Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] (далі - [PERSON] , заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання в місті Канів Черкаської області в період з 26.04.1986 по 12.05.1988 року та у період з 30.05.1990 по 31.12.1992 роки. В обґрунтування вимог заяви про встановлення факту проживання у визначеному місці, [PERSON] зазначає, що він народився [INFO] у місті Канів, Черкаської області. Зазначає, що [INFO] у віці 55 років та 2 місяців заявник звернувся до Канівського відділу обслуговування громадян № 8 ( сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області через Портал Пенсійного фонду України за призначенням пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796- XII. Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області 2.03.2025 прийнято рішення № 232850003828 про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку у зв`язку відсутністю підтвердження факту постійного проживання та роботи у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4-х років станом на 01.01.1993. Документи, що підтверджують факт проживання заявника у місті Каневі, Черкаської області за період з 26.04.1986 по 31.12.1992 року не менше 4 років не збереглися, будинок його батьків, у якому він проживав з ними, у зв`язку з будівництвом та реконструкцією центру міста був знесений, будинкова книжка з відмітками прописки мешканців у зв`язку зі знесенням будинку не збереглася. Батько заявника помер, а мати [PERSON] у 1996 році виїхала з Канева та проживає наразі у місті Миргород, Полтавської області. Встановлення факту проживання в м. Каневі Черкаської області в період з 26.04.1986 по 12.05.1988 року та з 30.05.1990 по 30.12.1992 року заявнику потрібно для того, щоб мати пільги відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.04.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, в порядку окремого провадження з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України. [PERSON] у судовому засіданні, заяву підтримав та просив її задовольнити, також зазначив, що встановлення даного факту йому необхідне для отримання пільг, а також оформлення пенсії за віком з урахуванням положень ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кожен окремо зазначили, що знають заявника з дитинства, є друзями та підтвердили той факт, що [PERSON] народився, навчався та проживав у м. Каневі. Також зазначили, що після повернення [PERSON] з армії він також досить тривалий час проживав та працював у Каневі. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області Леонова А.А. у судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» направила заяву про розгляд справи без її участі, за наявними матеріалами справи, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , згідно паспорта громадянина України (серія [NUMBER] ) народився в місті Каневі Черкаської області та на даний час має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 30.07.2010 (а.с.8-10). [PERSON] відповідно до посвідчення серії [NUMBER] (категорія4), дата видачі 21.12.1992, є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках (а.с.12). Відповідно до архівної довідки №53 від 18.03.20258 виданої Канівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №4 Канівської міської ради Черкаської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчався у середній школі №4 ім. Героя Радянського Союзу Х.В. Малика м. Канева Черкаської області з 01.09.1977 по 26.06.1987 та проживав за адресою: [ADDRESS] , на підставі запису в алфавітній книзі №3346 та у книзі обліку видачі бланків атестатів №35 (а.с. 19). З копії довідки №1666-01-18 виданої виконавчим комітетом Канівської міської ради Черкаської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 13.12.2000 по 08.12.2009, на підставі архіву органу реєстрації (а.с.20). Відповідно до довідки №596/05-20 від 29.03.2025 виданої УСЗН виконавчого комітету Канівської міської ради, вбачається, що [PERSON] , дійсно працював з 14.09.1987 по 12.05.1988 (згідно записів трудової книжки [NUMBER] ), на території м. Канева Черкаської області в Канівському заводі продтоварів. Відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 №106 м. Канів Черкаської області до 31.12.2014 було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.21). З копії трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] , вбачається, що відповідно до записів № 1-2 останній був прийнятий 14.09.1987 по 12.05.1988 працював у Канівському заводі продтоварів; відповідно до запису № 3 з 12.05.1988 по 23.05.1990 [PERSON] був призваний [INFO] на строкову службу до прикордонних військ; відповідно до записів №4-6 з 23.08.1990 по 14.08.1991 працював в Канівському електромеханічному заводі «Магніт»; відповідно до записів №7-8 з 01.01.1991 по 17.04.1992 працював покрівельником м`яких крівель 3-го розряду на тимчасовій роботу в МП «Труд»; відповідно до записів №9-10 з 04.08.1992 по 12.09.1994 працював на Канівському експерементальному заводі медтехніки і спеціального технологічного обладнання (а.с. 13-19). З копії військового квитка серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 12.05.1988 по 23.05.1990 роки був призваний на строкову службу (а.с. 22-26). Відповідно до п. 4 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пільги і компенсації 4 категорії мають особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років. Встановлення факту проживання в м. м. Каневі, Черкаської області в період з 26.04.1986 по 12.05.1988 року, з 30.05.1990 по 31.12.1992 року заявнику потрібно для того, щоб мати пільги відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною першою статті 15 ЦПК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження проживання на певній території України. За правилами статті 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» місто Канів, Черкаської області належить до зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4. Особи, які проживали або працювали у зоні посиленого радіоекологічного контролю, мають право на пільги і компенсації, встановлені законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років. Статтею 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 15 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Відповідно до статті 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частиною третьою статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 490/6057/19 зазначено, що «у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки». Повноваження суб`єктів владних повноважень визначені Конституцією та законами України. При здійсненні своїх владних управлінських функцій відповідно до законодавства вони діють на підставі та в межах наданих їм повноважень, у тому числі й щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Такі повноваження щодо встановлення того чи іншого факту мають бути чітко визначені у відповідних нормативно-правових актах. Встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідним суб`єктом владних повноважень виключає повноваження суду щодо встановлення такого факту в судовому порядку. Саме тому Велика Палата Верховного Суду у постановах від 08.11.2019 у справі № 161/853/19, від 18.12.2019 у справі № 370/2598/16-ц виснувала, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом. Оскільки факт проживання особи на певній території без наявності письмових документів не може бути встановлений у позасудовому порядку, адже жодний орган влади (суб`єкт владних повноважень) не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, то його встановлення можливе лише у судовому порядку в суді цивільної юрисдикції. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, зокрема зібраних письмових доказів, показань свідків, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними. Також судом враховується, що в іншому позасудовому порядку заявник не має можливості захистити свої права щодо встановлення факту його проживання в певному місці, оскільки документи, які могли б підтвердити вказаний саме через його вік на той момент - відсутні. Іншого способу, крім як у судовому порядку встановлення факту проживання на території міста Канева, для захисту [PERSON] його охоронюваного права - немає. З огляду на викладене, заява є такою, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено факт того, що заявник [PERSON] дійсно проживав в місті Каневі Черкаської області в період з 26.04.1986 по 12.05.1988 року, та з 30.05.1990по 31.12.1992 року. Вказаний факт має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення його особистих прав, а саме можливість скористатися правом на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно з підпунктом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На підставі викладеного,

Outcome: approved