Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

В січні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, в якому просила припинити її право власності на 22/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , запис у реєстрі прав власності на нерухоме майно від 14.03.2011 року, реєстраційний номер майна: 32266236, у зв`язку з її фактичним знищенням. Позовні вимоги\~мотивувала тим,\~що вона\~та [PERSON] ,\~ [PERSON] \~є співвласниками\~домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У 2011 році усіма співвласниками вказаного будинку було подано заяви на ім`я голови сільської ради с. Клубівка про припинення права постійного користування земельною ділянкою під будинком, вилучення вказаної земельної ділянки та ліквідації господарського номера, за результатом розгляду яких вилучено земельні ділянки співвласників та передано їх до земель резервного фонду с. Клубівка. Також, було скасовано погосподарський номер на даний будинок. Після прийняття вказаних рішень, об`єкт був переданий у власність іншим власникам, де було побудовано новий житловий будинок, якому присвоєно іншу адресу, проте відомості про власників житлового будинку [PERSON] , [PERSON] та про позивача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не було виключено. Про вказані обставини позивачці відомо не було. Лише в серпні 2024 року позивачка отримала податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області про визначення суми податкового зобов`язання за податковий період: 2023 рік, у вигляді податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості. Зі змісту даного повідомлення позивачці стало відомо, що відомості про неї, як власника домоволодіння, не були виключені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зважаючи на викладене, у вересні 2024 року позивач звернулася до державного реєстратора ЦНАП Ізяславської міської ради з заявою про державну реєстрацію припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться в [ADDRESS] у зв`язку з його знищенням, проте отримала відмову, оскільки заяву про припинення права власності подано не всіма співвласниками, а лише одним із них, що суперечить вимогам законодавства. Враховуючи вищевикладене, позивачка змушена звертатись до суду з даною позовною заявою про припинення права власності на нерухоме майно у зв`язку з його знищенням, оскільки одна із співвласників [PERSON] померла [INFO] , проте спадкова справа після її смерті не заведено, а також інший співвласник [PERSON] , на час прийняття рішення про скасування погосподарського номера, постійно проживав в рф, що обумовлює об`єктивну неможливість подання відповідної заяви усіма співвласниками. Ухвалою судді від 23.01.2025 року прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. Ухвалою суду від 17.03.2025 року закрито підготовче провадження за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кучерук Т. М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неприбуття суд не повідомили, відзив на позов не подали. Представник відповідача Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку, подала заяву про розгляд справи без її участі. При цьому, в попередніх судових засіданнях вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що об`єкт нерухомого майна, яке знаходиться в [ADDRESS] на праві спільної часткової власно належить: [PERSON] частка власності 37/100, [PERSON] частка власності 41/100 та [PERSON] частка власності 22/100, що підтверджується доданою до позову інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та листом КП «»Ізяславське МБТІ» №223 від 04.11.2024 року. З довідки КП «»Ізяславське МБТІ» №449 від 06.08.2024 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] , знесено. Факт знищення вказаного будинку підтверджено також висновком КП «Ізяславське МБТІ» про знищення/знесення майна з відповідними фото знесеної будівлі, дата та підстава знищення: руйнування несучих конструкцій/непридатний для проживання від 20.03.2011 року. Рішенням Клубівської сільської ради шостої сесії шостого скликання від 23.02.2011 року №3 [PERSON] припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 0,15 га, яка знаходиться в [ADDRESS] . Також, за заявами [PERSON] та [PERSON] , рішенням Клубівської сільської ради сьомої сесії шостого скликання від 16.05.2011 року №6 [PERSON] та [PERSON] припинено право постійного користування земельними ділянками площею 0,15 га, які знаходяться в [ADDRESS] відповідно. Згідно рішень Клубівської сільської ради №21 від 29.04.2011 року та №11 від 31.03.2011 року, за заявами [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] скасовано погосподарський номер в [ADDRESS] відповідно. В подальшому, рішенням Клубівської сільської ради сьомої сесії шостого скликання від 16.05.2011 року №7, за заявою [PERSON] від 25.04.2011 року, останньому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,45 га, з них: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до\~податкового повідомлення\~ рішення\~від 02.05.2024\~року №0531496-2410-2208-UA68060090000093924,\~встановлено обов`язок\~ [PERSON] \~щодо сплати\~податку на\~нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в даному випадку: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . З врахуванням зазначеного, [PERSON] звернулася до державного реєстратора з заявою про припинення права власності на відповідний об`єкт нерухомого майна, проте отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №74929031 від 06.09.2024 року, оскільки заяву про припинення права власності подано не всіма співвласниками, а лише одним з них, що суперечить вимогам законодавства. Так, [PERSON] в поданому позові зазначено одним із відповідачів [PERSON] , який є громадянином рф та проживає в [ADDRESS] . Згідно відповіді Центрального МУ МЮ (м. Київ) №6376/12.6-25/вх.6770/12.6-25 від 31.03.2025 року, зокрема, за повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь зупинено з 27.12.2022 року. Таким чином, на даний час відсутній правовий механізм вчинення окремих процесуальних дій в межах судової справи за дорученням суду на території російської федерації. Також, щодо іншого співвласника вказаного спірного будинку [PERSON] встановлено, що остання померла [INFO] . Відповідно до відповіді Запорізького обласного державного нотаріального архіву №615/01-21 від 12.05.2025 року та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №81108008, №81107922 від 09.05.2025 року встановлено, що інформація про відкриття спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] відсутня. Отже, оскільки вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був зруйнований, припинити право власності на нього за заявою співвласника на даний час неможливо за відсутності інших співвласників, а тому позивач позбавлена можливості припинити набуте права на знищений об`єкт. Зазначені обставини підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 цього кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1 та 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється, зокрема, у разі знищення майна. Згідно зі ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Таким чином, власник має право за своєю волею визначати фактичну та юридичну долю речі. Одним із видів визначення такої фактичної та юридичної долі речі є знищення майна, тобто обставина, яка припиняє існування у подальшому конкретного об`єкта права власності. За загальним правилом право власності на майно припиняється в момент його знищення, проте на майно, права на яке підлягають державній реєстрації (наприклад, об`єкти нерухомості (стаття 181 Кодексу)), таке право припиняється з моменту внесення відповідним органом за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду від 17 січня 2019 року (справа №708/254/18) умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 Кодексу є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Для державної реєстрації припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: 1) заява власника закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; 2) документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням). Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням проводиться за наявності відомостей про факт знищення, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (п. 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Запис в реєстрі не являється документом, який встановлює факт знищення майна, а вноситься державним реєстратором на підставі поданих йому документів, які свідчать про знищення майна, за заявою власника майна. Отже,\~враховуючи підтверджуючий\~наведеними доказами\~факт знищення\~житлового будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~належного на\~праві спільної\~часткової власності\~позивачу [PERSON] ,\~припинити це\~право за\~заявою співвласників\~у даному\~випадку є\~неможливим,\~суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позову та\~відповідно припинення\~права власності\~позивача на\~22/100\~частки вказаного\~житлового будинку\~у зв`язку\~з його\~знищенням згідно зі ст. 349 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved