Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Охременко А.В. звернувся до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, серед іншого тим, що між [PERSON] та Акціонерним Товариством «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») укладено договір на обслуговування рахунку [NUMBER] , встановлено кредитний ліміт у сумі 100000,00 грн. 23.12.2023 невідома особа (мобільний телефон [NUMBER] ), шахрайським шляхом, через використання фішингового інтернет-посилання «[NUMBER]» під приводом оплати посилки з інтернет ресурсу «AliExpress» отримала доступ до банківської картки позивача «MONOBANK» номер [NUMBER] та, вчинивши шахрайські дії відносно [PERSON] , заволоділи грошовими коштами на загальну суму 99935,10 грн., що зберігались на рахунку [NUMBER] . Відповідно до роздруківки руху коштів по картці, 23.12.2023 невідомими особами були вчинені несанкціоновані фінансові операції - зняття коштів з рахунку [NUMBER] , а саме, знято грошові кошти: у сумі 1 213,02 грн. - фінансова операція, що здійснена о 22 год. 52 хв. 52 сек. з використанням терміналу MERPAGO*TEMEGRO; у сумі 57 681,86 грн. - фінансова операція, що здійснена о 22 год. 53 хв. 08 сек. з використанням терміналу MERPAGO*TEMEGRO; у сумі 7 897,68 грн. - фінансова операція, що здійснена о 22 год. 53 хв. 44 сек. з використанням терміналу MERPAGO*TEMEGRO; у сумі 7 897,68 грн. - фінансова операція, що здійснена о 22 год. 54 хв. 01 сек. з використанням терміналу MERPAGO*TEMEGRO; у сумі 10 147,90 грн. - фінансова операція, що здійснена о 22 год. 54 хв. 18 сек. з використанням терміналу MERPAGO*TEMEGRO; у сумі 14 581,95 грн. - фінансова операція, що здійснена о 22 год. 54 хв. 35 сек. з використанням терміналу MERPAGO*TEMEGRO; у сумі 131,30 грн. - фінансова операція, що здійснена о 23 год. 26 хв. 36 сек. з використанням терміналу MERPAGO*TEMEGRO; у сумі 272,41 грн. - фінансова операція, що здійснена о 23 год. 26 хв. 55 сек. з використанням терміналу MERPAGO*TEMEGRO; у сумі 111,30 грн. - фінансова операція, що здійснена о 23 год. 27 хв. 49 сек. з використанням терміналу MERPAGO*TEMEGRO. Вказані фінансові операції були вчинені дуже швидко - приблизно за 35 хвилин. [PERSON] не здійснював вищевказані фінансові операції. Вказані транзакції з банківською карткою [PERSON] були здійсненні без його участі, без його волевиявлення та не за його розпорядженням. Після отримання повідомлень про зняття коштів з рахунку, [PERSON] заблокував картку доступу до рахунку [NUMBER] та повідомив АТ «Універсал Банк» про несанкціоновані операції з рахунком [NUMBER] . У зв`язку з вчиненням шахрайських дій [PERSON] звернувся з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення до органів Національної поліції України. 24.12.2023 за фактом заволодіння грошовим коштами з рахунку [NUMBER] розпочато досудове розслідування, про що внесено відомості до ЄРДР за №12023162490001812, в якому [PERSON] визнано потерпілим. Відповідно до вимог нормативних документів [PERSON] звертався до АТ «Універсал Банк» з заявою про відновлення залишку коштів на рахунку [NUMBER] , однак жодної відповіді надано не було, питання залишається невирішеним. Таким чином, відповідачем було порушено законні права та інтереси [PERSON] . Ураховуючи викладене, просив суд зобов`язати Акціонерне товариство «Універсал Банк» відновити залишок коштів на рахунку [NUMBER] , яким користується [PERSON] до стану 100 000,00 грн., у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих фінансових операцій та списати нараховані у зв`язку з цим відсотки, пеню, штрафні санкції, суму комісії за перерахунок грошових коштів з рахунку [NUMBER] . Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 02.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження. 22.05.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, серед іншого, зазначив, що позивач спотворює фактичні обставини, які відбувались в дійсності, що в свою чергу є підставою для формування хибних висновків. 15.08.2021 власноруч позивачем [PERSON] та АТ «Універсал Банк » було укладено Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Клієнт визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису, ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні банку та/або клієнту, а також третім особам у разу використання УЕП, покладаються на клієнта. Відповідно до п.5 Анкети-заяви, підписанням цієї Анкети-заяви клієнт погоджується з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в Мобільному додатку Договір набуває чинність. Позивач погодився із тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнта шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Зазначається, що АТ «Універсал Банк» виконував та виконує всі вимоги, встановлені Постановою НБУ №95 з метою захисту інформаційних систем банків від актуальних кіберзагроз, та використовує інструменти централізованого моніторингу та застосовує оновлення безпеки для операційних систем. АТ «Універсал Банк» вжив усіх заходів з посилення системи безпеки операцій Клієнтів Монобанку з використанням сучасних систем захисту, а саме: 3D Secure, Native МоbіІе Application, TLS, Anti-fraud-мoнiтopинг та Anti-hackеr-мoнiтopинг, використовує Електронний цифровий підпис - для забезпечення цілісності та персоніфікації інформації, а також як, аналог власноручного підпису для підписання додаткових угод з банком безпосередньо зі смартфону. Впровадження Банком всіх зазначених систем захисту, в тому числі, використання вигаданого позивачем особисто ПІН-коду, унеможливлює вхід третіх осіб до мобільного додатку «Монобанк», і як наслідок здійснення транзакцій без знання такого ПІН-коду, що в свою чергу свідчить про розголошення саме позивачем своїх аутентифікаційних даних, в тому числі ПІН-коду, а отже відсутності відповідальності банку за подальші транзакції, вчинені з його використанням. Фактично позивач згідно позовних вимог має на меті повернути кошти на підставі норм ст. 1212 ЦК України, однак договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ст. 1212 ЦК України. Щодо обставин проведення спірних платіжних операцій та блокування банківської картки зазначається, що зазначені транзакції пройшли після того, як платіжний засіб - платіжна картка клієнта № [NUMBER] , 21.12.2023 о 18:51 було додано особисто позивачем - [PERSON] через цифровий гаманець Аррlе Рау за допомогою коду, відравленого [PERSON] у смс на його особистий фінансовий мобільний номер телефону [NUMBER] , внаслідок чого було створено токен цифрового гаманця. Токен створюється шляхом введення даних картки, надходження коду активації для підтвердження на фінансовий номер клієнта. Після чого, інший платіжний засіб - платіжна картка клієнта № [NUMBER] 21.12.2023 о 22:48 було додано особисто позивачем - [PERSON] для оплати через інший цифровий гаманець Google Pay за допомогою коду, відправленого [PERSON] у смс на його особистий фінансовий мобільний номер телефону [NUMBER] , внаслідок чого було створено інший токен іншого цифрового гаманця по іншій карті. Після цього, 23.12.2023 в період часу з 22:52 по 23:27 через цифровий гаманець Аррlе Рау, до якого [PERSON] було особисто додано його платіжний засіб № [NUMBER] здійснювалися як успішні, так і не успішні платіжні операції у торговій точці MERPAGO*TENEGRO, внаслідок чого 23.12.2023 було проведено 9 (дев`ять) спірних успішних платіжних операцій на загальну суму 99 935,10 грн. У тому числі Банком було відмовлено в проведенні 4-х платіжних операцій у зв`язку із лімітом оплат на місяць за кордоном відповідно з поточними обмеженнями Національного Банку України, про що Клієнту було відправлено відповідне повідомлення до мобільного застосунку Монобанк. При цьому, до проведення спірних банківських операцій клієнт не звертався до банку із повідомленням про втрату чи загрозу втрати електронного платіжного засобу - платіжної картки та/або втрату індивідуальної облікової інформації. На момент отримання Банком платіжних доручень від Клієнта про оплату у торговій точці "MERPAGO*TENEGRO", Банк не отримував повідомлень про втрату Клієнтом смартфону, на якому був встановлений застосунок, про компроментацію особистого ключа Клієнта або іншої інформації, яка б спричиняла у Банку сумнів в належності оплат, оскільки ініціація операцій за рахунком Клієнта була здійснена засобами та у спосіб, що в повній мірі відповідає умовам Договору, а отже у Банку не було підстав для відхилення ініційованих операцій за рахунком Клієнта - Позивача. Після чого, 24.12.2023 о 06:44 на підставі телефонного звернення [PERSON] до служби підтримки Monobank в телефонному режимі, Банком було накладено обмеження на платіжний засіб № [NUMBER] (заблоковано картку), а також накладено обмеження на проведення операції всередині застосунку та користуватися карткою в електронному гаманці Аррlе Рау, після чого, 24.12.2023 [PERSON] особисто здійснив перевипуск платіжного засобу з [NUMBER] на новий [NUMBER]. Таким чином, дії Банку повністю відповідали діючим вимогам безпеки, в тому числі й шляхом проведення посиленої автентифікації та належної перевірки при проведенні платіжних операцій позивачем. З вищевказаного вбачається, що спірні платежі було проведено самим Клієнтом або з відома Клієнта, а отже обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог є хибними та такими, що не відповідають фактичним обставинам, які відбувались в дійсності, що в свою чергу свідчить про те, що позивач свідомо вводить суд в оману, даючи неправдиві свідчення щодо дійсних обставин та позовної заяви. Внаслідок неповідомлення клієнтом банку факту втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. Протокольною ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення заявлених позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 15.08.2021 [PERSON] звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 15.08.2021. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами, складають Договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору позивач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Згідно з п. 8.5 глави 8 розділу І Умов і правил надання банківських послуг, банк не несе відповідальності за наслідки виконання доручень, виданих уповноваженими особами, і в тих випадках, коли з використанням передбачених банківськими правилами і Договором процедур Банк не міг встановити факт видачі розпорядження не уповноваженими особами. Відповідно до п. 8.10 глави 8 розділу І Умов і правил надання банківських послуг, клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту заяви клієнта, поданої до контактного центру банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування картки/рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Пунктами 8.11, 8.15 глави 8 розділу І Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених договором засобів його ідентифікації і аутентифікації. Банк не несе відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН-коду. Факт користування позивачем банківською карткою № [NUMBER] та здійснення відповідних нарахувань банком підтверджується випискою про рух коштів по рахунку [NUMBER] за період з 15.08.2021 по 16.05.2024. 23.12.2023 з рахунку позивача [PERSON] [NUMBER] у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» здійснено списання з кредитних коштів на загальну суму 99935,10 грн. у торговій точці «MERPAGO*TENEGRO», адреса терміналу «CIUDAD DE MEX» згідно квитанцій: №6083-96МР-9АТ8-53КК від 23.12.2023, сума - 1213,02 грн, час операції - 22:52:52; №069С-А7МА-М948-56А1 від 23.12.2023, сума - 57681,86 грн, час операції - 22:53:08; №Е448-7СМ8-343Р-ВВ55 від 23.12.2023, сума - 7897,68 грн, час операції - 22:53:44; №Т409-6928-М626-2Х96 від 23.12.2023, сума 7897,68 грн, час операції - 22:54:01; №4ВН2-8В5Н-Н1В9-6РВТ від 23.12.2023, сума 10147,90 грн, час операції - 22:54:18; №2НХТ-129С-МЕН4-98КХ від 23.12.2023, сума - 14581,95 грн, час операції - 22:54:35; №Н7ВР-0В3В-А4РС-3Н56 від 23.12.2023, сума - 131,30, час операції - 23:26:36; №16Е4-Х89К-ВС5Х-78НЕ від 23.12.2023, сума - 272,41грн, час операції - 23:26:55; №М7Т6-3А63-5Р5С-К7ЕМ від 23.12.2023, сума - 111,30 грн, час операції - 23:27:49. Проведення вказаних операцій підтверджено копіями квитанцій та випискою по рахунку. З наданого позивачем електронного листування убачається, що позивач звернувся у Службу підтримки Банку щодо приводу незаконного списання коштів. Служба підтримки повідомила, що у разі передачі даних картки іншій особі, випадкового введення на підозрілому ресурсі, Банк не контролює платіжні операції. Даним зверненням позивач заперечив факт самостійного введення даних платіжної картки, намагаючись з`ясувати про причини не блокування банком спірних платежів, які були проведені у Мексиці, хоча у той день позивачем було здійснено оплати у м. Одеса. Згідно із наданої банком інформації, проведення вказаних транзакцій було здійснено за допомогою платіжного цифрового гаманця Apple Pay, токен якого було створено 21.12.2023 о 18 год. 51 хв., пристрій - IPhone (IOS), торгова точка - «MERPAGO*TENEGRO» (продукти та супермаркети). Відповідно до змісту відзиву АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК, операції 23.12.2023 пройшли після того, як [PERSON] додав рахунок до Apple Pay. Для підтвердження додавання картки на його номер телефону було відправлений цифровий пароль, після чого у торговій точці «MERPAGO*TENEGRO» відбулись оплати. Як убачається з матеріалів справи, позивач за фактом незаконного списання коштів 23.12.2023 звернувся до органів Національної поліції України. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідує, що за зверненням [PERSON] про те, що 23.12.2023 невстановлена особа (мобільний телефон [NUMBER] ), шахрайським шляхом, через використання фішингового інтернет посилання під приводом оплати посилки з інтернет ресурсу «AliExpress» отримала доступ до банківської картки «MONOBANK», номер [NUMBER] , яка належить [PERSON] , заволоділа грошовими коштами у сумі 99395 грн. на оплату продуктів «MEPRAGO*TENEGRO», відкрито кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023162490001812 з кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Закон України «Про платіжні послуги» визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури. Пунктом 6 частини дев`ятнадцятої статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу. Згідно з частиною двадцятою статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач зобов`язаний зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права, не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29.07.2022 № 164 (далі - Положення), користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень. Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. Пунктом 141 розділу VII Положення, передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення). Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення). Аналіз вказаних нормативно-правових актів, які є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу. Лише наявність обставин, які доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його цивільно-правової відповідальності. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.01.2018 у справі № 202/10128/14-ц, від 13.09.2019 у справі № 501/4443/14-ц, від 20.11.2019 у справі № 577/4224/16-ц, від 17.062021 у справі № 759/4025/19, від 16.08.2023 № 176/1445/22, від 01.11.2024 в справі № 332/6036/23. У постанові Верховного Суду від 08.02.2018 в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів». Надаючи оцінку зібраним у справі доказам суд зазначає, що позивачем надані докази проведення списання грошових (кредитних) коштів 23.12.2023 у загальному розмірі 99935,10 грн. з рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я позивача в установі банку (відповідача). Позивач стверджує, що вказані операції не проводив, і дані платіжної картки стороннім особам не передавав. Відповідач посилається на те, що позивач перейшов за фішинговим посиланням, і таким чином передав дані своєї картки стороннім особам, тобто сприяв списанню коштів. Дослідженими доказами у сукупності доведено безпідставність платежів 23.12.2023 на загальну суму 99935,10грн. Водночас, відповідач не надав суду доказів того, що позивач сприяв здійсненню незаконних транзакцій, передав дані своєї платіжної картки іншим особам. Посилання відповідача на те, що позивач порушив умови укладеного договору сторонами, розголосив дані платіжної картки та своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу додати карту позивача до електронного гаманця Apple Pay та ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, перейшовши за фішинговим посиланням не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Саме по собі зазначення інтернет-посилання не дає змогу суду обґрунтовано встановити те, що [PERSON] сприяв передачі необхідної інформації у такий спосіб, відтак надав змогу ініціювати третім особам платіжні операції. У матеріалах справи відсутні докази, які доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Тоді як, саме відповідач як надавач платіжних послуг зобов`язаний вживати розумних заходів безпеки щодо виконуваних платіжних операцій та збереження грошових коштів на рахунку клієнта. Крім того, судом встановлено факт звернення позивача до банку щодо невизнання ним спірних транзакцій, а так само його звернення до правоохоронних органів з приводу вчинення щодо нього правопорушення. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2019 у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Верховний Суд у постанові від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23), зазначив, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Разом з цим, відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організації споживачів. Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 № 39/248 наголошує: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачі мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Отже, враховуючий споживчий характер правовідносин між сторонами, суд ураховує, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. На підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, зокрема, несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку позивача, приходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та зобов`язання Акціонерного товариства «Універсал Банк» відновити на рахунку [NUMBER] , відкритому у Акціонерному товаристві «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] кредитні кошти перераховані 23.12.2023 на загальну суму 99935,10 грн та списати з рахунку [NUMBER] нараховані на таку суму кредитної заборгованості: відсотки, пеню, штрафні санкції та суму комісії. При цьому, слід зазначити, що списання коштів з рахунку позивача відбулось у межах наданого відповідачем кредитного ліміту, відтак покладення на АТ «Універсал банк» обов`язку відновити грошові кошти на рахунку буде відповідати інтересам банку. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial