Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються із відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] . Позивачка посилається на те, що в шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. Відповідно до рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року з відповідача стягуються на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн., щомісяця, починаючи з 22 лютого 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. З моменту стягнення аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін, пройшов значний проміжок часу внаслідок чого значно змінилося матеріальне становище сторін по справі, а також зросли кошти необхідні на утримання спільної неповнолітньої дитини. Зазначений розмір аліментів є недостатній для забезпечення необхідного життєвого рівня дитини. Сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отримуючи аліменти в такому розмірі дитина знаходиться у скрутному матеріальному становищі. За таких обставин, позивачка просить суд змінити спосіб стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , що стягуються на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивачки - адвокат Корф П.К. подав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві та справу слухати у його відсутності та відсутності позивачки. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Відповідачем відзиву на позов до суду не подано. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив. \~ \~ \~ \~09.04.2025 судом відкрито провадження по даній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.08.2009, [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] . Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2015 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14 квітня 2009 року у Кременецькому відділі РАЦС Кременецького РУЮ Тернопільської області, актовий запис № 40. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1\~000 грн, щомісячно, починаючи з 22 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.01.2017, [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 17 січня 2017 року та змінила прізвище на « [PERSON] ». Із акту обстеження по факту проживання від 26.03.2025 слідує, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою [ADDRESS] Згідно розрахунку заборгованості № 14072 від 26.03.2025 переплата по аліментах, що стягуються із [PERSON] згідно виконавчого листа Кременецького районного суду Тернопільської області № 601/289 від 25.04.2016, станом на 01.03.2025 становить 12\~452 грн. 97 коп. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Частиною першою ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на те, що стягувані з відповідача аліменти не покривають потреб дитини відповідного віку. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, на користь якої сплачуються аліменти - отримувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно дост.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено підстави для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановленого, що відповідач на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року сплачує на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 22 лютого 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивачки про зміну розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір та спосіб присуджених аліментів підлягає зміні. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про неможливість сплачувати аліменти на утримання сина за зміненим способом та розміром. Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, яка проживає разом з матір`ю і на користь якої стягуються аліменти, матеріальне становище позивачки та відповідача, а також те, що позивачка наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів, у межах заявлених позивачкою позовних вимог в розмірі 1/ 4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно п. 6 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved