Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи що [INFO] померла її матір [PERSON] . Внаслідок її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, розташованої на території Хорошівської селищної ради, кадастровий номер 1821183800:07:001:0125, площею 2,3217 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті спадкодавця, спадщину у розмірі частки прийняла позивач, а іншу частки чоловік померлої (батько позивача) [PERSON] , який помер [INFO] . 07 травня 2025 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу з метою отримання роз`яснення щодо можливості оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Позивач звернулась до суду з метою захисту її законних прав та охоронюваних законом інтересів. Позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,3217 га, яка розташована на території Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (раніше Радицька сільська рада Володарсько-Волинського району), кадастровий номер 1821183800:07:001:0125, цільове призначення - 01.01. «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», у поряду спадкування за законом на частку після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та на іншу частку після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 19.05.2025 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилася, до суду надіслала заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, Хорошівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, зазначив що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Як слідує з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017051006 від 31.08.2016 року, позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №51 від 2005 року. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.01.2007 року, [PERSON] померла [INFO] . З інформаційної довідки №81074114 від 07.05.2025 року зі спадкового реєстру слідує, що до майна [PERSON] заведено спадкову справу №84/2018. Відповідно до матеріалів зазначеної спадкової справи [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована у житловому будинку за адресою : [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті та протягом шести місяців по тому проживали та були зареєстровані: чоловік - [PERSON] , дочка [PERSON] . Зазначене стверджується довідками Радицької сільської ради Хорошівського району від 15.05.2017 №292 та №294. [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно з матеріалів спадкової справи [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований у житловому будинку за адресою : [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців по тому проживали та були зареєстровані: дочка [PERSON] , онука [PERSON] . Вказана інформація наявна в довідках Радицької сільської ради Хорошівського району від 15.05.2017 №290 та №291. Крім цього, 05.06.2018 [PERSON] подала до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її батьків. Листом приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Косинського С.О. від 07.05.2025 року, вих.№66/01-16, підтверджується, що після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа за №84/2018, спадкодавець по даній справі за законом в частці є: дочка [PERSON] , [INFO] , та чоловік [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа №85/2018 спадкоємцем в цілій частці є його дочка: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/396-а від 30.05.2018 прізвища [PERSON] /Мошковська та [PERSON] /Мошківська попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах є ідентичними. Статтею 15\~Цивільного кодексу\~України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.\~\~ Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до вимог\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на день смерті [PERSON] проживали разом з нею, а тому, в силу положень статті 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті останньої відповідно до закону, як спадкоємці 1-ї черги в рівних частках - по частки майна спадкодавця. У свою чергу, [PERSON] , будучи зареєстрованою за місцем проживання [PERSON] на день його смерті, фактично прийняла спадщину після смерті батька, відповідно до статті 1268 ЦК України. На звернення позивача щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті батьків, приватний нотаріус\~Житомирського районного\~нотаріального округу\~Косинський С.О. листом від 07.05.2025 №66/01-16 відмовив у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа земельну ділянку площею 2,3217 га з кадастровим номером 1821183800:07:001:0125, яка належала [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Згідно листа\~Управління забезпечення\~реалізації державної\~політики у\~сфері земельних\~відносин ГУ\~Держгеокадастру у\~Житомирській області\~№92/0/35-25\~ від\~01.04.2025\~року слідує,\~що згідно Додатку 1 до Державного акта на право колективної власності на землю серія ЖТ № 13-12-0001 виданого КСП їм,Щорса від 25.12.1995 року на території Галицької сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства за № 225 наявний запис [PERSON] . Згідно «Проектно-технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), та складання державних актів на право власності на земельну ділянку громадянам, із земель реформованого КСП ім.Щорса, Галицької сільської ради, Володарсько- Волинського району, Житомирської області» в «Списках громадян Галицької сільської ради на виготовлення державних актів на право власності на землю» за № 225 зазначено [PERSON] . Також, у списках «Власників сертифікатів агрофірми КСП ім. Щорса, Галицької сільської ради, Володарсько-Волинського району, Житомирської області , які виявили бажання отримати земельні частки(паї) і державні акти на право власності на землю» наявний запис за № 235 [PERSON] . У «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Володарсько-Волинською районною державною адміністрацією» на ім`я [PERSON] за № 219 від 28.03.1997 року зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0179217 на підставі розпорядження голови Володарсько-Волинської РДА від 27.03.1997 року. У графі Книги «Підпис власника сертифіката на земельну частку (най)» підпис наявний. Зазначене також підтверджується копією Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, а також Списку громадян Галицької сільської ради на виготовлення державних актів на право власності на землю, долучених до матеріалів справи (а.сп. 21-26). Цим же листом Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Житомирській області №92/0/35-25 від 01.04.2025 повідомлено, що відповідно до Книги «Записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землю, договорів оренди землі Володарсько-Волинського району Житомирської області Радицької сільської ради» за [PERSON] зареєстровано слідуючі державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯБ №863457 від 10.04.2007 №10620600616 на земельну ділянку з кадастровим номером 1821183800:07:001:0125 площею 2.3217 га; серії ЯБ №863468 від 10.04.2007 №10620600605 на земельну ділянку з кадастровим номером 1821183800:07:001:0136 площею 1.7913 га; серії ЯБ №864500 від 20.09.2006 №10620600765 на земельну ділянку з кадастровим номером 1821183800:07:001:0611 площею 0.6234 га. Архівний примірник державного акта серії ЯБ №863457 на право власності на земельну ділянку у Відділі №1 відсутній (а.сп.20). Згідно відомостей з Державного земельного кадастру на право власності та речові права на земельну ділянку, станом на 09.05.2025 земельна ділянка з кадастровим номером 1821183800:07:001:0125 площею 2.3217 га належить на праві власності [PERSON] (а.сп.27). Інші дві земельні ділянки, які належали [PERSON] на підставі державного акту на право власності серії ЯБ №863468 від 10.04.2007, з кадастровим номером 1821183800:07:001:0136 площею 1.7913 га та державного акту на право власності серії ЯБ №864500 від 20.09.2006 №10620600765 на земельну ділянку з кадастровим номером 1821183800:07:001:0611 площею 0.6234 га, - зареєстровані за позивачем після отримання свідоцтв про право на спадщину після смерті батьків, що підтверджується матеріалами спадкових справ. В силу\~ст.116 ЗК України\~громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до\~ст.125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України). Статті\~81,131 ЗК України\~передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Крім того, відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 3\~Указу Президента\~України «Про\~невідкладні заходи\~щодо прискорення\~земельної реформи\~у сфері\~сільськогосподарського виробництва» установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV\~право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відсутність належним чином оформлених майнових прав за спадкодавцем, та як наслідок, неможливість їх успадкування має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за заповітом. Згідно зі\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що за життя [PERSON] належало право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,3217 га, яка розташована на території Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (раніше Радицька сільська рада Володарсько-Волинського району), кадастровий номер 1821183800:07:001:0125, цільове призначення - 01.01. «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», [PERSON] своєчасно прийняла спадщину по частки після смерті батьків, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу не може оформити свої спадкові права, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на дану земельну частку (пай). Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на земельну ділянку буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця.

Outcome: approved