Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

10.04.2025 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітної плати батька, щомісячно і до 23 років або до закінчення донькою навчання. В обґрунтування позову зазначено, що з 16.07.2005 позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано. На даний час дочка [PERSON] навчається в Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця та є студенткою 1 курсу стоматологічного факультету денної форми навчання. Відповідач по справі аліментних зобов`язань не має, офіційно працевлаштований. У зв`язку з навчанням дочка [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька для освітнього процесу. Ухвалою судді від 28.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 19.05.2025. 15.05.2025 відповідачем по справі подано суду відзив на позовну заяву з викладом заперечень проти позову. Відповідачем у відзиві не заперечується факт необхідності надання дочці матеріальної допомоги у зв`язку з її навчанням, однак він просить суд визначити розмір частки від його заробітку (доходу) з урахуванням наявності на його утриманні двох дітей від іншого шлюбу, які перебувають на його утриманні. Розмір частки, з яким відповідач погоджується у відзиві не вказав. 19.05.2025 судовий розгляд справи відкладено до 03.06.2025 у зв`язку з наданням часу позивачці для реалізації права на подання відповіді на відзив та пояснень третьої особи. 03.06.2025 учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] просив розгляд справи провести без його участі, при ухваленні рішення врахувати обставини, зазначені у відзиві. Третя особа, [PERSON] просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового розгляду. У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши наявні в справі письмові докази, відзив на позовну заяву, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З наявної в матеріалах справи копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (№ 00043286626 від 25.01.2024) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, (а. с. 17). 02.07.2010 шлюб між сторона розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, Серія [NUMBER] від 02.07.2010 (а. с. 11). 23.12.2011 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копі\\ю свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER] від 23.12.2011 (а. с. 18). Відповідно до Довідки в.о. декана стоматологічного факультету, НМУ ім. О.О. Богомольця МОЗ України № 321 від 02.04.2025, [PERSON] навчається на 1 курсі стоматологічного факультету Національного медичного університету О.О. Богомольця, денної форми навчання. Термін закінчення університету 2029 року. Навчається за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб (а. с. 14). Статтею 199 Сімейного кодексу України, визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Згідно вказаної норми статті, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Приписами статті 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву надано суду наступні докази: 1) копію свідоцтва про шлюб, Серія [NUMBER] з якого вбачається, що відповідач 27.11.2010 зареєстрував шлюб з [PERSON] ; 2) копію свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] ; 3) копію свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , Серія [NUMBER] (а. с. 38 - 40). З довідки № 54/17/52-205 від 13.05.2025 вбачається, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований. Відповідач [PERSON] є офіційно працевлаштованим, має постійний заробіток, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дочки у зв`язку з її навчанням, однак у меншому розмірі ніж заявлено позивачкою. Так само судом встановлено та не спростовано позивачкою, що відповідач має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу. Щодо розміру аліментів, то суд враховує, що згідно статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від усіх видів його заробітку (доходу). Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, на його утриманні перебувають діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, зокрема й щодо можливості кожного із батьків надавати допомогу, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, таким чином частково задовольнивши позовні вимоги . При цьому, суд визначає кінцеву дату сплати аліментів відповідно до вимог частини 1 та частини 2 статті 199 Сімейного кодексу України, а саме до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або до припинення її навчання. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial