Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області з позовом звернувся [PERSON] до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», треті особи: Звенигородський відділ ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУЮ ЦМУ МЮ (м. Київ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 31.03.2021 р. видано виконавчий напис нотаріуса № 15938 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Олегом Сергійовичем. З даним виконавчим написом він ознайомився у зв`язку з незаконним ініціюванням ТОВ «Фінпром Маркет» виконавчого провадження та відкриття Звенигородським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), правонаступником якого є Звенигородський ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) 09.07.2021 р. виконавчого провадження № 66044482. У спірному виконавчому написі стверджується, що начебто він має прострочену заборгованість перед ТОВ «Фінпром Маркет» на підставі кредитного договору № 1354537 від 06.10.2019 р., яке ніби то набуло права вимоги за ним у ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі Договору факторингу № 24122020-ФК від 24.12.2020 р., яке нібито набуло право вимоги за кредитним договором у ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № 23/12/2020 від 23.12.2020 р., яке нібито набуло право вимоги за кредитним договором у ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу № 21022020 від 21.02.2020 р., у зв`язку з чим ТОВ «Фінпром Маркет» здійснив дії щодо вчинення виконавчого напису № 15938 від 31.03.2021 р. нотаріусом за кредитним договором та стягнення грошових коштів за період з 20.02.2020 \~ \~ \~ \~року по\~31.03.2021\~року на\~наступні суми:\~-\~прострочена заборгованість\~за тілом\~кредиту -\~2\~000,00\~грн.;\~-\~заборгованість за\~нарахованими та\~несплаченими відсотками\~і комісією\~-\~1080,00грн.;\~-\~заборгованість за\~нарахованою та\~несплаченою пенею\~-\~1540,00\~грн.;\~-\~витрати за\~вчинення виконавчого\~напису -\~50,00\~грн.,\~а всього\~4670,00\~грн. 09.07.2021 року головним державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Крикуном Сергієм Адамовичем було відкрито виконавче провадження № 66044482 щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром Маркет » грошових коштів у розмірі 4670,00 грн., яке відкрито за виконавчим написом № 15938 від 31.03.2021 р., вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки, при його оформленні нотаріусом не було взято до уваги що кредитний договір № 1354537 від 06.10.2019 р. не був нотаріально посвідченим, а тому виключається можливість вчинення за таким договором виконавчого напису нотаріуса; також відсутня виписка по рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що підтверджувала б безспірність заборгованості; не подані докази наявності у відповідача права вимоги за кредитним договором № 1354537 від 06.10.2019 p.; вчинення виконавчого напису поза межами строку позовної давності для стягнення заборгованості за ним, а також нарахування заборгованості поза межами строку кредитування. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 15938 від 13.03.2021 p., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , \~ \~ \~ \~ [INFO] ) на користь Товариства обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, оф. 204) грошових коштів у розмірі 4670,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача адвокат Григоренко А.О. через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали, просили ухвалити рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням його відповідачем. Відповідач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України). В заяві зазначає, що визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого за № 15938 від 31 березня 2021 року таким що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 606 грн.(інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України), та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 302,80 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України) інші вимоги позивача, такі як стягнення орієнтовних судових витрат в розмірі 20000грн. не визнає. Через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 2 850,00грн., оскільки витрати, що поніс/понесе позивач під час розгляду справи не є співмірним із ціною позову та значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, з огляду на наступне: справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних і доводи наведені в позовній заяві, ґрунтуються на загальновідомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного суду, і практику за категорією таких справ слід вважати установленою. Крім того, вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспіврозмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складності справи та ринковим цінам на адвокатські послуг в аналогічних справах з огляду на судову практику розгляду аналогічних справ. Таким чином, враховуючи вище викладене середня вартість адвокатських послуг в аналогічних справах складає 2850,00 грн. (справа № 34/642/22 3100,00грн. + справа №322/169/22 - 2 000,00 грн. + справа № 524/11900/21 - 3 000,00 грн. + справа № 712/12360/21 - 3 000,00 грн. + справа № 278/82/22 3 000,00 грн. + справа № 461/2359/22 - 3000,00 грн. /6 = 2 850,00 грн.). Крім того, твердження представника позивача стосовно співмірності витрат на правничу допомогу до предмету позову є таким які не заслуговують на увагу, оскільки предмет позову у справі даній справі - немайновий, а відтак вираховувати відсоткове співвідношення витрат на правничу допомогу до немайнового позову є недоречним. Звертає увагу суду на поведінку відповідача у даній конкретній справі, яка була направлена на врегулювання спору в мировому порядку, зокрема надання позивачу можливості закрити заборгованість за кредитним договором частково та у визнанні позовних вимог позивача. Отже, враховуючи вище викладене, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами підлягають зменшенню до 2850,00 грн. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, розподіляючи витрати на правничу допомогу, просив суд врахувати дії позивача щодо врегулювання спору мирним шляхом, зокрема ТОВ «Фінансова компанія управління активами» має намір направлення клопотання про вирішення спору за участі судді. Окрім вище викладеного, витрати в розмірі 31500 грн. взагалі не підлягають компенсації з огляду на наступне. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року та додатковою постановою Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі № 922/1163/18. Таким чином, вимога щодо відшкодування витрат не підлягає задоволенню, оскільки: стороною не доведено факт укладання договору про надання правничої допомоги; стороною не доведено розмір та/або порядок обчислення витрат на надання правничої допомоги; в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують надання позивачу юридичних послуг адвокатом. Просить суд відмовити позивачу в компенсації витрат на правничу допомогу. Зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами з 31500 грн. до 2850,00 грн. Третя особа - Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУЮ ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не забезпечив явку свого представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Заяви щодо відкладення розгляду суду не подано. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви щодо відкладення розгляду суду не подано. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено,\~що приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий\~напис 31 березня 2021 року,\~зареєстровано за\~№ 15938, \~яким запропоновано\~стягнути з\~ [PERSON] , [INFO] ,\~невиплачені в\~строк грошові\~кошти на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНПРОМ\~МАРКЕТ»,\~якому Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю "Фінансова\~компанія управління\~активами",\~код ЄДРПОУ: 35017877, відступлено право\~вимоги підставі\~договору факторингу\~№ 23/12/20 від 23 грудня 2020 року,\~якому в\~свою чергу\~ТОВ "Авентус Україна», код ЄДРПОУ: 41078230, на підставі договору факторингу № 21022020 від 21 лютого 2020 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 1354537 від 06 жовтня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] за період з 20.02.2020 року по 31.03.2024 року включно, суму у розмірі: 2000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1080,00грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 1540,00грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 4670,00 грн. Згідно постанови головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального МУ МЮ (м. Київ) Крикуном С.А. 09.07.2021 року відкрито виконавче провадження № 66044482 відповідно до виконавчого напису № 15938, виданого 31.03.2021 нотаріусом про стягнення боргу в розмірі 4670грн. з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, суму заборгованості [PERSON] не визнає, кредитного договору з відповідачем, в тому числі посвідченого нотаріально, не укладав. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані не чинними, з дня їх прийняття. Відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача. Крім того не подано і кредитного договору, нотаріально посвідченого, згідно якого був здійснений спірний виконавчий напис нотаріусом. Отже, оспорюваний виконавчий напис, вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, що є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача адвокатом Григоренком А.О. через канцелярію суду 02.06.2025 року подано заяву , документ сформовано в системі «Електронний суд», щодо наміру подати докази розміру понесених судових витрат у справі № 367/4534/24 протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Також, при задоволенні позову у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір. Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 1211,20грн. за подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved