Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що згідно судового наказу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2020 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.11.2020 до досягнення дитиною повноліття. На час видачі судового наказу [PERSON] не був працевлаштований, доходів не мав і до цього часу офіційно не працює. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Шепетівського відділу ДВС станом на 14.02.2025 [PERSON] має заборгованість в розмірі 81902,18 грн. До березня 2025 року позивач сплачував аліменти в розмірі 2300 грн щомісячно, а після - по 1600 грн. 10.10.2024 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що впливає на матеріальний стан, в зв`язку з необхідністю пошуку роботи, заробітку на утримання сім`ї та сплати непомірного розміру аліментів. Просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 1598 грн. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, визначених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила про причини неявки, відзив не подала. 2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.04.2025 року відмовлено у відкритті провадження за позовом [PERSON] до Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про перерахунок заборгованості по аліментах; відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, призначено підготовче судове засідання на 15.05.2025. Ухвалою суду від 15.05.2025 закрито підготовче судове засідання та призначена справа до судового розгляду на 05.06.2025. 26.05.2025 від позивача надійшли додаткові докази. Ухвалою суду від 05.06.2025 року постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив про причини неявки, відзив не подав, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітньої дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2020 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.11.2020 до досягнення дитиною повноліття. 10.10.2024 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 10.10.2024, інших дітей не має, бере участь у вихованні та утриманні [PERSON] , [INFO] - сина [PERSON] . Аліменти позивач сплачує не в повному розмірі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.02.2025 становить 81902,18 грн, що підтверджується листом начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області від 04.03.2025. На час видачі судового наказу [PERSON] не був працевлаштований, доходів не мав і до цього часу офіційно не працює, має тимчасові заробітки, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. [PERSON] винаймає 3-х кімнатну квартиру в м. Шепетівка, за яку сплачує 7000 грн щомісячно, що підтверджується договором найму житлового приміщення від 12.05.2025. Позивач не надав доказів відсутності у нього на праві власності нерухомого або рухомого майна. 4.Застосовані норми права. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину або у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 161 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. 5.Оцінка суду. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Наказне провадження не є свідченням відсутності спірних правовідносин між сторонами, однак в силу очевидності права вимоги заявника відсутній спір про наявність самого права. Справи наказного провадження визначені законом виходячи з вимог процесуальної економії. Тобто, у деяких справах вимоги, які пред`являються до суду, можуть бути розглянуті на відміну від загальної цивільної процесуальної форми. Це провадження є спрощеним у порівнянні з позовним, альтернативним йому провадження у суді першої інстанції і заснованим на письмових доказах. Аналізуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що при видачі судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, суд виходив із доданих до заяви [PERSON] про видачу судового наказу документів, інші обставини суд не встановлював, а тому суд повинен надати оцінку тим доказам, які позивач надав у даній справі на підтвердження своїх позовних вимог. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився майновий стан в бік погіршення. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника осіб, яким він за законом зобов`язаний надавати утримування і які фактично перебувають на його утриманні. Встановлено, що позивач працює неофіційно, має тимчасові заробітки, встановити розмір його доходів неможливо, його дружина [PERSON] теж працює. Зміна сімейного стану відповідача, а саме реєстрація шлюбу без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Само собою відсутність офіційних доходів не є реальним свідченням матеріального становища платника аліментів. Обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення мають змінитися саме після ухвалення рішення. Даних про те, що матеріальне становище відповідача після ухвалення судового наказу змінилося, в матеріалах справи не має. Щодо утримання позивачем дитини [PERSON] , то суд зауважує, що право сина від першого шлюбу на утримання не може бути обмежене та залежати від наявності на утриманні його батька осіб, яких він не зобов`язаний утримувати за законом. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. (Постанова Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/017/19). Відповідно до судового наказу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2020, розмір аліментів на дитину відповідає вимогам сімейного законодавства та усталеній судовій практиці щодо розміру аліментів, а його зменшення, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Враховуючи відсутність належних і допустимих доказів погіршення матеріального становища позивача, відсутність у нього інших дітей, суд вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів, на даний час, не має. Щодо тверджень позивача про те, що у нього є сумніви у цільовому витрачанні аліментів матір`ю дитини, суд зазначає таке. Відповідно до статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, суд може прийняти рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів, якщо буде встановлено зміну (погіршення) матеріального стану платника аліментів, або те, що вони витрачаються не за цільовим призначенням у зв`язку з тим, що стягуються в недоцільно великому розмірі. Водночас одного факту нецільового витрачання аліментів недостатньо для постановлення судом рішення про зменшення розміру аліментів, оскільки це порушувало б права дитини. Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок), відповідно до пунктів 8, 10 якого уході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації, тощо. За змістом пункту 14 Порядку чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування. Позивач не надав доказів того, що він звертався у встановленому законом порядку до органів опіки та піклування з відповідною заявою про необхідність проведення перевірки відповідача на предмет нецільового витрачання аліментів. Отже, позивачем не надано доказів того, що відповідачка витрачає сплачені ним аліменти на утримання дитини не за цільовим призначенням. Крім того, в позовному провадженні аліменти стягуються за вибором стягувача, у частці від доходу або в твердій грошовій сумі, а в наказному, за вибором стягувача, у частці від доходу або у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, сама по собі позовна вимога про зменшення розміру аліментів до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в той час коли судовим наказом стягнута частка від доходів платника аліментів є неправильною, так як право обирати спосіб стягнення аліментів належить виключно стягувачу аліментів. Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив зміну його майнового чи сімейного стану, що могло бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed