Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» на свою користь середній заробіток за весь час затримки заробітної плати по день фактичного розрахунку в розмірі 31\~365 грн. 00 коп., без рахування податків, обов`язкових зборів та платежів, та моральну шкоду у розмірі 2\~000 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що позивач був працевлаштований в Іноземному підприємстві «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» на посаді - представник торговельний. 02 серпня 2024 року звільнився з Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», про що зазначено в трудовій книжці. За два тижні до звільнення, позивач написав заяву про звільнення на ім`я керівництва підприємства. В день звільнення отримав трудову книжку на руки, здав службовий автомобіль та підписав обхідний лист. В бухгалтерії позивачу пообіцяли в день його звільнення, що його в той самий день повністю розрахують та дадуть повідомлення про розрахунок. 02 серпня 2024 року та на наступний день з позивачем не було проведено повного розрахунку на день його звільнення та ніякого розрахункового листа - повідомлення позивач не отримав. Після цього позивач звернувся до адвоката Костюк О.А., яка зробила адвокатський запит на підприємство 16 серпня 2024 року, а відповідь їй направили тільки 17 жовтня 2024 року, що підтверджується копією конверту. Іноземне підприємство «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед» не розрахувались повністю в день звільнення з позивачем, не розрахувались повністю на наступний день, а почали розраховуватись частково, а саме 12 серпня 2024 року на картковий рахунок надійшли кошти в розмірі 4\~767 грн. 30 коп., 26 серпня 2024 року на картковий рахунок надійшли кошти в розмірі 6 004 грн. 04 коп. та 647 грн. 84 коп., як заробітна плата. Отже, повністю з позивачем розрахувалися 26 серпня 2024 року, тобто затримали його заробітну плату на 15 робочих днів. У відповідь на адвокатський запит сторона відповідача посилається на те, що відповідачем були оплачені лікарняні, які одразу не могли бути виплачені так як не були готові листи непрацездатності, і листок непрацездатності вважається виданим та набуває статусу «готовий до сплати» через сім днів після дати закриття листка непрацездатності, а документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» розглядаються не пізніше десяти робочих днів з дня їх надходження. Разом з тим сторона відповідача надає виписку з заробітної плати де чітко зазначає у графі - виплачено - лікарняні фсс- 6004,04 грн., чергова виплата з погашення боргу - 4767,30 грн. (яка була здійснена 12 серпня 2024 року) та чергова виплата з погашення боргу - 647,84 грн. (яка була здійснена окремим платежем 26 серпня 2024 року). Тобто навіть крім лікарняних відповідач підтверджує те, що мав заборгованість з заробітної плати. Також позивач вважає, що відповідач повинен йому відшкодувати моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 2\~000 грн., так як він розраховував на отримання повного розрахунку в день свого звільнення, тому що перед цим перебував на лікарняному та витратив кошти на лікування. Не отримання повного розрахунку в день звільнення, позбавило можливості належного його утримання. Також затримання розрахунку майже на місяць з яких 15 робочих днів ввело позивача в тривожний стан, йому були потрібні додаткові зусилля для організації свого життя, це дало розуміння, що з ним взагалі можуть не розрахуватися, також йому довелось звертатися до адвоката для надання правової допомоги. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 19 грудня 2024 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов в якому вона заперечувала у задоволенні позовних вимог, оскільки 09 жовтня 2019 року позивач був прийнятий на роботу в ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» на посаду «Представник торговельний» та звільнений за власним бажанням 02 серпня 2024 року, що визнається сторонами. 12 серпня 2024 року позивачу була виплачена сума у розмірі 4 767 грн. 30 коп., що визнається відповідачем та підтверджується випискою про рух коштів по рахунку та розрахунковим листком, який був наданий [PERSON] у додатках до позовної заяви. Одночасно з цим відповідач звертає увагу, що дана виплата є винагородою позивача за продаж, і не належить до сум, що виплачуються працівнику у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України. Згідно із положеннями методичних рекомендацій щодо організації праці працівників підприємств і організацій, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.01.2003 року № 23 (надалі - «Методичні рекомендації) винагорода - це будь-яка одноразова, періодична або щомісячна матеріальна (грошова чи натуральна) виплата працюючому на підприємстві, відповідно до показників та умов цієї виплати, визначених підприємством. З метою оптимізації процесу розрахунку та виплати винагороди за продаж працівникам торгового відділу в ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» діє процедура нарахування винагороди працівникам торгового відділу ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» І 04.004/В (надалі - «Процедура»), відповідно до п. 2.1 якої винагорода за продаж - це матеріальна винагорода працівників за виконані обсяги продажу застосовується для працівників торгового відділу згідно з встановленими системами нарахування винагород, що залежать від фактичних показників продажу та інших критеріїв і впроваджується згідно з наказами, затвердженими керівництвом компанії. Критерії для нарахування винагороди за продаж для представників торговельних та молодших представників торговельних Київських філій та філій міст-мільйонників (Харків, Дніпро, Львів, Одеса, Запоріжжя) на період з 01 липня по 31 липня 2024 року були встановлені наказом про встановлення винагороди працівникам торгового відділу від 27 червня 2024 року № 702/7 (надалі - «Наказ»). Згідно п. 7 наказу винагорода виплачується до кінця місяця, наступного після місяця, за який здійснюється нарахування. Отже, виплата у розмірі 4\~767 грн. 30 коп. є винагородою за продаж за період з 01 липня по 31 липня 2024 року, строк виплати якої станом на дату звільнення позивача ще не настав, а тому її виплата позивачу 12 серпня 2024 року не може вважатися порушенням строків розрахунку з працівником при звільненні. Щодо виплати позивачу допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою ним працездатності, то відповідач звертає увагу суду на те, що протягом періоду липень-серпень 2024 року позивач перебував на лікарняному у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Відповідно до даних електронного реєстру листів непрацездатності, на ім`я [PERSON] було відкрито та сформовано наступні листки непрацездатності: 12869283-2024066701-1, період непрацездатності з 05 липня 2024 року по 08 липня 2024 року; 13069842-2024436608-1, період непрацездатності з 24 липня 2024 року по 29 липня 2024 року; 13069842-2024514322-1, період непрацездатності з 30 липня 2024 року по 01 серпня 2024 року, що визнається сторонами та підтверджується витягом з електронного реєстру листків непрацездатності № 2713 8717 4577 7728 від 30 вересня 2024 року. 26 серпня 2024 року позивачу були здійснені виплати допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою ним працездатності за періоди непрацездатності з 24 липня 2024 року по 29 липня 2024 року та з 30 липня 2024 року по 01 серпня 2024 року у розмірі 6\~004 грн. 04 коп. та 647 грн. 84 коп. відповідно. Також відповідач просив звернути увагу суду, що виплата допомоги по тимчасовій втраті працездатності не належить до сум, які виплачуються у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України. Виплата допомоги по даним листкам непрацездатності була здійснена 26 серпня 2024 року, що є найближчим днем, встановленим для виплати заробітної плати. Отже відповідач вважає, що діяв суворо в межах чинного законодавства і його дії ніяк не можуть вважатися порушенням строків виплати лікарняних. Відповідач зазначав, що здійснив виплату всіх належних [PERSON] сум допомоги у зв`язку з тимчасовою втратою ним працездатності з 24 липня 2024 року по 01 серпня 2024 року за електронними листками непрацездатності № 13069842-2024436608-1 та № 13069842-2024514322-1 із суворим дотриманням порядку та строків виплати «лікарняних», що визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому в його діях відсутнє порушення норм ст. 116 КЗпП при виплаті лікарняних [PERSON] . Щодо повного розрахунку з відповідачем до дати звільнення, то облік робочого часу в ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» здійснюється шляхом ведення табелю обліку робочого часу, що є підставою для нарахування працівникам заробітної плати, допомоги по тимчасовій непрацездатності, сум за період щорічних відпусток, інших виплат у складі первинного обліку ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» щодо використання робочого часу. Табель обліку використання робочого часу відповідача заповнюється двічі на місяць: за першу половину місяця до 10 числа звітного місяця для нарахування авансових платежів та до 20 числа звітного місяця для нарахування заробітної плати за повний звітний місяць. Враховуючи ту обставину, що електронний листок непрацездатності № 13069842-2024436608-1 було відкрито в електронному реєстрі 24 липня 2024 року, тобто після граничного терміну подачі табелів обліку робочого часу за липень 2024 року, відповідно інформація про даний лікарняний позивача не була відображена в табелі і була оплачена [PERSON] як відпрацьовані дні. Таким чином у серпні 2024 року, відповідачем було проведено коригування та сторнування помилково виплаченої позивачу заробітної плати за період з 24 липня 2024 року по 31 липня 2024 року, протягом якого [PERSON] перебував на лікарняному. Враховуючи суму заробітної плати, нарахованої за відпрацьований день 02 серпня 2024 року, сторнування помилково виплаченої позивачу заробітної плати за час його перебування на лікарняному з 24 липня 2024 року по 31 липня 2024 року та використання позивачем відпустки у повному обсязі, інші суми належні відповідачем до виплати на дату звільнення [PERSON] - відсутні. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Костюк О.А. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» у судове засідання представника не направив, від представника [PERSON] 26 травня 2025 року надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу у її відсутність за наявними у справі матеріалами. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у трудових відносинах. Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] наказом № 1222 від 08 жовтня 2019 року [PERSON] 09 жовтня 2019 року прийнято на роботу на посаду «представника торговельного». На підставі наказу № 808 від 18 липня 2024 року, [PERSON] 02 серпня 2024 року звільнено з роботи за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України. Згідно витягу з електронного реєстру листків непрацездатності, [PERSON] , [INFO] , перебував на лікарняному з 24 липня 2024 року по 29 липня 2024 року та з 29 липня 2024 року по 01 серпня 2024 року, статус оплачений. 16 серпня 2024 року адвокат Костюк О.А. в інтересах [PERSON] звернулась з адвокатським запитом до ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», в якому просила надати інформацію: чи був проведений повний розрахунок по заробітній платі з [PERSON] на момент звільнення, а саме на 02 серпня 2024 року?; станом на який день серпня 2024 року був проведений розрахунок по заробітній платі з [PERSON] .?; з яких складових складалася заробітна плата [PERSON] .?; з якого та по який період, а саме в липні та серпні 2024 року [PERSON] перебував на лікарняному?; чи були повністю виплачені лікарняні на день звільнення?; чи були повідомлені державні органи (органи Пенсійного фонду, органи соціального страхування), про те, що [PERSON] перебуває на лікарняному більше 5 днів (для оплати лікарняного)?. Також в запиті просила направити за її адресою довідку про нараховану та виплачену заробітну плату [PERSON] за період з 01.01.2024 року по 02.08.2024 року; довідку розрахунок за останній робочий місяць, а саме за період з 01.07.2024 року по 02 серпня 2024 року з усіма складовими. 24 вересня 2024 року [PERSON] звернувся до ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» із заявою, в якій просив: розглянути уважно його заяву та направити за його адресою розрахунковий лист з усіма складовими його заробітної плати за період липня 2024 року та 1,2 серпня 2024 року; виплатити йому винагороду за продаж в розмірі 3\~000 грн., - липень 2024 року, та лікарняні за період з 24.07.2024 року по 01 серпня 2024 року, включно; нарахувати та виплатити на день повного розрахунку по заробітній платі середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 30 вересня 2024 року ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» надіслало лист № 269 адвокату Костюк О.А., в якому зазначали, що компанія здійснила повний розрахунок по заробітній платі з [PERSON] . Заробітна плата [PERSON] за період липень-серпень 2024 року складалася з нарахування за окладом, індивідуальної надбавки, винагороди за продаж, оплати за роботу у вихідні дні та компенсації за харчування; в період липень-серпень 2024 року [PERSON] перебував на лікарняному. Так, відповідно до даних електронного реєстру листів непрацездатності Пенсійного Фонду України, на ім`я [PERSON] було відкрито сформовано наступні листки непрацездатності: - 12869283-2024066701-1, період непрацездатності 05 липня 2024 року 08 липня 2024 року; - 13069842-2024436608-1, період непрацездатності 24 липня 2024 року 29 липня 2024 року; - 13069842-2024514322-1, період непрацездатності 30 липня 2024 року 01 серпня 2024 року. Зазначали також, що підставою для нарахування лікарняних є належним чином оформлений листок непрацездатності. Оскільки на дату звільнення [PERSON] , лікарняні листи № 13069842-2024436608-1 та 13069842-2024514322-1 не перебували в статусі «готово до сплати», а заява розрахунок на отримання коштів за даними електронними листками непрацездатності була подана через Портал електронних послуг Пенсійного Фонду України 20.08.2024 року, оплата за даними лікарняними здійснена [PERSON] у найближчий день, встановлений для виплати заробітної плати. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частина перша статті 47 Кодексу законів про працю (далі КЗпП України) передбачає, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Статтею 94\~КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 97\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Відповідно до статті 21\~Закону України\~«Про оплату\~праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі статтею 22\~вказаного Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Згідно зі статтею 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. За частиною першою статті 47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з вимогами статті 117 вищезазначеного Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117\~КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Згідно зі\~статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до абзацу першого пункту 8 зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відтак, суд дослідивши матеріали справи встановив, що відповідно до виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] за період 01.01.2024 04.09.2024, 12 серпня 2024 року на картковий рахунок надійшли кошти в розмірі 4\~767 грн. 30 коп., 26 серпня 2024 року на картковий рахунок надійшли кошти в розмірі 6 004 грн. 04 коп. та 647 грн. 84 коп., як заробітна плата від ІП «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед». В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач провів фактичний розрахунок з позивачем у строки, встановлені статтею 116 КЗпП України. За вказаний період розрахунок з [PERSON] проведено не було. У рахунок стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, позивачем заявлено суму 31\~365 грн. 00 коп. без рахування податків та обов`язкових зборів та платежів. Вирішуючи спір у частині позовних вимог [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд з урахуванням обставин справи, а також норм трудового законодавства, які регулюють спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог в цій частині. Відповідно до довідки про доходи № 267/1 від 30 вересня 2024 року, [PERSON] працював на ІП «Кока-кола Беверіджиз Україна Лімітед» з 09.10.2019 року по 02.08.2024 року, на посаді: Представник торговельний. Середньомісячна заробітна плата за червень 2024 та липень 2024 року складала 89\~922 грн. 58 коп., середньоденна заробітна плата склала 2\~091 грн. 00 коп. Відповідач у своєму відзиві не спростував зазначений позивачем розмір середньоденної заробітної плати. Виходячи з даних середньоденної заробітної плати, суд застосовуючи положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, врахувавши правові висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах, достовірно встановивши, що відповідач не спростував доводи позивача щодо нарахування і не виплату йому заробітної плати та врахувавши положення статті 117 КЗпП України, дійшов висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 31\~365 грн. 00 коп. У частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати по день фактичного розрахунку без рахування податків та обов`язкових зборів та платежів, суд вважає за потрібне відмовити, оскільки відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 237-1\~КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв?язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частини четверта та п`ята статті 23 ЦК України). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При розгляді даної справи по суті позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди, отже підстави для її відшкодування відсутні. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~стягненню із\~відповідача на\~користь держави\~підлягає судовий\~збір у\~розмірі 1\~211 грн. 20 коп.

Outcome: partial