Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.02.2015 року. У даному шлюбі в сторін народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей часто знаходиться за кордоном, що свідчить про неналежне виконання останнім батьківських обов`язків. Діти проживають з матір`ю - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] - навчаються в с. Велика Михайлівка, [PERSON] - відвідує ясла-садочок «Сонечко». З метою забезпечення охорони здоров`я малолітніх дітей та їх гармонійного фізичного розвитку, їх матір`ю [PERSON] були укладені договори з сімейним лікарем. Позивачка виховує малолітніх дітей самостійно, піклується про них, приймає участь в їх житті та формуванні їх як особистостей. В той же час, батько [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не утримує дітей; не сплачує аліментів; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти; не відвідує дітей, у зв`язку із тим, що на даний час знаходиться за кордоном. За місцем проживання для дітей створені всі необхідні житлові та інші умови, що дозволяють розвиватися їм належним чином у коханні та турботі. З урахуванням того, що позивачка забезпечена житлом, де наявні хороші умови проживання для дітей, має самостійний дохід, здатний забезпечити належні умови для повноцінного та гармонійного розвитку і виховання дітей в атмосфері любові та взаємоповаги, тому позивачка просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] (2015 р.н.), [PERSON] (2018 р.н.), [PERSON] (2019 р.н.) з матір`ю - [PERSON] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Губін С.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити з підстав, що вказані у позовній заява. Окрім того, позивачка пояснила, що жодним чином не чинить перешкоди у спілкуванні відповідача із дітьми. На даний час діти тимчасово проживають з відповідачем, який про них піклується. У зв"язку з повним визнанням відповідачем позову вважають, що недоцільно досліджувати письмові докази та допитувати свідків. Представник відповідача - адвокат Сідоров В.М. в судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що фактично спору між сторонами щодо визначення місця проживання дітей не має, позивачка не чинить жодних перешкод у спілкуванні батька з дітьми, навпаки вона сприяє регулярним зустрічам, спільному проведенню часу, а також участі батька у виховані та розвитку дітей. Сторони досягли взаємної згоди щодо спільного проведення часу, включаючи можливість для батька проводити літні канікули разом із дітьми в м. Почаєві. [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання дітей із матір`ю, та просить врахувати, що батько матиме безперешкодну можливість брати участь у їхньому вихованні, спілкуватись з ними та проводити разом час, зокрема під час літніх канікул в м. Почаїв Кременецького району. Начальник служби у справах дітей Великомихайлівської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, проти задоволення позивних вимог не заперечує.. 25.09.2024 ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області дана цивільна справа передана на розгляд за підсудністю до Кременецького районного суду Тернопільської області. 18.11.2024 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області дана справа прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 06.12.2024 представником позивачки подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 10.12.2024 ухвалою суду дане клопотання задоволено. 12.12.2024 ухвалою суду задоволено клопотання позивачки про витребування доказів. 13.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. 22.01.2025 представником позивачки подано клопотання про поновлення строку для подання доказів по справі та долучення таких доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 06 лютого 2015 року, про що зроблено актовий запис № 09. В шлюбі у сторін народилися спільні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.05.2015; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.01.2018 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданими 28.10.2019. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Із витягу з реєстру територіальної громади № 2024/008673025 від 22.07.2024; акту обстеження умов проживання 05.08.2024; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24529994 від 21.07.2014; витягу з Державного реєстру правочинів від 04.07.2007; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15389183 від 27.07.2007; технічного паспорта; свідоцтва про право власності від 21.07.2014 слідує, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , у житловому будинку належному [PERSON] . У даному житловому будинку також проживають та зареєстровані: [PERSON] - мати; [PERSON] - вітчим; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] -дочка та [PERSON] , [INFO] - син. В родині панує злагода та взаєморозуміння, у дітей є все необхідне для розвитку. Згідно довідки № 170 від 06.08.2024 та довідки № 154 від 06.08.2024, [PERSON] на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті КНП «Великомихайлівська БЛ» не перебуває. Із довідок № 318 від 19.08.2024 і № 310 від 12.08.2024, виданих Великомихайлівським опорним ліцеєм Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району слідує, що [PERSON] , [INFO] , буде навчатись у 1 класі, а [PERSON] , [INFO] , буде навчатись у 3 класі даного навчального закладу. Згідно розрахунку заборгованості по оплаті аліментів [PERSON] , згідно судового наказу № 498/997/24 від 30.07.2024, заборгованість по аліментах станом на 01.09.2024 становить 5343 грн. 94 коп. Із листа начальника служби у справах дітей Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 10.12.2024 за № 353/01-21 слідує, що служба вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] народився, [PERSON] , [INFO] народилася, та [PERSON] , [INFO] народився, за місцем реєстрації та проживання їх матері [PERSON] . [PERSON] працює в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 22 жовтня 2024 року по теперішній час, на посаді головного спеціаліста відділу обслуговування громадян № 16 (сервісний центр) управління обслуговування громадян, що стверджується довідкою від 11.12.2024. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 СК України). Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини четверта та шоста статті 19 СК України). Сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року), зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі безпечне життя і здоровий розвиток дитини). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц вказала, що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У Європейській конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року № 69-V, зазначено, що предметом цієї Конвенції є у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосуються дітей, визнається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов`язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей і доступу до них. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретної справи, а вже тільки потім - права батьків. Подібний висновок Верховний Суд зробив у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: - особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, наркотичними речовинами, перебування на диспансерному нагляді, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності); - відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків, наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків; встановлення, чи враховують мати/батько інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); - можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків); - стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини, що потребують посиленого догляду, наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги); - стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо. Указане тлумачення статті 161 СК України при розгляді категорії справ, що стосуються надчутливої сфери правовідносин (оскільки йдеться не просто про спір між позивачем і відповідачем, а про долю дитини), є сталим та однозначним у практиці Верховного Суду (див. постанови від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 761/35714/16-ц, від 23 жовтня 2021 року у справі № 127/17427/20, від 08 вересня 2023 року у справі № 639/3862/20, від 28 вересня 2023 року у справі № 944/5191/19). Крім того, першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки і права на життя дитини, що проголошено статтею 6 Конвенції про права дитини, а тому, розглядаючи справи про визначення місця проживання дитини з урахуванням особливостей, спричинених введенням в Україні воєнного стану, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, судове рішення має бути спрямованим на забезпечення її безпеки і права на життя (див. постанови Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, від 24 травня 2023 року у справі № 127/9377/21, від 14 червня 2023 року у справі № 760/31518/21). Судом встановлено, що малолітні діти: [PERSON] , [INFO] народився, [PERSON] , [INFO] народилася, та [PERSON] , [INFO] народився, постійно проживають разом із матір`ю [PERSON] . З урахуванням вказаних обставин справи, визнання позовних вимог [PERSON] , з метою якнайкращого забезпечення інтересів малолітніх дітей сторін, суд дійшов висновку, що місце проживання малолітніх дітей, повинне бути визначене разом із матір`ю [PERSON] . Визначення місця проживання дітей з матір`ю не позбавляє відповідача батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обоє з батьків, спір між якими вирішено судом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; разі відмови в позові на позивача;у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК). В поданому позові позивач [PERSON] не просить стягнути з відповідача судові витрати за позовну вимогу. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, зважаючи на відсутність вимоги позивачки про стягнення з відповідача судових витрат, а тому суд вважає можливим залишити судові витрати за сторонами.

Outcome: approved