Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

В листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який був уточнений 21.12.2023 року, до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту та зобов`язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 02.08.2010 року, виданого згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області №984 від 22.07.2010 року їй, позивачці, належить частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 0,0253 га, кадастровий номер: 5110600000:01:027:0330, на якій розташована вищевказана частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належить позивачці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №631330, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №010950700935, виданий 19.11.2009 року. Позивачка зверталась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні, а саме, в обслуговуванні стін в житловому будинку літ. «А» прим. №7 ванна, №1 кухня, №І веранда, за адресою: [ADDRESS] , до відповідачів, [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2015 року (справа №500/2047/15-ц, провадження №2/500/1599/10, с.Грубіян Л.І.), суд вирішив зобов`язати [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в обслуговуванні стін в житловому будинку літ. А, приміщення № 7 ванна, № 1 кухня, № І веранда, за адресою: [ADDRESS] кут [ADDRESS] , зобов`язати [PERSON] , [PERSON] надати право користування [PERSON] мостінням житлового будинку за адресою: [ADDRESS] кут [ADDRESS] , шириною один метр для обслуговування стін в житловому будинку літ. А, приміщення № 7 ванна, № 1 кухня, № І веранда, в задоволенні решти частини позовних вимог відмовити. [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 0,0222 га, кадастровий номер 5110600000:01:027:0330, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на якій розташована її частка вищевказаного житлового будинку. [INFO] [PERSON] померла, спадкоємцем після її смерті є її син [PERSON] , який на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Оскільки між позивачкою та відповідачем [PERSON] існує спір та непорозуміння щодо визнання порядку користування вищевказаним майном, позивачка просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою для забезпечення обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А» прим. №7 ванна, № 1 кухня, № І веранда, за адресою: [ADDRESS] кут [ADDRESS] , встановити [PERSON] земельний сервітут на безстрокове безоплатне користування на частину належної [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 5110600000:01:027:0331, площею 0,0006 га на користь [PERSON] , для обслуговування зовнішніх частин належних її стін веранди літ. «а» та веранди літ. «а1» по [ADDRESS] . Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2022 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі (а.с.19). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки адвокат Красільнікова М.С. надала суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу у її відсутність та у відсутність позивачки, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглянути справу без його участі, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення (а.с.44). На підставі ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №640 від 02.08.2010 року, виданого згідно рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області №984 від 22.07.2010 року [PERSON] належить частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Земельна ділянка площею 0,0253 га, кадастровий номер: 5110600000:01:027:0330, на якій розташована вищевказана 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №631330, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №010950700935, виданий 19.11.2009 року (а.с.11). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2015 року (справа №500/2047/15-ц, провадження №2/500/1599/10, с. [PERSON] ) зобов`язано [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в обслуговуванні стін в житловому будинку літ. А, приміщення № 7 ванна, № 1 кухня, № І веранда, за адресою: [ADDRESS] кут [ADDRESS] , зобов`язано [PERSON] , [PERSON] надати право користування [PERSON] мостінням житлового будинку за адресою: [ADDRESS] кут [ADDRESS] , шириною один метр для обслуговування стін в житловому будинку літ. А, приміщення № 7 ванна, № 1 кухня, № І веранда, в задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено (а.с.12). Рішення суду набрало законної чинності 23.06.2015 року. Власницею земельної ділянки площею 0,0222 га, кадастровий номер 5110600000:01:027:0330, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] (мати [PERSON] ) на підставі рішення органу місцевого самоврядування (Рішення сесії місцевої ради від 29.04.2009 року №2265-V), що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.02.2024 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.05.1965 року (а.с.83). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.08.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.82). Як вбачається з відповіді нотаріуса Ізмаїльської державного нотаріальної контори Одеської області Горючкіної О.М. від 05.12.2024 року №1495/01-16 після померлої [PERSON] заяви від спадкоємців не надходили, спадкова справа не заводилась, свідотцва про право на спадщину не видавалися. Отже, спадкоємцем після її смерті є її син [PERSON] , який на час відкриття спадщини був зареєстрований з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 18.11.2022 року (а.с.18) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.05.1965 року (а.с.83). З наданого висновку судової земельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом Цуркан В.І. 01.11.2023 року пропонується встановити на частину належної [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 5110600000:01:027:0331, площею 0,0006 га на користь [PERSON] для обслуговування зовнішніх частин належних їй стін веранди літ. «а» та веранди літ. «а1» по [ADDRESS] земельний сервітут, передбачений статтею 99 Земельного кодексу України пунктом «ж» - «право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд», з дотриманням визначеної пунктом 6.1.41 державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» ширини 1 м., межі поширення якого визначаються за наведеними у таблиці 1 координатами їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року графічно зображено у додатку 1 (а.с.24-36). Відповідно до роз`яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 N 24-150/0/4-13 при вирішенні спорів щодо встановлення сервітуту судам слід з`ясовувати, чи звертався позивач з такою вимогою безпосередньо до власників майна і чи вирішувалося це питання між сторонами в добровільному порядку, чи не будуть внаслідок установлення сервітуту порушуватись права власників майна або інших його користувачів, чи може позивач задовольнити свою потребу у користуванні своїм майном інакше як установленням такого сервітуту. У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звертається з питанням обмеженого користування чужим майном. Пунктом 22-2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 роз`яснено, що встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого права. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Згідно рішення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області №2252-VII від 29.12.2022 року (Додаток 1) вулицю Осипенко перейменовано на вулицю Мистецьку, вулицю Юліуса Фучика на вулицю Григорія Сковороди. Стаття 319 ЦК України вказує на той факт, що власність зобов`язує, а діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.395 ЦК України одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут). Згідно ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Таким чином, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі й у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Стаття 99 ЗК України визначає види права земельного сервітуту, положення якої є такими, що встановлюють підстави, за наявності яких можливе звернення з вимогою про встановлення сервітуту як то: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Відповідно до вимог ст.100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки відповідно до ч. 2 ст.402 ЦК України. За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, а запропонований спосіб встановлення земельного сервітуту є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої його пропонується встановити. Частиною 1, 2 ст. 403 ЦК України вказує, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. З урахуванням того, що можливості доступу позивачки до належних їй стін веранди мають постійний характер і не можуть зникнути протягом певного часу, земельний сервітут має бути встановлений без визначення строку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов`язанням. Суд роз`яснює, що земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (ч. 2 ст. 100 ЗК України, ч. 2 ст. 402 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі\~Закон № 1952). Відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону № 1952 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до нього, виникають з моменту такої реєстрації. Підстави припинення сервітуту передбачені ст. 406 ЦК України та ст. 102 ЗК України. Сервітут може бути припинений також за рішенням суду. Зокрема, якщо він унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої його встановлено, за її цільовим призначенням. Або ж у випадку припинення підстав встановлення сервітуту. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, однак оскільки доказів вчинення перешкод [PERSON] [PERSON] у користуванні земельною ділянкою для забезпечення обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку суду не надано, до встановлення сервітуту, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Оскільки, враховуючи викладене та приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає позов в частині встановлення сервітуту обґрунтованим, який знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому він підлягає задоволенню в частині встановлення сервітуту. В іншій частині позов задоволенню не підлягаю.

Outcome: partial