Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

\~ [PERSON] звернувся до суду із позовом, зазначаючи, що 24 квітня 2024 року [PERSON] отримав від нього грошові кошти в сумі 1000 доларів США для власних потреб на умовах розписки і зобов`язався повернути позику до 31 квітня 2024 року, а у разі невиконання зобов`язання у вказаний строк сплатити пеню та відсотки з розрахунку\~0,05% від суми боргу за кожен день прострочення сплати до повного розрахунку, про що склав власноруч розписку. Проте, у визначений строк відповідач свого зобов`язання за договором позики не виконав, борг не повернув і не повертає його до цього часу. Тому позивач просить задовольнити його вимоги повністю і стягнути із відповідача борг за розпискою в загальному розмірі 61013,67 грн., що складається: 41975,10 грн. - заборгованість за основною сумою боргу(1000 доларів США по курсу станом на 24.01.2025), 8112,10 грн. - пеня, 5624 грн. - відсотки, 4376,47 грн. - інфляція, 925,00 грн. - 3% річних та судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. Ухвалою судді від 10.03.2025 відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у поданому до суду клопотанні просив проводити розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, у разі неявки відповідача у судове засідання проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав, тому у суду є підстави для розгляду справи у його відсутність на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.280-289 ЦПК України у заочному порядку, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази окремо та в їх сукупності, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 24 квітня 2024 року відповідач [PERSON] склав розписку про отримання в позику у [PERSON] грошових коштів в сумі 1000 доларів США\~і зобов`язався повернути позику до 31 квітня 2024 року, а у разі невиконання зобов`язання у вказаний строк сплатити пеню та відсотки з розрахунку\~0,05% від суми боргу за кожен день прострочення сплати до повного розрахунку. Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав та передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, на що вказує останній у своїй розписці. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. [PERSON] зобов`язався повернути позивачу [PERSON] позику в сумі\~1000 доларів США.\~до 31 квітня 2024 року без сплати відсотків. Однак, у випадку порушення взятого на себе зобов`язання та неповернення суми боргу у встановлений строк, повинен був сплатити 0,05 % річних за увесь період прострочки. Відповідач борг в сумі 1000 доларів США у визначені договором строки - до 31 квітня 2024 року і на час звернення позивача із позовом до суду не повернув. Крім того, позивач вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом надсилання відповідачу 16 грудня 2024 року претензії на суму 55 970,80 грн.(сума заборгованості визначена позивачем станом на 13.12.2024). Однак, відповідач в порядку досудового врегулювання зобов`язання посвідчене борговою розспикою належним чином не виконав. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідача за розпискою становить: 61013,67 грн., що складається: 41975,10 грн. - заборгованість за основною сумою боргу (1000 доларів США по курсу станом на 24.01.2025), 8112,10 грн. - пеня, 5624 грн. - відсотки за прострочення повернення позики, 4376,47 грн. інфляційні втрати, 925,00 грн. - 3% річних. Разом з тим, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до правової позиції ВС, що міститься у постанові від 31.01.2024 року у справі № 183/7850/22, касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, у зв`язку з введенням в дію в Україні воєнного стану, з 24.02.2022 неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами та ст. 625 ЦК України (інфляційні втрати та 3% річних), за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за договором позики, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак нарахування пені, інфляційних втрат, 3 % річних та 0.05 % за прострочення виконання зобов`язання, які позивач нараховує після 24.02.2022, є безпідставним. Крім того, варто зазначити, що у позові позивач вказує, що у відповідача станом на 24.01.2025 виникла заборгованість, що в еквіваленті становить 41975,10 грн.(курс гривня/долар США станом на 24.01.2025 41,9751). Однак, з позовом до суду позивач звернувся 04 лютого 2025 року, про що свідчить відповідна відмітка. Таким чином, в основу розрахунку необхідно брати еквівалент гривні до долара США, що був актуальний станом на 04 лютого 2025 року, а саме \~ 1 долар США - 41,7908 грн. Отже, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за розпискою від 24.04.2024 року у загальному розмірі 41790,80 грн., яка складається з основної суми боргу (за курсом станом на день подачі позову). Такий висновок суду відповідає обставинам справи та є справедливим по відношенню до обох сторін. Крім того, згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 829,60 грн. пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Outcome: partial