Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

26 березня 2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 1993 року. Їх шлюб був зареєстрований Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис № 42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 14.02.2025 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має, але відповідач розірвати добровільно шлюб через органи РАЦСу не бажає. Причиною розірвання шлюбу є те, що внаслідок взаємонепорозумінь з відповідачем, що тривають на пртязі тривалого часу, не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подружнє життя між ними щороку тільки погіршувалось, що призвело до припинення між ними стосунків, що стало наслідком того, що вони не проживають однією сім`єю більш 5 років. Рішення розірвати шлюб прийняте нею не під впливом емоцій, воно є обдумане та зважене, тому просить суд не давати їм часу на примирення. Примирення між ними неможливе та не має сенсу. При таких обставинах, вона вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, шлюб носить формальний характер і тому підлягає розірвання. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 08 вересня 1993 року Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 42. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань від нього не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачасуд, відповідно до\~ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 вересня 1993 року Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 14 лютого 2025 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис №42. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам позивача, адже позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає\~ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1,2\~ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядкуст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь [PERSON] .

Outcome: approved