Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

14.02.2025 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги мотивує, посилаючись на наступні обставини. В 2022 році чоловік заявниці [PERSON] був мобілізований до лав ЗСУ до військової частини [NUMBER] на посаду механіка відділення бойового управління радіотехнічної батареї 30013 зенітно-ракетного дивізіону. З 20.07.2023 року по 09.08.2023 року проходив лікування у КП «ДОКОД» Дніпропетровської обласної ради в м. Дніпро, та [INFO] помер. [PERSON] звернулась до [INFO] (далі по тексту [INFO] ) для отримання грошової виплати у зв`язку зі смертю чоловіка військовослужбовця. Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України надана відповідь, в якій зазначено, що в поданому нею пакеті документів відсутній документ, який підтверджує родинні зв`язки між померлим військовослужбовцем та його матір`ю, оскільки в свідоцтві про народження військовослужбовця мати записана, як [PERSON] , а в свідоцтві про смерть, як [PERSON] . З огляду на даний факт подані документи були повернуті заявниці для усунення недоліків та для повторного звернення. [PERSON] звернулась до органів ДРАЦС для внесення змін в актовий запис про смерть, але листом від 11.02.2025 року їй було повідомлено, оскільки відсутня спорідненість між невісткою та свекрухою, а отже нею не може бути подана відповідна заява. Тому заявниця змушена звернутись до суду із даними вимогами. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд встановити факт, що її померлий чоловік [PERSON] є сином [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 року заяву було прийнято до розгляду за правилами окремого позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.18). 15.04.2025 року до канцелярії суду від заявниці [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, на заявлених вимогах наполягає у повному обсязі (а.с.43). 14.05.2025 року начальник Нікопольського\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~ у Нікопольському\~районі Дніпропетровської\~області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Катерина Баранова направила\~до суду\~повідомлення,\~що їх\~представник в судове засідання не\~ прибуде (а.с.\~47).\~ Представник Нікопольського РТЦК в судове засідання не з`явився, повідомлялись про розгляд справи, шляхом направлення на їх юридичну адресу судової повістки, копії ухвали про відкриття провадження та копії заяви з додатками. Пакет документів був доставлений кур`єром суду, про що свідчить відповідний запис в журналі вихідної кореспонденції. Відзиву на заяву, або заяви про відкладення слухання справи чи проведення судового засідання без участі їх представника на адресу суду заінтересованою особою направлено не було. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. \~Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, суд дійшов наступного висновку. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.6\~Конвенції «Про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно вимог ч.ч.1,2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 6 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Нікополі Дніпропетровської області. Батьками в свідоцтві про його народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (мовою оригіналу) (а.с.8). 26.06.1985 року [PERSON] одружився з [PERSON] , про що свідчить відповідне свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.10). В 2022 році [PERSON] був мобілізований до лав Збройних Сил України. З 20 липня 2023 року по [INFO] він проходив лікування в Дніпровському обласному клінічному онкологічному диспансері, та [INFO] помер, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть (а.с.6). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №17/2023, заведеної після його смерті приватним нотаріусом [PERSON] , на момент смерті [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . Його діти - [PERSON] та [PERSON] в шестимісячний строк відмовились від своєї частки спадщини на користь матері. Батько - [PERSON] помер [INFO] (а.с.83), мати - [PERSON] померла [INFO] (а.с.89). Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина, тобто заявниця. Так, користуючись своїм правом на отримання виплат у зв`язку зі смертю загиблого чоловіка військовослужбовця, [PERSON] звернулась до Нікопольського РТЦК із відповідною заявою. Але Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України надана відповідь №7/25937/7 від 13.12.2023 року, в якій зазначено, що в поданому пакеті документів відсутній документ, який підтверджує родинні зв`язки між померлим військовослужбовцем та його матір`ю, оскільки в свідоцтві про народження військовослужбовця мати записана, як [PERSON] , а в свідоцтві про смерть, як [PERSON] (а.с.11). Заявниці запропоновано усунути відповідні недоліки та повторно звернутись до них для прийняття виваженого рішення. [PERSON] звернулась до Нікопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) із заявою про внесення змін в актовий запис про смерть свекрухи, але листом від 11.02.2025 року їй було повідомлено, оскільки відсутня спорідненість між невісткою та свекрухою, а тому нею не може бути подана відповідна заява, що відповідає вимогам п.2.5 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 (а.с.13). У зв`язку з даною відмінністю в написанні ім`я свекрухи у заявниці виникла необхідність встановлення родинного зв`язку між померлим чоловіком та його померлою матір`ю, оскільки даний факт тягне за собою юридичні наслідки для неї у вигляді набуття особистих і майнових прав як дружини військовослужбовця, померлого під час виконання останнім обов`язків військової служби. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21 вказала, що справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1\~ст.\~315\~ЦПК України та не є вичерпним ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.1\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику в\~справах встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.\~7\~постанови Пленуму суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Під родинними відносинами слід розуміти, насамперед, кровний зв`язок між людьми, за наявністю якого у людини виникають відповідні юридичні наслідки, тобто, виникнення, зміна чи припинення прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В постанові від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 (провадження №61-249св21) Верховний Суд зазначає, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування. Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, по господарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту родинних відносин між померлим [PERSON] та його померлою матір`ю [PERSON] . Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 05.03.2025 року, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] , був зареєстрований шлюб, про що був складений відповідний актовий запис за №775 від 13.08.1967 року (а.с.28). Тоді як з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 05.03.2025 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №215 від 14.02.1968 року, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.30-31). А у Повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 05.03.2025 року міститься інформація, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складений відповідний актовий запис за №1752 від 05.09.2005 року (а.с.32-33). З огляду на той факт, що окрім ім`я, всі інші анкетні дані [PERSON] у згаданих вище актових запасах співпадають, суд приходить до висновку, що дані розбіжності виникнули при неправильному перекладі ім`я [PERSON] з російської на українську мову, а ім`я [PERSON] є різновидом написання одного й того ж самого власного жіночого ім`я. Враховуючи викладені вище обставини, беручи до уваги надані письмові докази, у суду не викликає сумнівів той факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку, встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановить заявниця, підтверджується наданими письмовими доказами та документами, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved