передбаченому Законом України «По електронну комерцію». Договір підписувався з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону, електронний підпис з одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор для укладення договору надсилається засобами зв`язку, зазначеними заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі. Відтак, укладення договору у запропонованій формі із запропонованими умовами, відповідало внутрішній волі відповідача, оскільки саме він зареєструвалася в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика», заповнив заявку, встановленої форми на сайті позивача на отримання кредиту, повідомивши інформацію про власні прізвище ім`я та по батькові, дату народження, паспортні дані, податковий номер, контактні дані: адресу реєстрації та місця проживання, контактний номер мобільного телефону, номер банківської карти, обрав суму кредиту, проценти за користування кредитом, суму для виплати та строк виплати, підтвердивши, що вказав повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію є належним та допустимим доказом укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] не був би укладений. Окрім цього, відповідач був вільним у виборі фінансової установи для отримання кредиту, а факт отримання коштів підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочину. Відповідно достатті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. Суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався, доказів погашення кредитної заборгованості позивачу відповідачсуду не надав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved