Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Молень Р.Б. звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (далі ПрАТ «СК «Перша»), [PERSON] , у якому просить: стягнути із Приватного акціонерного\~товариства «Страхова\~компанія «Перша» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 160000 грн., пеню за кожен день прострочення з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку у розмірі 18233,88 грн., інфляційні виплати у розмірі 5654,27 грн. і три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1967,21 грн, які розраховані позивачем за період з 20.02.2024 до 18.07.2024, а також витрати на проведення експертизи у розмірі 7700 грн.; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням), що становить 137030,00 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 11.08.2023 о 16:40 год. [PERSON] керував технічно справним автомобілем АВ СПЛАВ C2AB06G07-4321, р.н. [NUMBER] , та рухався автомобільною дорогою Тернопіль Львів Рава-Руська, в напрямку м. Львів, із швидкістю 65 км/год, чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху, який забороняв рух даною ділянкою дороги із швидкістю, що перевищує 50 км/год, і який розміщено спільно із знаком 1.37 ПДР «Дорожні роботи». Під час руху водій [PERSON] не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) ПДР, та внаслідок чого допустив зіткнення передньою лівою частиною автомобіля АВ СПЛАВ C2AB06G07-4321, р.н. [NUMBER] , із задньою правою частиною автомобіля Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та іншими транспортними засобами. Внаслідок даної ДТП автомобіль Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] , отримав технічні пошкодження. Власником автомобіля Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] , є [PERSON] . За фактом дорожньо-транспортної пригоди 11.08.2023 відкрито кримінальне провадження № 12023211040001955, потерпілими у якому визнано [PERSON] та [PERSON] , які отримали тілесні ушкодження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2024 у справі № 607/22317/23 кримінальне провадження № 12023211040001955 від 11.08.2023 закрито, звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими. Згодом позивачка звернулась із вимогою про виплату страхового відшкодування до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша», яким застрахована відповідальність власника транспортного засобу АВ СПЛАВ C2AB06G07-4321, д.н.з. [NUMBER] , за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/212246364. 19.02.2024 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» прийняло рішення про відмову у виплаті позивачці страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/212246364. Відмова мотивована тим, що відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі № 607/22317/23 від 09.02.2024, водій забезпеченого транспортного засобу добровільно відшкодував завдані збитки, у зв`язку з чим у ПрАТ «СК «Перша» не виникає зобов`язання щодо виплати позивачці страхового відшкодування. 18.04.2024 за заявою позивачки судовим експертом Мазуром М.С. проведено транспортно-товарознавчу експертизу, за результатами якої складено висновок №43/24. Згідно із висновком вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Mitsubishi Grandis 2.0 Di-D 7-Sitzer (NAOW) р.н. [NUMBER] », після ДТП, яке мало місце 11.08.2023, станом на момент ДТП, приймається рівною вартості автомобіля, тобто: «У» = «С» = 297030 грн. 00 коп. Позивач вважає що відмова ПрАТ «СК «Перша» у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою, зважаючи на те, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2024 у справі № 607/22317/23 не встановлено факту відшкодування позивачці шкоди особою, яка її завдала, [PERSON] , оскільки позивачка не визнана потерпілою у кримінальному провадженні № 12023211040001955 від 11.08.2023 та не отримувала жодних коштів від [PERSON] . За таких обставин із відповідача ПрАТ «СК\~«Перша» на користь позивачки підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 160000 грн. (максимальний розмір передбачений полісом, у разі відшкодуванню шкоди заподіяної майну третьої особи), пеня за кожен день прострочення з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку, а саме\~з 20.02.2024 (тобто\~наступного дня\~після прийняття рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування) у розмірі 18233,88 грн., інфляційні виплати у розмірі 5654,27 грн. і три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1967,21 грн., передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, а також витрати на проведення експертизи у розмірі 7700 грн. Крім того, із відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням), що становить 137030 грн. (297030 - 160000). Ухвалою судді від 25.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 20.08.2024\~судом отримано\~відзив ПрАТ\~«СК «Перша», у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Просить врахувати, що Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області під час розгляду справи № 607/22317/23 про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, розглянувши в судовому засіданні клопотання обвинуваченого [PERSON] про закриття щодо нього кримінального провадження, у зв`язку із визнанням вини, щирого розкаяння, примирення з потерпілими та відшкодування завданої шкоди (витрати на лікування та ремонт транспортних засобів) дійшов переконання про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Тобто з ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2024 (справа № 607/22317/23) вбачається, що [PERSON] відшкодував витрати на ремонт транспортних засобів. Позивачем не надано жодних доказів на спростування фактів встановлених вказаною ухвалою суду. В матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що позивач не отримувала коштів на ремонт пошкодженого автомобіля. Таким чином, у ПрАТ «СК «Перша» відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що позивачем не доведено факт того, що вона не отримала відшкодування від [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 28.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 20.05.2025 позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явились, представник подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В судове засідання 20.05.2025 представник відповідача ПрАТ «СК «Перша» не з`явився, просить розглянути справу без участі уповноваженого представника, про що зазначено у прохальній частині відзиву на позов. Відповідач [PERSON] в судові засідання, в тому числі 20.05.2025, не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 10 год. 00 хв. 29.05.2025, в яке учасники справи не з`явились. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. 11.08.2023 о 16:40 [PERSON] керував технічно - справним автомобілем АВ СПЛАВ С2АВ06G07-4321, р.н. [NUMBER] , та рухався автомобільною дорогою Тернопіль Львів Рава-Руська, в напрямку м. Львів, із швидкістю 65 км/год, чим порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 на жовтому фоні Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№1306\~від 10.10.2001 із змінами та доповненнями (далі - ПДР), який забороняв рух даною ділянкою дороги із швидкістю, що перевищує 50 км/год і який розміщено спільно із знаком 1.37 ПДР «Дорожні роботи». Під час руху водій [PERSON] не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) ПДР, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Рухаючись у вказаному напрямку, водій [PERSON] наближався до АЗС «WOG 855 Довжанка». В цей час попереду автомобіля АВ СПЛАВ C2AB06G07-4321, р.н. [NUMBER] , в попутному із ним напрямку рухався технічно - справний автомобіль Mitsubishi Grandis, p.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який перед А3С «WOG 855 Довжанка» почав зменшувати швидкість із ввімкненим лівим покажчиком повороту та повністю зупинився в межах смуги руху в місці, де відсутня дорожня розмітка, яка б розділяла зустрічні потоки транспортних засобів, маючи на меті заїхати на територію А3С «WOG 855 Довжанка». В свою чергу, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що попереду зменшує швидкість та повністю зупинився автомобіль Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] , водій [PERSON] в порушення вимог п.п. 12.3, 13.1\~ПДР не обрав безпечної дистанції відповідно до швидкості руху та дорожньої обстановки і не вжив негайно заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, а допустив зіткнення передньою лівою частиною автомобіля АВ СПЛАВ С2АВ06G07-4321, р.н. [NUMBER] , із задньою правою частиною автомобіля Mitsubishi Grandis, p.н. [NUMBER] . Від зіткнення автомобілів АВ СПЛАВ С2АВ06С07-4321, р.н [NUMBER] , i Mitsubishi Grandis, p.н. [NUMBER] , останній відкинуло на зустрічний бік дороги, а саме на смугу для руху до м. Тернопіль, в межах якої рухався технічно - справний автомобіль Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого водію [PERSON] було створено аварійну ситуацію та він був позбавлений технічної можливості уникнути своїми односторонніми діями зіткнення із автомобілем Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] , внаслідок чого відбулось зіткнення лівою боковою частиною автомобіля Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] , із передньою лівою частиною автомобіля Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] . Від зіткнення автомобілів Mitsubishi Grandis, p.н. [NUMBER] , i Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] , останній відкинуло на зустрічний бік дороги, а саме на смугу для руху до м. Львів, в межах якої, позаду автомобіля АВ СПЛАВ С2АВ06G07-4321, р.н. [NUMBER] , рухався технічно - справний автомобіль Volkswagen Touran, р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого водію [PERSON] було створено аварійну ситуацію та він був позбавлений технічної можливості уникнути своїми односторонніми діями зіткнення із автомобілем Volkswagen Touran, р.н. [NUMBER] , внаслідок чого відбулось зіткнення правою боковою частиною автомобіля Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] , із передньою частиною автомобіля Volkswagen Touran, р.н. [NUMBER] . Від зіткнення автомобілів Volkswagen Touran, р.н. [NUMBER] , і Volkswagen Transporter, р.н. [NUMBER] , останній відкинуло на праве (якщо дивитись в напрямку м. Львів) узбіччя, де він наїхав на пішохода [PERSON] , яка стояла нерухомо. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження: водій [PERSON] та пішохід [PERSON] . Порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 2.3 (б), 12.3, 13.1 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілим [PERSON] та [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Відомості про вказану дорожньо-транспортну пригоду 11.08.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023211040001955. Потерпілими від кримінального правопорушення є [PERSON] та [PERSON] . Потерпілому [PERSON] та потерпілій [PERSON] шкода відшкодована, цивільний позов під час досудового розслідування не заявлявся. Дані обставини встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2024 у справі № 607/22317/23, якою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими. Кримінальне провадження № 12023211040001955 від 11.08.2023 закрито. Ухвала набрала законної сили 19.02.2024. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу АВ СПЛАВ С2АВ06G07-4321, р.н. [NUMBER] , яким на момент ДТП був [PERSON] , була застрахована у ПрАТ «СК «Перша» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212246364. Строк дії полісу з 17.12.2022 по 16.12.2023 включно. Страхова сума за шкоду заподіяну майну 160000,00 грн., франшиза 1500 грн (а.с. 162). Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] , є [PERSON] . 16.08.2023 [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Перша» із заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідь на звернення [PERSON] ПрАТ «СК «Перша» повідомила (лист №ЦВ №24-0229 від 19.02.2024), що відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2024 у справі № 607/22317/23, [PERSON] добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки, у зв`язку із чим у ПрАТ «СК «Перша» не виникає зобов`язання щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування. 18.04.2024 на замовлення [PERSON] судовим експертом Мазуром Михайлом Степановичем проведено транспортно товарознавчу експертизу, за результатами якої складено висновок експерта №43/24. Згідно із висновком експерта: 1. Вартість КТЗ «Mitsubishi Grandis 2.0 Di-D 7-Sitzer (NA0W) р.н. [NUMBER] », без урахування отриманих пошкоджень у ДТП, яке мало місце 11.08.2023, станом на момент ДТП, приймається «С» = 297030,00 грн.; 2. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Mitsubishi Grandis 2.0 Di-D 7-Sitzer (NA0W) р.н. [NUMBER] », після ДТП яке мало місце 11.08.2023, станом на момент ДТП, приймається рівною вартості автомобіля 297030 грн. 00 коп; 3. Оскільки досліджуваний автомобіль не доцільно відновлювати, згідно проведеного зовнішнього огляду, вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ «Mitsubishi Grandis 2.0 Di-D 7-Sitzer (NA0W) р.н. [NUMBER] », після ДТП яке мало місце 11.08.2023, станом на момент ДТП, ймовірно будуть становити 37524,70 грн. Щодо вимог позивача до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша». Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до пункту 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції чинній на момент скоєння ДТП) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом частини першої статті 28 Закону\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції чинній на момент скоєння ДТП) шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно із\~статтею 30 Закону\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції чинній на момент скоєння ДТП) транспортний засіб\~вважається фізично\~знищеним,\~якщо його\~ремонт є\~технічно неможливим\~чи економічно\~необґрунтованим.\~Ремонт вважається\~економічно необґрунтованим,\~якщо передбачені\~згідно з\~звітом (актом)\~чи висновком\~про оцінку,\~виконаним оцінювачем\~або експертом\~відповідно до\~законодавства,\~витрати на\~відновлювальний ремонт\~транспортного засобу\~перевищують вартість\~транспортного засобу\~до дорожньо-транспортної\~пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у цивільній справі № 147/66/17 вказала на те, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV). Як уже зазначалось вище, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Перша», відповідно до полісу № 212246364. ПрАТ «СК «Перша» відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2024 у справі № 607/22317/23, згідно якої [PERSON] добровільно відшкодував потерпілим завдані збитки, тому у ПрАТ «СК «Перша» не виникає зобов`язання щодо виплати позивачу страхового відшкодування. Згідно із обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 12023211040001955 від 11.08.2023 потерпілими у кримінальному провадженні визнані лише особи, яким завдано тілесні ушкодження, а саме [PERSON] та [PERSON] . Цим же потерпілим [PERSON] відшкодував шкоду, що встановлено в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2024 у справі № 607/22317/23. Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди (ч.1 ст.55 КПК України). Проте, ні [PERSON] , як власник транспортного засобу Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] , ні [PERSON] , який керував цим транспортним засобом на момент ДТП, потерпілими у кримінальному провадженні № 12023211040001955 не визнавались. Згідно із обставинами вчинення кримінального правопорушення, внаслідок порушення водієм транспортного засобу АВ СПЛАВ C2AB06G07-4321, р.н. [NUMBER] , [PERSON] ПДР, останній допустив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] , який належить позивачу. Тобто дії [PERSON] перебувають у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та заподіянням її учасникам шкоди. Відповідно до ч.1 ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. (ч.1 ст.128 КПК України). Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. У постанові від 10.08.2021 у справі № 161/694/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав на таке. У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства. Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК України, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Таким чином, враховуючи, що протиправними діями відповідача [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду власнику транспортного засобу [PERSON] , кримінальне провадження закрито у зв`язку зі звільненням [PERSON] від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, позивач має право звернутися з даними вимогами в порядку цивільного судочинства, оскільки кримінальним правопорушенням їй завдано майнову шкоду. Представник ПрАТ «СК «Перша» посилається на те, що згідно ухвали про закриття кримінального провадження, [PERSON] відшкодував витрати на ремонт не одного транспортного засобу, а саме транспортних засобів, маючи на увазі, що одним з таких транспортних засобів є належний позивачу Mitsubishi Grandis, р.н. [NUMBER] . А позивач не довела, що відповідач [PERSON] не відшкодував ці витрати. Суд звертає увагу ПрАТ «СК «Перша» на те, що за встановлених у даній справі обставин, тягар доказування того, що страхова компанія звільнена від обов`язку в межах страхового ліміту відшкодувати потерпілому завдану шкоду, лежить саме на страховій компанії, а не на потерпілому. Проте, на підтвердження своїх доводів ПрАТ «СК «Перша» жодних доказів не надало, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, і також не спростував твердження позивача про не відшкодування їй заподіяної шкоди. У висновку експерта №43/24 від 18.04.2024 встановлено, що вартість відновлюваного ремонту КТЗ «Mitsubishi Grandis 2.0 Di-D 7-Sitzer (NA0W) р.н. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, перевищує ринкову вартість КТЗ до його пошкодження, і відповідно проводити повноцінне ремонтне відновлення досліджуваного автомобіля економічно не доцільно. Вартість КТЗ «Mitsubishi Grandis 2.0 Di-D 7-Sitzer (NA0W) р.н. [NUMBER] », без урахування отриманих пошкоджень у ДТП, яке мало місце 11.08.2023, станом на момент ДТП, приймається «С» = 297030,00 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Mitsubishi Grandis 2.0 Di-D 7-Sitzer (NA0W) р.н. [NUMBER] », після ДТП яке мало місце 11.08.2023, станом на момент ДТП, приймається рівною вартості автомобіля, тобто: «У» = «С» = 297030 грн. 00 коп. Висновки експерта не спростовані іншими належними та допустимими доказами. Відповідачі не скористались правом подати свій висновок судової експертизи, клопотання про призначення судової експертизи не подавали. Згідно полісу № 212246364 розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну, складає 160000 гривень на одного потерпілого, а франшиза становить 1500 грн. Відповідно до\~ст.\~12\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в\~редакції чинній\~на момент\~скоєння ДТП) страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про порушення відповідачем (страховиком) прав позивача, оскільки відповідач ПрАТ «СК «Перша» є страховиком винного в скоєнні ДТП відповідача [PERSON] і страхове відшкодування потерпілому позивачу від протиправних дій відповідача [PERSON] не виплатила. Беручи до уваги розмір заподіяної позивачу шкоди, встановлені у полісі розміри страхової суми за шкоду, заподіяну майну, і франшизи, позов в частині стягнення з ПрАТ «СК «Перша» на користь [PERSON] суми страхового відшкодування слід задовольнити частково, а саме у розмірі 158500 грн (максимальна страхова сума передбачена полісом 160000,00 грн. 1500,00 франшиза). Щодо стягнення пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3 % річних, суд керується таким. Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу\~кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами у даній справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки після настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 625 ЦК України. Відповідно до п.36.2 статті 36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених\~статтями 32\~та/або\~37\~цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Отже, вирішуючи питання про стягнення із страховика як пені, так і 3% річних та інфляційних, суду, зокрема, слід встановити чи відбулось прострочення страховиком виплати страхового відшкодування. Для вирішення цього питання необхідно встановити коли у страховика виникло зобов`язання виплатити страхове відшкодування. За обставин даної справи, дорожньо-транспортна пригода розглядалась в кримінальному провадженні. Тому, перебіг строку, передбаченого п.36.2 статті 36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний…) припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Отже, у даних спірних правовідносинах перебіг вищевказаного строку починається після того, як відповідачу (страховику) стало відомо про набрання ухвалою суду від 09.02.2024 про закриття кримінального провадження законної сили. Проте, в матеріалах справи відсутні належні докази того, коли відповідачу стало відомо про набрання ухвалою суду від 09.02.2024 про закриття кримінального провадження законної сили. Посилання відповідачем на дану ухвалу в листі на адресу позивача від 19.09.2024 не доводить цієї обставини, так як у тексті листа немає згадки про набрання ухвалою законної сили. У даній справі єдиним належним доказом того, коли відповідачу вперше стало відомо про набрання ухвалою суду про закриття кримінального провадження законної сили, а також про розмір заподіяної позивачу шкоди, є поштове повідомлення про вручення 20.08.2024 відповідачу ухвали про відкриття провадження у даній цивільній справі, копії позовної заяви та додатків до позовної заяви, серед яких була копія ухвали суду про закриття кримінального провадження із інформацією про дату набрання законної сили та копія висновку експерта. Проте, позовна вимога про стягнення пені, 3% річних та інфляційних розрахована позивачем за період з 20.02.2024 до 18.07.2024, тобто до дня звернення позивача із позовом до суду. За таких обставин, позивачем не доведено прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування. Також, суд звертає увагу на те, що згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, саме на вимогу кредитора. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач надала доказ того, що вона зверталась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування лише одного разу - 16.08.2023, коли розмір заподіяної позивачу шкоди не був відомий, а також не була встановлена вина [PERSON] у заподіянні цієї шкоди. Доказів інших звернень позивача до відповідача з вимогою виплатити страхове відшкодування в матеріалах справи немає. На цю заяву відповідач листом від 19.02.2024 відмовив у здійсненні страхового відшкодування. При цьому, станом на цей день ще не існувало висновку експерта про розмір заподіяної позивачу шкоди. За замовленням позивача 18.04.2024 судовий експерт склав висновок транспортно товарознавчої експертизи, яким визначено розмір заподіяної позивачу шкоди, а саме 297030 грн. Огляд пошкодженого транспортного засобу проводився експертом лише за участю замовника експертизи (власника авто). Здійснюючи розрахунок інфляційних втрат і 3% річних за період з 20.02.2024 до 18.07.2024, представник позивача керувався тим, що страховик порушив грошове зобов`язання із виплати страхового відшкодування в розмірі 160000 грн (максимальний розмір, передбачений полісом, так як розмір шкоди перевищує страховий ліміт). Проте, сторона позивача не надала докази того, що відповідачу ще до звернення позивача до суду 19.07.2024 було відомо про розмір заподіяної позивачу шкоди (зокрема про те, що цей розмір є більшим або дорівнює страховому ліміту). Відтак не було вимоги кредитора в розумінні ч. 2 статті 625 ЦК України. Тому, у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних слід відмовити. Клопотання представника позивача від 17.04.2025 про збільшення розміру позовних вимог (збільшений період, за який позивач розраховує пеню, інфляційні втрати і 3% річних) подане після постановлення 28.01.2025 ухвали про закриття підготовчого провадження, що суперечить п. 2 ч. 2 статті 49 ЦПК України, а тому таке клопотання відхилене судом. Щодо стягнення із відповідача [PERSON] матеріальної шкоди, що становить різницю між фактично завданою шкодою та належним розміром страхового відшкодування. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати покладається на особу, яка завдала шкоду, в загальному порядку. У постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18 (провадження №61-10773св20), Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. За приписами статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що ДТП відбулось з вини відповідача [PERSON] та між його діями та наслідками, що настали наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок, що встановлено ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.02.2024 у справі № 607/22317/23, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягало стягненню 138530,00 грн., що є різницею між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування (297030 грн. 158500 грн. = 138530,00 грн.). Однак, позивач просить стягнути із відповідача [PERSON] 137030,00 грн. Це диспозитивне право позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем [PERSON] прав позивача, позов до цього відповідача належним чином обґрунтований та його слід задовольнити у повному обсязі. За правилами\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач мала сплатила судовий збір у розмірі 1% від усіх позовних вимог майнового характеру. Позивачем сплачено 3298,85 грн судового збору. Розмір позовних вимог до відповідача ПрАТ «СК «Перша» 185855,36 грн (160000 + 18233,88 + 5654,27 + 1967,21). Розмір позовних вимог до відповідача [PERSON] 137030,00 грн. Всього позовні вимоги на суму 322885,36 грн. Отже, позивач мала сплатити судовий збір у розмірі 3228,85 грн. Надміру сплачений судовий збір 70 грн. Ймовірно позивач помилково врахувала до ціни позову вартість проведеної експертизи. Однак, витрати на проведення експертизи є судовими витратами та не включаються до ціни позову. Про повернення надміру сплаченого судового збору позивач вправі звернутись до суду із окремим клопотанням на підставі п. 1 ч. 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог до заявлених, з відповідача ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача слід стягнути 1585,00 грн. (158500,00 / 322885,36 х 3228,85); і з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1370,30 грн (137030,00 / 322885,36 х 3228,85) судового збору. Щодо витрат позивача на проведення експертизи. Згідно із статтею 133 ЦПК України витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи є витратами, пов`язаними із розглядом справи, та, відповідно, судовими витратами. Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи. У випадку подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. (статті 102, 106 ЦПК України). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи. Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права. На першій сторінці висновку експерта №43/24 від 18.04.2024 зазначено, що висновок виготовлений на замовлення позивача для подальшого подання до суду, експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України та підтвердив це своїм підписом. Висновок експерта відповідає вимогам статей 102, 106 ЦПК України. Відповідачі іншого висновку експерта суду не надали, не просили суд призначити експертизу. Судом врахований наданий позивачем висновок експерта як доказ, тому позивач має право на відшкодування витрат на проведення експертизи пропорційно до задоволених позовних вимог. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №43/24 від 04.04.2024, [PERSON] здійснено оплату за експертизу №43/24 в розмірі 7700,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться й витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведену при розподілі судового збору пропорційність задоволених позовних вимог до заявлених, з відповідача ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача слід стягнути 3779,82 грн. (158500,00 / 322885,36 х 7700); і з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 3267,82 грн. (137030,00 / 322885,36 х 7700) витрат, пов`язаних з проведенням експертизи. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України). Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом (додаткова постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22) зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини». Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц (провадження № 61-12700св22)). Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Представник позивача адвокат Молень Р.Б. просить стягнути з відповідачів на користь позивача 39706,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надано: договір про надання правничої допомоги №18/04 від 18.04.2024, укладений між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Молень, Багранюк та партнери»; тарифи на обчислення вартості послуг; акт від 17.03.2025 про надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №18/04 від 18.04.2024. Представник відповідача подала заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 15446,00 грн. В решті вважає ці витрати сторони позивача безпідставними та неспівмірними із складністю справи. Враховуючи положення ст.\~141\~ЦПК України та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, обсяг фактично наданих послуг, принцип співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір до 20000,00 грн., так як сама така сума буде обґрунтованою, розумною та співмірною із критеріями, передбаченими ч. 4 статті 137 ЦПК України. Враховуючи вищевикладену при розподілі судового збору пропорційність задоволених позовних вимог до заявлених, з відповідача ПрАТ «СК «Перша» на користь позивача належить стягнути 9817,73 грн. (158500,00 / 322885,36 х 20000); і з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 8487,84 грн. (137030,00 / 322885,36 х 20000) витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial