Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , та отримує житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за надані послуги за період з 01 травня 2014 року по 01 лютого 2025 року в розмірі 17\~756,38 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 5\~583,24 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1\~194,39 грн. На підставі викладеного, представник звернулась з цією позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на користь ЖБК №353 заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 січня 2014 року по 01 лютого 2025 року в розмірі 17\~756,38 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 5\~583,24 грн., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 1\~194,39 грн., всього 24\~534,01 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3\~028 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 8 000 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст.128,130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Новокодацького районного суду міста Дніпра, заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 11 червня 2025 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що протоколом Загальних зборів ЖБК №352 затверджений Статут в новій редакції (а. с. 14-21). Пунктом 1.5. Статуту визначено місцезнаходження кооперативу: 49018, м. Дніпро, вул. Моніторна, буд. 10. Пунктом 2.1. Статуту визначено, що метою діяльності кооперативу є задоволення економічних, соціальних та інших потреб кооперативів на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Відповідно до п. 4.4. Статуту визначено, що вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Особа, яка отримала квартиру на підставі договору купівлі-продажу, права на спадщину, договору дарування та ін., автоматично стає членом кооперативу. Підпунктом 5.2.14 пункту 5.2. Статуту закріплено обов`язок члена кооперативу щодо сплати внесків на утримання, експлуатацію та капітальний ремонт будинку, який належить кооперативу та прибудинкової території. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією договору дарування від 22 травня 2007 року, який посвідчено державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Батовою Л.Г., зареєстрованого в реєстрі за №3349 (а. с. 13). В матеріалах справи наявні затверджені загальними зборами ЖБК №353 кошториси витрат з управління будинку та прибудинкових територій по ЖБК №353, які затверджені відповідними протоколами загальних зборів ЖБК №353, а саме: з 01 лютого 2019 року для 1 поверхів 2,54 грн. на 1 кв.м загальної площі, для 2-9 поверхів 3,40 на 1 кв. м загальної площі; з 01 вересня 2020 року для 1 поверхів 3,25 грн. на 1 кв. м загальної площі для 2-9 поверхів 3,89 на 1 кв. м загальної площі; з 01 січня 2021 року для 1 поверхів 3,54 грн. на 1 кв. м загальної площі, для 2-9 поверхів 4,18 на 1 кв. м загальної площі; з 01 лютого 2023 року для 1 поверхів 3,80 грн. на 1 кв. м загальної площі, для 2-9 поверхів 4,54 грн. на 1 кв. м загальної площі; з 01 січня 2024 року для 1 поверхів 4,35 грн. на 1 кв. м загальної площі, для 2-9 поверхів 5,31 грн. на 1 кв. м загальної площі; з 01 лютого 2025 року для 1 поверхів 4,6753 грн. на 1 кв. м загальної площі, для 2-9 поверхів 5,6329 грн. на 1 кв. м загальної площі (а. с. 31-36). З наявного в матеріалах справи акту звірки по квартирі [ADDRESS] уповноваженого власника [PERSON] станом на 01 березня 2025 року вбачається, що відповідач отримує житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, проте не сплачує за них, та в результаті систематичного невиконання відповідачем своїх обов`язків, як співвласником житлового будинку та власником квартири в такому будинку, у неї утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 18\~020,20 грн. (а. с. 22-24). Матеріали справи також містять претензію щодо існування заборгованості за особовим рахунком [PERSON] з надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території ЖБК №353, а також докази її направлення (а. с. 25-26). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, в зазначений позивачем період нарахування заборгованості з 01 січня 2014 року по 01 лютого 2025 року відповідач була співвласником будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Пунктом 5 частини 2 статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК України. У відповідності до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищезазначене, відповідач зобов`язана була у період з 01 січня 2014 року по 01 лютого 2025 року здійснювати оплату за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 17\~756,38 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представник позивача у позовній заяві просила стягнути з відповідача крім заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 січня 2014 року по 01 лютого 2025 року в розмірі 17 756,38 грн., також інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 5 583,24 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1 194,39 грн. Постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» №206 від 05 березня 2022 року, яка застосовується з 24 лютого 2022 року, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України від 29 жовтня 2024 року №4024-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до 07 серпня 2025 року, тобто діє на теперішній час. Відповідно до постанови КМУ №1405 від 29 грудня 2023 року було скасовано заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі, окрім територій, де ведуться бойові дії згідно з переліком Мінреінтеграції. Таким чином, до періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року, підлягає застосуванню постанова КМУ від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». Суд також зазначає, що позивачем до позовної заяви не було додано будь-якого розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, що робить неможливим перевірити його правильність. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що сума судового збору підлягає стягненню пропорційно до розміру позовних вимог, що підлягали задоволенню у розмірі 2\~191,50 грн. (17\~756,38 грн.*3 028 грн./24\~534,01 грн.). Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Щодо заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2\~500 грн. суд зазначає, що на підтвердження вказаних витрат позивачем було надано копію договору про надання правової допомоги/юридичних послуг № 11032506Б від 11 березня 2025 року, укладеного між ЖБК №353 і ТОВ «Центр правової допомоги юрист онлайн», відповідно до якого останнє взяло на себе обов`язок щодо надання позивачу юридичних послуг по складанню проекту позовної заяви, акт приймання-передачі наданих послуг №11032506/Б до вказаного договору від 14 березня 2025 року, а також копію платіжної інструкції №491 від 12 березня 2025 року на суму 8 000 грн. При цьому, зі змісту договору та акту взагалі не можна встановити, що вони відносяться до підготовки позовної заяви саме щодо відповідача. Крім того, доказів понесення витрат безпосередньо на правничу допомогу саме адвоката позивачем не надано. Отже, витрати на юридичну допомогу, надану ТОВ «Центр правової допомоги юрист онлайн», не підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача з вищевказаних підстав, а тому такі судові витрати не підлягають стягненню.

Outcome: partial