Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

11 лютого 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, а також сплачений ним судовий збір. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.11.2023 року ним (позивачем по справі) було надано відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 тис. доларів США на строк до 15.05.2024 року, на підтвердження чого відповідачем власноручно було складено розписку, та відповідно до якої, відповідач повинен повернути кошти в строк вказаний в розписці. 29.01.2024 року ним (позивачем по справі) було надано відповідачу [PERSON] позику грошові кошти в розмірі 1500 доларів США на строк до 01.08.2024 року, про що було відповідачем власноручно складено розписку. На момент подачі позовної заяви відповідно до офіційного курсу НБУ 100 доларів США становить 41,7908 грн.. Таким чином сума боргу за двома розписками в розмірі 3500 тис. доларів США становить 3500 х 41,79 = 146265,00 грн.. Відповідач свої зобов`язання згідно боргових розписок в строки кошти не повернув. Він неодноразово звертався до нього з вимогою повернути його кошти, однак відповідач кошти не повернув. В зв`язку з чим він вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. 26 лютого 2025 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 07 травня 2025 року протокольною ухвалою Обухівського районного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК\~Україна суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про розгляд справи в заочному порядку та задоволення позовних вимог. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі\~статтями\~76-79\~ЦПК України,\~\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, позивач 15.11.2023 року надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 тис. доларів США на строк до 15.05.2024 року, на підтвердження чого відповідачем власноручно було складено розписку, та відповідно до якої, відповідач повинен повернути кошти в строк вказаний в розписці. 29.01.2024 року ним (позивачем по справі) було надано відповідачу [PERSON] позику грошові кошти в розмірі 1500 доларів США на строк до 01.08.2024 року, про що було відповідачем власноручно складено розписку. На момент подачі позовної заяви відповідно до офіційного курсу НБУ 100 доларів США становить 41,7908 грн.. Таким чином сума боргу за двома розписками в розмірі 3500 тис. доларів США становить 3500 х 41,79 = 146265,00 грн.. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості. (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~\~ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язання встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Ч. 2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимоги його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої\~статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги те, що відповідач ФОП [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за позикою, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, як і не було надано суду доказів належного виконання умов позики, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.\~\~\~\~\~\~\~\~ Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають, зокрема, з договорів (ч. 2 ст. 509, п. 1) ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 533 ЦКУ визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі вищезазначеного, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги\~підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 1470 грн. 00 коп., тобто із відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі пропорційно задоволених позивних вимог в сумі 1470, 00 коп. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved