Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка, будучи спадкоємицею після смерті бабусі, частково оформила спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,45 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проте не може оформити право власності на зазначене домоволодіння, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представником позивача попередньо подано заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник \~Сатанівської селищної\~ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . [PERSON] , онука спадкодавиці, вступила у фактичне управління спадковим майном, частково оформила спадщину. З матеріалів витребуваної спадкової справи після смерті [PERSON] встановлено, що 26.11.2021 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,45 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа, який встановлює право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Батько позивачки та син спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] . При вирішені питання щодо правомірності набуття майна в порядку спадкування суд зазначає, що до застосування підлягають норми цивільного законодавства, що діяли на момент відкриття та прийняття спадщини, а саме - Цивільний Кодекс Української РСР в редакції 1963 року. В силу ч.2 ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є: онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, то він визнається таким, що прийняв спадщину. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). При цьому, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Чинне законодавство не встановлює обов`язку вводити в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики,\~є технічний паспорт на такий об`єкт. В технічному паспорті, виготовленому на ім`я [PERSON] зазначено рік забудови будинку 1949 рік. Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку домоволодіння знаходиться в задовільному стані та придатне для проживання. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] згідно записів в погосподарських книгах належав житловий будинок [ADDRESS] , однак за життя вона не скористалась своїм правом оформити право власності на цей будинок і зазначений будинок увійшов до складу спадщини, яку прийняла її онука [PERSON] .. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка оформити право власності на домоволодіння не може, оскільки спадкодавицею за життя не виготовлявся правовстановлюючий документ на нього, про що свідчать копія довідки КП ГМР «Городоцьке бюро технічної інвентаризації», постанова приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Шаповал Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09 квітня 2025 року, а тому її право підлягає захисту в судовому порядку. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved