Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

06.11.2024 до Ленінського районного суду міста Полтави надійшов позов Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 12 028,49 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами підприємства по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території згідно тарифу, переліку, у строки та з періодичністю, визначеними рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради, а тому зобов`язані оплачувати отримані послуги. У зв`язку з невиконанням покладених зобов`язань за період з 01.04.2012 по 01.10.2024 утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2024 становить 12 028,49 грн. Просить стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 12 028,49 грн., та понесені судові витрати в розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15.01.2025 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Фабро Є.А. подано відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд» 14.01.2025, в якому зазначає, що [PERSON] не визнає вимоги Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради з наступних обставин. Позивач звернувся до суду 06.11.2024 року та просить стягнути заборгованість за період з 01.04.2012 по 01.10.2024 року. З урахуванням викладеного, позовні вимоги за період до 06.11.2021 року задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності. У квартирі за адресою: [ADDRESS] відсутнє централізоване опалення та гаряче водопостачання, оскільки квартира опалюється індивідуально та до централізованих мереж опалення та гарячого водопостачання не під`єднана. Таким чином, позивачем неправомірно включено до тарифів послуги за технічне обслуговування централізованого опалення, гарячого водопостачання, поточного ремонту внутрішньо будинкових систем централізованого опалення, гарячого водопостачання. Зазначає, що відповідачем за період утвореної заборгованості в межах строку позовної давності тобто з 06.11.2021 року сплачено послуги на суму 4 118,70 грн. Позивач в позовній заяві додатково просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в сумі 3 028,00 грн. Відповідач по справі [PERSON] є особою похилого віку та має дуже маленьку пенсію. Просить звільнити [PERSON] від сплати судового збору. Просить позовну заяву Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради до [PERSON] залишити без задоволення. До вказаного відзиву приєднано заяву про застосування строку позовної давності, в якій представник відповідача [PERSON] - адвокат Фабро Є.А. вказує, що позивач звернувся до суду 06.11.2024 року та просить стягнути заборгованість за період з 01.04.2012 по 01.10.2024 року. З урахуванням викладеного, позовні вимоги за період до 06.11.2021 року задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності. Просить застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови від позову. 20.01.2025 представником позивача КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради Стрюк Т.М. подано відповідь на відзив, сформовану в системі «Електронний суд» 20.01.2025, в якій представник позивача зазначає, що співвласники будинку зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку (ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VIII). Згідно з підпунктом 6 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку -приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Таким чином, власники квартир та нежитлових приміщень у будинку є його співвласниками та зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Також, відповідно до роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 8/7-562 (яке є актуальним та повністю відповідає вимогам чинного законодавства України) внутрішньобудинкові системи централізованого опалення та гарячого водопостачання (далі ЦО і ГВП) належать до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Роботи з технічного обслуговування таких мереж віднесені до типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на підставі якого провадиться розрахунок тарифу (нормативних витрат) по кожному будинку окремо. Участь споживача послуг в утриманні будинку, споруд та прибудинкової території залежить від частки займаного ним житла. Таким чином, співвласники житлового будинку повинні брати участь у витратах на його утримання пропорційно своїй частці у будинку. Відключення від мереж ЦО і ГВП не є підставою для звільнення від такої участі. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 вересня 2018 року по справі № 703/58/16-ц, провадження № 61-5443св18 сформував позицію, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги. Зазначає, що послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання є складовими тарифу, який затверджено рішеннями Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 68 від 04.04.2018 (з 01.05.2018) з урахуванням Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 226 від 21.10.2021 При цьому, КП «ЖЕО №2», не є ані виконавцем, ані надавачем послуг з надання централізованого опалення/гарячого водопостачання мешканцям будинку [ADDRESS] . Рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 68 від 04.04.2018 незаконним у порядку встановленому чинним законодавством не визнано та є чинним і обов`язковим для виконання громадянами, які постійно або тимчасово проживають на території м. Полтави (відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування»). У КП «ЖЕО №2» відсутні повноваження самостійно включити/виключати з тарифу ті чи інші його складові. Таким чином, встановлення автономного опалення в квартирі не є підставою для звільнення співвласника будинку сплачувати за послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання (Рішення Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/3507/21 за позовом КП «ЖЕО №2» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості). КП "ЖЕО №2" надає усі послуги у строки та періодичність визначені рішенням виконавчих комітетів Полтавської місткої ради № 68. Щодо строку позовної давності зазначила, що навіть у разі спливу строку позовної давності, не припиняється зобов`язання споживача з оплати вартості спожитих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в повному обсязі. На час дії встановленого карантину та воєнного стану, строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, не спливає. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до розрахунку нарахувань та надходжень по особовому рахунку [NUMBER] відповідачем частково сплачується заборгованість, що також підтверджує представник відповідача у відзиві на позовну заяву. Таким чином, зазначеними оплатами відповідачем було визнано попередню заборгованість та при цьому перервано строк позовної давності. Отже, позовні вимоги КП «ЖЕО №2» про стягнення заборгованості знаходяться в межах строку позовної давності та є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи все вищевикладене, вважаємо, що КП «ЖЕО №2» в обґрунтування своїх позовних вимог надано належні, достовірні, допустимі та достатні докази. Натомість, всі доводи та міркування відповідача зводяться виключно до незгоди сплачувати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надавалися КП «ЖЕО №2». Просить задовольнити в повному обсязі позовні вимоги КП «ЖЕО №2» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 11.02.2025 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Фабро Є.А. подано заперечення на відповідь на відзив, в яких він вказав, що із доводами позивача не може погодитися. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. До прикладу особи які проживають на першому поверсі не платять за обслуговування ліфта оскільки не користуються ним. Так у квартирі за адресою [ADDRESS] відсутнє централізоване опалення та гаряче водопостачання, оскільки квартира опалюється індивідуально та до централізованих мереж опалення та гарячого водопостачання не під`єднана. Таким чином, позивач не споживає та не отримує вищевказані послуги. Вказані послуги неправомірно включено до тарифів послуги за технічне обслуговування централізованого опалення, гарячого водопостачання, поточного ремонту внутрішньо будинкових систем централізованого опалення, гарячого водопостачання. Вказує, що відповідачем подано заяву про сплив строку позовної давності та позовні вимоги за період до 06.11.2021 року задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності. Просить позовну заяву Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація № 2" Полтавської міської ради до [PERSON] залишити без задоволення. 20.02.2025 представником позивача КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради Стрюк Т.М. подано додаткові пояснення у справі, сформовані в системі «Електронний суд» в яких зазначає, що згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб (Постанова КЦС ВС від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, провадження №61-30699-св-18). Відповідачами щодо невикористання ним послуги «гарячої води» ніяким чином не стосується діяльності КП "ЖЕО №2". Оскільки «гаряча вода» - це продукція (п.19 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»), яку КП "ЖЕО №2" не надає взагалі за рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 68 від 04.04.2018. Зокрема це стосується також і холодного водопостачання, водовідведення та зливної каналізації, централізованого опалення (рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради №68 від 04.04.2018). При цьому, КП "ЖЕО №2" надає послуги саме технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових мереж. КП «ЖЕО №2» у повній відповідності до чинних вимог Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 розраховано тариф на послуги окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджено рішеннями Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 68 від 04.04.2018 (з 01.05.2018) з урахуванням Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 226 від 21.10.2021. Послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання є складовими тарифу, який затверджено рішеннями Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 68 від 04.04.2018 (з 01.05.2018) з урахуванням Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 226 від 21.10.2021. В іншій частині додаткові пояснення аналогічні за змістом до відповіді на відзив. Представник позивача КП «ЖЕО №2» Стрюк Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненняхта просила задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Фабро Є.А. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив та просили застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію, яка викладена відповідачем [PERSON] та її представником, просила відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши, представника позивача, відповідачів, представника відповідача Дорошенко Л.В., дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Сторонами не надано належних доказів щодо права власності відповідачів на квартиру за адресою: [ADDRESS] . За адресою: за адресою: [ADDRESS] надаються послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території, які надаються КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради згідно тарифу, переліку, у строки та з періодичністю, визначеними рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 50 від 20.02.2008 року та Рішенням № 68 від 04.04.2018 року. За вказаною адресою надання послуг відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є : власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з вимогами ст.ст. 64, 67 ЖК України та п.п. 14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, квартиронаймачі зобов`язані вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання, у строки, встановлені чинним законодавством, а повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем житла майнову відповідальність. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі зобов`язані оплачувати спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця. Відповідно до ст. 162 ЖК України та п.п. 14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених Постановою КМ України від 17.05.2005 № 76, відповідач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з теплопостачання у строки, встановлені чинним законодавством. Пунктом 18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 №630, передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Передбачена п. 10 ч. 3 Закону №1875-ІV норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанови ВСУ від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59ц13). Відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗУ № 1875-ІУ укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов`язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови в стягненні із відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги. Таким чином, за відсутності договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг, покладають на боржника відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України. Ця позиція підтверджується практикою ВСУ (постанова ВСУ від 30.10.2013 у справі №6-59цс13). Згідно ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 50 від 20.02.2008, КП "ЖЕО №2" було визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та затверджено вичерпний Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та встановлено середні тарифи на них. Вартість послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирі [ADDRESS] становила 59,10 грн. (0,886 грн. х 66,7 м2 загальної площі квартири). Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради №68 від 04.04.2018 для КП «ЖЕО №2» встановлено: 1) перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, мінімально необхідний для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків та прибудинкової території; 2) періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 3) тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо по кожному будинку. З 01.05.2018 вартість послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для відповідачів за місяць становить - 234,45 грн. (3,515 грн. х 66,7 м2 загальної площі квартири). З 01.11.2021 вартість послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для відповідачів за місяць становить - 209,97 грн. (3,148 грн. х 66,7 м2 загальної площі квартири, рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 226 від 21.10.2021). Таким чином, КП «ЖЕО №2» ПМР надає мешканцям вказаного будинку вичерпний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно тарифу, у строки та з періодичністю, визначеними рішеннями Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 50 від 20.02.2008 (до 01.05.2018), № 68 від 04.04.2018 (з 01.05.2018) та № 226 від 21.10.2021 (з 01.11.2021). Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] ) в сумі 12 028,49 грн за період з 01.04.2012 по 01.10.2024. Суду не надано доказів щодо фактичного не отримання відповідачами послуг, що надавались позивачем, відмову від отримання таких послуг чи не надання їх у відповідному об`ємі чи якості. Посилання відповідача [PERSON] та її представника - адвоката Фабра Є.А. щодо зменшення тарифу в зв`язку зі встановленням у кв. [ADDRESS] автономного опалення, а саме не врахування витрат на утримання, обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку - обслуговування централізованого опалення та гарячого водопостачання є безпідставними виходячи з наступного. Згідно із пунктами 1,2 частини першої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. У свою чергу, згідно з підпунктом 6 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Таким чином, співвласники квартир та нежитлових приміщень у будинку є його співвласниками та зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку (в тому числі внутрішньобудинкової мережі опалення) та прибудинкової території. Наявність індивідуального (автономного) опалення у квартирі не є підставою для звільнення співвласника будинку за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкової мережі опалення. Вирішуючи заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Фабра Є.А. про застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Статями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. (ч. 2 ст. 267 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. (ч.5 ст.267 ЦК України). Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року). Частиною 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020, з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID - 19), відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020. Відповідно до п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID - 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Так, строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. Крім того, Законом від 15.03.2022 № 2120-IX внесено зміни до п.19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Воєнний стан в Україні введений Указом президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24.02.2022 та діє до теперішнього часу. Крім того, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини 1 та 2 статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц). Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 437/2726/13-ц. Згідно з наданим позивачем розрахунком, за період з 01 квітня 2012 по 30 вересня 2024 нарахована заборгованості становить 12 028,49 грн. Разом з тим, відповідачами здійснювалась оплата послуг у: січні 2013 - 142,86 грн, березні 2013 - 142,86 грн, червні 2013 - 95,24 грн, липні 2013 - 47,62 грн, серпні 2013 - 47,62 грн, листопаді 2013 - 142,86 грн, грудні 2013 - 142,86 грн, квітні 2014 - 142,86 грн, серпні 2014 - 142,86 грн, грудні 2014 - 142,86 грн, березні 2015 - 142,86 грн, травні 2015 - 142,86 грн, серпні 2015 - 142,86 грн, листопаді 2015 - 142,86 грн, лютому 2016 - 142,86 грн, травні 2016 - 142,86 грн, жовтні 2016 - 142,86 грн, грудні 2016 - 142,86 грн, січні 2017 - 142,86 грн, жовтні 2017 - 428,58 грн, лютому 2018 - 142,86 грн, травні 2018 - 142,86 грн, грудні 2018 - 285,72 грн, травні 2019 - 285,72 грн, серпні 2019 - 142,86 грн, листопаді 2019 - 142,86 грн, листопаді 2020 - 571,44 грн, травні 2021 - 285,72 грн, червні 2023 - 568,88 грн, вересні 2023 - 3 300,51 грн, жовтні 2023 - 272,73 грн, січні 2024 - 272,73 грн. Крім того, 11.03.2024 ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави скасовано судовий наказ виданий Ленінським районним судом м. Полтави 08.06.2021 у цивільній справі по справі № 553/1344/21 за заявою КП «ЖЕО № 2» ПМР про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території по особовому рахунку № [NUMBER] . За таких обставин суд вважає, що позивач звернувся до суду 06.11.2024 з вимогами в межах строку позовної давності та порушене право позивача підлягає захисту. Таким чином, вимога підприємства, а також надані суду розрахунки суми заборгованості є обґрунтованими. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] належним чином не виконують своїх обов`язків по сплаті коштів за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлених наведеними Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій та Житловим кодексом України, суд приходить до висновку про задоволення позову. З відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за отримані за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) послуги за період з 01.04.2012 по 01.10.2024 в сумі 12 028,49 грн. Вирішуючи клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Фабра Є.А. про звільнення [PERSON] від сплати судового збору, суд враховує наступне. Відповідно до положень ч. 1,3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати якщо, зокрема, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Приписи вказаної статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачають право суду, з урахуванням майнового стану сторони, відстрочити або розстрочити сплату судового збору лише за наявності викладених вище умов, тоді як законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 р. у справі № 912/3514/20. Звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір). З даної норми вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника. Тобто, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати. Згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 30.12.2024 № 1601-24-13469 від 30.12.2024 [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за період з 3 кварталу 2024 по 3 квартал 2024 інформація щодо джерел/сум нарахованого (перерахованого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відсутня. Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку/картці [NUMBER] ( [NUMBER] )і додатковими рахунками договору SAMDNWFC00059679502 від 15.05.2020, за період 01.01.2022 - 05.07.2023 [PERSON] за вих. № F1BOREG65JILM66I від 05.07.2023 за вказаний період на рахунок [PERSON] щомісячно надходила виплата пенсії Пенсійного фонду, а також 27.07.2022 цільове зарахування в сумі 6 197,40 грн. Як вбачається з довідки про доходу № 4018 8105 6606 1036 від 26.02.2024, виданої відділом обслуговування громадян № 12 Управління обслуговування громадян Головного управління в Полтавській області, пенсіонеру [PERSON] в тому, що вона перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 складає 42 568,50 грн. Із довідки про доходу № 9411 4246 3830 2442 від 30.12.2024, виданої відділом обслуговування громадян № 12 Управління обслуговування громадян Головного управління в Полтавській області, пенсіонеру [PERSON] вбачається, що вона перебуває на обліку в Полтавському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 складає 46 430,24 грн. Судові витрати у справі: сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду судовий збір 2801,00 грн.; сплачений судовий збір за подачу заяви про видачу судового наказу 227,00 грн, що складає всього 3028,00 грн. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню в відповідачів в рівних частинах по 1514,00 грн. з кожного, що свідчить про те, що розмір судового збору, що підлягає стягненню з [PERSON] не перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік, а отже підстави для її звільнення від сплати судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved