Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

У лютому\~2025\~року ПОКВПТГ\~«Полтаватеплоенерго» звернулося\~до суду\~з цивільним\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 27 455 грн. 01 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. Ухвалою Ленінського міського суду м. Полтави від 26.03.2025 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач надав до суду письмовий відзив на позовну заяву відповідно до якого вимоги в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 24564,74 грн. визнає, вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційний витрат, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України заперечує, посилаючись на постанову КМУ від 05.03.2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» та зазначає, що є особою з інвалідністю 2 групи. Представник відповідачки надав до суду заяву про розгляду справи без участі представника відповідачки. Судом встановлено, що взаємовідносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та відповідачів по наданню послуг з теплопостачання врегульовані індивідуальним договором про надання послуг. Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, набули чинності з 01.12.2021 року. Розмір щомісячної плати за надані послуги становить: за послугу постачання теплової енергії: умовно-змінна частина плати по двоставковому тарифу 1248,25 грн./Гкал. протягом опалювального періоду; умовно-постійна частина плати 456,36 грн. (щомісячно протягом року). Відповідно до п.4.1 зазначеного договору споживач зобов`язаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач порушив умови Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, обов`язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконував неналежним чином. Відповідно до довідки Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб від 14.03.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01.01.2022 року по 01.01.2025 року за адресою: [ADDRESS] , утворилася заборгованість в сумі 24\~564,74 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 14.01.2024 року по 01.01.2025 року нараховано індекс інфляції в сумі 2310,91 грн., та 3% річних у сумі 579,36 грн. Загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 27\~455,01 грн. У відповідності до ст.ст. 526,527,530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідач покладені на нього як на споживача обов`язки належним чином не виконував, за отримані послуги не сплачував, із сумою основого зобов`язання згоден, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 24\~564,74 грн. є повністю\~обґрунтованими,\~та підлягають\~задоволенню. Щодо Щодо правомірності суми стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Згідно із\~статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~(яка є правовою підставою при поданні позову у цій справі) боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої\~статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати. Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. За своїми ознаками індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними, окремими способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови). Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №922/4544/16, від 26.04.2018 у справі №910/11857/17, від 16.10.2018 у справі №910/19094/17, від 06.11.2018 у справі №910/9947/15, від 29.01.2019 у справі №910/11249/17, від 19.02.2019 у справі №910/7086/17, від 10.09.2019 у справі №920/792/18 (на які також посилається скаржник). Щодо заперечень відповідачки про стягнення з нею інфляційних витрат та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за основним боргом, суд зазначає, що постанова КМУ від 05.03.2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в первинні редакції діяла до 29 грудня 2023 року. 29 грудня 2023 року постановою КМУ №1405 пункт 1 постанови від 05 березня 2022 року № 206 викладено в новій редакції:\~\~ Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:\~\~нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором)\~в територіальних громадах,\~що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій,\~на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених\~наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Місто Полтава до територіальних громад, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії, не відноситься. Таким чином, позивач має право вимоги до відповідачки про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, які нараховані з січня по грудень включно 2024 року, а отже з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2022 року по 01.01.2025 року з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних в загальній сумі 27455,01 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідачка є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, а отже звільнена від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим понесений позивачем судовий збір за пред`явлення позову в розмірі 3028 грн.00коп., слід компенсувати за рахунок держави. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 3028,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved