Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі також позивач, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», ТОВ «ФК «ЄАПБ», новий кредитор) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач, клієнт, позичальник). Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що 26.06.2019\~між Акціонерним\~товариством «ТАСКОМБАНК»\~(надалі\~також банк,\~первісний кредитор,\~АТ «ТАСКОМБАНК»)\~та відповідачем [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №015/6586937-СК (надалі також кредитний договір, договір), підписанням якого відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті Банку www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов договору. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу фінансовий кредит, на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. Строк дії кредиту становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. 26.06.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №НІ/11/20-Ф, відповідно до умов якого новий кредитор (фактор) зобов`язується передати (сплатити) банку (клієнту) суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах божників. Згідно із п. 2.3 вказаного договору факторингу відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних банку за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від AT «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно із додатком № 2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно із п. 3.1 договору факторингу, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від банку до позивача прав вимоги за відповідним кредитним договором та є невід`ємною частиною договору факторингу. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25952,39 грн, з яких: 15164,06 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 10788,33 грн. - загальна заборгованість по відсотках, які позивач просить стягнути з відповідача. При цьому, позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 26.06.2024, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Також позивач просить стягнути із відповідача суму сплаченого судового збору. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, заперечень проти позову не подав. Жодних клопотань та/або заяв від відповідача не надходило. ІІ. Рух справи. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання учасників справи. 25 грудня 2024 року до Баришівського районного суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», за підписом представника позивача Кудіної Анастасії Вячеславівни (а.с. 2-4). Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 15.01.2025 відкрито провадження (спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін) в означеній справі, судове засідання призначено на 10.02.2025 (а.с. 31-32). У позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, а у випадку неявки у судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 4). У судове засідання 10.02.2025 сторони та/або їх представники не з`явилися. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, ухвалу суду про відкриття провадження у цій справі, судову повістку, а також копію позовної заяви із доданими до неї документами відповідач отримав особисто 01.02.2025. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 10.02.2025 розгляд справи відкладено на 05.03.2025. У судове засідання 05.03.2025 сторони та/або їх представники не з`явилися, сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 05.03.2025 явку сторони позивача визнано обов`язковою, розгляд справи відкладено на 19.03.2025. Ухвалою суду від 17.03.2025 забезпечено участь представника позивача у судових засіданнях у цій справі в режимі відеоконференції. У судове засідання 19.03.2025 відповідач не з`явився, про дату розгляду був повідомлений належним чином. За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 14.04.2025. 10.04.2025 до суду надійшло клопотання про долучення доказів, за підписом представника позивача Летун Тетяни Віталіївни. У судове засідання 14.04.2025 відповідач не з`явився, про дату розгляду повідомлений належним чином. За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 14.05.2025. Розгляд справи, за результатами судового засідання 14.05.2025, відкладено на 10.06.2025 у зв`язку із відсутністю відомостей про вручення чудової повістки відповідачу. 02.06.2025 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, оскільки представник позивача Летун Т. В. перебуватиме у щорічній основній відпустці, забезпечити участь іншого представника позивач не має можливості. Представник позивача в означеній заяві підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» (проставленою 15.05.2025), що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України вважається належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (з огляду та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 26 червня 2019 року [PERSON] підписав заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №015/6586937-СК (а.с. 6), яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua та без застережень приєднався до умов договору. З паспорта\~споживчого кредиту\~за карткою\~«Велика П`ятірка» (а.с. 5) вбачається, що тип кредиту за договором кредитна лінія; строк кредитування 12 місяців, з автоматичною пролонгацією, кредит надається на споживчі цілі; базова процентна ставка становить 43,2 % річних, пільгова процентна ставка 0,00001% річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 44,70 % річних. Після закінчення строку кредитування строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або про закриття поточного рахунку. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, відкривши кредитну лінію за рахунком [NUMBER] , відкритим на ім`я відповідача. З виписки по особовим рахункам кредитного договору №015/6586937-СК від 26.06.2019, за період з 26.06.2019 по 26.06.2024, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював та приймав перекази, отримував (знімав) готівку та поповнював готівкою випущені на його ім`я кредитні картки тощо. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за кредитним договором, зокрема, були сплачені суми відсотків за користування кредитом у розмірі 15442,91 грн та погашена сума основного боргу в розмірі 20507,18 грн. Станом на 26.06.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором становила 25952,39 грн, з яких: 15164,06 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 10788,33 грн. - загальна заборгованість за відсотками. 26 червня 2024 року АТ «ТАСКОМБАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) уклали договір факторингу №НІ/11/20-Ф (а.с. 9-10), відповідно до умов якого зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно із п. 2.3. означеного договору факторингу відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно Додатку №2. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною договору факторингу. 26 червня 2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) укладено акт прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/20-Ф (а.с. 11). Із витягу з реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/20-Ф (а.с. 12) вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 25952,39 грн, з яких: 15164,06 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 10788,33 грн. - загальна заборгованість за відсотками. Вказана сума заборгованості зазначена позивачем і в розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30.11.2024 (а.с. 8). Зважаючи на все вищевикладене, позивач вважає, що відповідачем порушено умови кредитного договору, заборгованість за яким підлягає стягненню в примусовому порядку. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Зміст спірних правовідносин. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із статтею 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. Щодо правового регулювання питання відступлення прав вимоги за кредитним договором на умовах факторингу. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно із статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Норми процесуального права, що підлягають застосуванню. Згідно із ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За п. 2, 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За ч.\~1\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує,\~зокрема,\~такі питання:\~1)\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються;\~2)\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження; 3)\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Зміст спірних правовідносин полягає у виконанні/невиконанні сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором. Предметом позову є стягнення заборгованості клієнта (відповідача) внаслідок неповернення суми кредиту та несплати процентів річних. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. V. Мотивована оцінка\~аргументів учасників\~справи. Висновки суду за результатами розгляду позову. За результатами дослідження фактичних обставин, що мають визначальне значення для розгляду цієї справи, зважаючи на докази, надані на їх підтвердження, а також застосувавши релевантні норми права, суд зазначає та виснує таке. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №015/6586937-СК від 26.06.2019. Суд виснує, що означений договір був укладений у письмовій формі, при його укладенні сторонами було погоджено усі істотні умови для цього різновиду договору. АТ «ТАСКОМБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, відкривши відповідачу кредитну лінію за банківським рахунком відповідача. У процесі користування кредитною лінією відповідачу нараховувались відсотки за відсотковою ставкою 43,20 % річних, що є базовою процентною ставкою та відповідає умовам кредитного договору. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] користувався наданими йому кредитними коштами, сплачував відсотки за користування кредитом, здійснював погашення заборгованості по тілу кредиту. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає обґрунтованими доводи позовної заяви, що банк свої зобов`язання за договором (договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб) виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив кредитну лінію, а відповідач фактично отримав платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до власне рахунку. Відповідач не спростував факт наявності у нього у АТ «ТАСКОМБАНК» банківського рахунку та відкриття кредитної лінії по ньому. Доказів повернення кредитних коштів за договором та погашення відповідачем заборгованості за ним у повному обсязі матеріали цієї справи не містять. Отже, суд доходить до переконання, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідач не здійснила розрахунок за кредитним договором в строки, визначені його умовами. Суд вважає доведеними обставини переходу прав вимоги за кредитним договором до позивача. Відповідач заперечень щодо означених обставин не подав. Відтак, за наслідками не виконання відповідачем умов кредитного договору у нього утворилась заборгованість, яка станом на 30.11.2024 становить 25952,39 грн, з яких: 15164,06 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 10788,33 грн. - загальна заборгованість за відсотками. Відповідачем вказаний розмір заборгованості не спростований, контррозрахунок не надано. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, судом досліджені докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку\~обґрунтування, викладені в позовній заяві, а також докази, надані разом із нею. За результатами, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи все вищевикладене, дійшов до переконання, що в порушення умов договору відповідач фактично отримані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув, суму процентів не сплатив, чим порушив права кредитора, зважаючи на що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 25952,39 грн, з яких: 15164,06 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 10788,33 грн. - загальна заборгованість за відсотками. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено сплату позивачем судового збору за подачу позову в сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 91282 від 10.12.2025 (а.с. 1). Відтак, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в означеній сумі. Враховуючи все вищевикладене,

Outcome: approved