Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

14.05.2025 року позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення. Позивач посилається на те, що він з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Під час яких у сторін народилась дитина син [PERSON] , [INFO] . Після припинення фактичних шлюбних відносин неповнолітній син залишився проживати з батьком. З того часу позивач самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. Відповідач вже тривалий час із сином не бачилася, її життям не цікавилася, зв`язок з дитиною не підтримує. Позивач зазначає, що для захисту особистих майнових та не майнових прав дитини, виникло питання у юридичній фіксації факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини. Позивач просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 16.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьком та матір`ю відповідно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній син, [PERSON] , [INFO] , після припинення фактичних шлюбних відносин, проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, що зокрема підтверджується договором між батьками про визначення місця проживання дитини, здійснення батьківських прав, виховання дитини від 25.02.2025 року. Відповідно до ч.2 ст. 315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із\~частиною восьмою\~статті 7\~СК України\~регулювання сімейних\~відносин має здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини, необхідне позивачу для захисту прав дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях. (Постанова ВС від 02.04.2025 р. у справі № 127/3622/24) Обставини самостійного виховання та утримання батьком малолітнього сина,\~які визнаються\~сторонами,\~ не підлягають доказуванню. У суду не має підстав сумніватись в достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає, що позивачем доведений факт самостійного виховання та утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved