Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Представник Руденко К.В., інтересах\~ позивача ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», що знаходиться в м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 48, через систему «Електронний суд», звернувся із позовом до [PERSON] , яка зареєстрована за адресою:\~ [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» заборгованість за Кредитним договором № 2235-1576-1 від 13.11.2023 станом на 06.12.2024\~ у розмірі 61111,11 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.. Мотивує тим, що 13.11.2023 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2235-1576-1, відповідно до якого, відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн., строком на 365 днів (до 12.11.2024) шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5 % річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, в результаті чого заборгованість за договором станом на 06.12.2024 становить 61111,11 грн., з яких: 4649,00 грн. заборгованість за кредитом; 56462,11 грн. заборгованість за нарахованими\~ процентами\~ за період з 13.11.2023 по 12.11.2024, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом (1277,5%) та графіку платежів. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, ухвала про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження направлялася за місцем реєстрації відповідача, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 13.11.2023 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2235-1576-1, відповідно до якого, відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн., строком на 365 днів (до 12.11.2024) шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5 % річних). Згідно п.1.1 Кредитного договору «ФК «ПРОЦЕНТ»\~ зобов`язалось надати [PERSON] грошові кошти в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом строки, визначені цим Договором.\~ Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, процентна ставка становить 3,5% від суми кредиту за кожний день користування (1277,50% річних). Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 365 днів. Відповідно до п.1.3. періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 180 днів. Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, нарахування процентів за Кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (а.с.14-17). Згідно квитанції про проведення операції № 683784346\~ вбачається, що ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» було перераховано 13.11.2023 о 10:43 год. кредитні кошти в сумі 5000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] (а.с.20). З листа АТ КБ «Приватбанк» від 03.02.2025\~ видно, що на ім`я\~ [PERSON] \~ в банку емітовано карту № [NUMBER] .\~ Відповідно до виписки по картковому рахунку за період 13.11.2023-18.11.2023 на вказану картку 13.11.2023 було зараховано 5000,00 грн.. Відтак, ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач\~ умови договору належним чином не виконувала,\~ внаслідок чого станом на 06.12.2024 має непогашену заборгованість\~ у розмірі\~ 61111,11 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 4649,00 грн. та\~ заборгованості за нарахованими\~ процентами на суму 56462,11 грн., про що свідчить детальний розрахунок заборгованості (а.с.21-25). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Доводи позивача відповідачем не спростовано, право на подання відзиву не використано. Враховуючи, що позивач свої зобов`язання за договором фінансового кредиту виконав, надавши відповідачу кредит, відповідачка умови договору добровільно не виконує, суд вважає, що з неї слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., який у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представник позивача в позовній заяві просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано: копію Договору про надання юридичних послуг\~ №03/06/2024 від 03.06.2024, укладеного між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ФОП [PERSON] , акт приймання-передачі наданих послуг № 3 від 27.09.2024 до Договору №03/06/2024 від 03.06.2024 про надання юридичних послуг; витяг з реєстру № 1 від 27.09.2024 до акту приймання-передачі наданих послуг № 3 до Договору\~ №03/06/2024 від 03.06.2024 про надання юридичних послуг; платіжну інструкцію № 1104 від 30.09.2024 кредитового переказу коштів на суму 100000,00 грн., із зазначенням призначення платежу: «Оплата за надання юридичних послуг по Договору №03/06/2024 від 03.06.2024, згідно акту № 3 від 27.09.2024. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 13.05.2025 у справі №275/150/22 (провадження № 61-13766св24) вказав наступне. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved