Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача\~про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що сторони перебувають у\~зареєстрованому шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та взаємодопомоги, підтримки один до одного та почуття любові. Під час спільного проживання постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. На примирення не згодна. Відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, до досягнення дитини повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відстуність, позовні вимоги визнає повністю. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2015 року, мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Згідно з ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини 3\~статті 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно статей\~105,\~110 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте сторони не мають наміру зберігати шлюб. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачем подано суду заяву про визнання позову, визнання позову не суперечить закону, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з частиною 2\~статті 114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 3\~статті 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні розміру аліментів, суд приймає до уваги вимоги ст.\~ст. 180-184 СК України. При цьому суд враховує вимоги\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позовних вимог, визнання позову не суперечить закону, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Відповідач звільнений\~від сплати\~судового збору\~на підставі\~п.9\~ч.1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~тому судові\~витрати слід\~віднести за\~рахунок держави.

Outcome: approved