Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

У липня 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить суд: -визнати за [PERSON] право на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] ; -зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради вчинити повний обсяг юридично значимих дій по приватизації (передачі у власність) квартири за адресою: [ADDRESS] за заявою на приватизацію квартири від 13.09.2023 року реєстраційний номер 302007-018782-108-01-2023 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що їй, 31.08.2000 року, виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради міста Дніпропетровська, було видано ордер на вселення у квартиру [ADDRESS] , який у визначений законом строк, було нею реалізовано. З метою приватизації вищезазначеної квартири, [PERSON] , 13.09.2023 року, звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою та відповідним пакетом документів, за результатами розгляду якої отримала лист №3/16-7424 про відмову в приватизації та повернення документів, у зв`язку із відсутністю засвідченої належним чином копії ордера. З огляду на те, що вищезазначена відмова є не законною, позивач вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем, Дніпровською міською радою, надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, останнім зазначено, що орган приватизації відмовив у розгляді заяви на підставі того, що заявниками не були надані всі необхідні документи у повному обсязі, а саме, не надано засвідчену належним чином копію ордера. Також, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2024 року у справі № 932/11063/23 було встановлено: «Відповідно до копії пакету документів, який було подано [PERSON] відповідачу з метою приватизації квартири, в ньому наявна копія ордера на житлове приміщення № 16 від 31.08.2000, виданого [PERSON] на право зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Вказана копія ордера містить відтиск печатки комунального підприємства «Жилсервіс-5» ДМР та підпис директора Файфер С.М. Згідно копії листа директора КП «Жилсервіс-5» ДМР Файфер С. від 07.02.2023 за № 41, ордер № 16 від 31.08.2000, виданий [PERSON] на зберіганні КП «Жилсервіс-5» відсутній і копія цього ордера директором підприємства не завірялась. Також зазначено, що директором підприємства не видавалась довідка від 27.01.2022 на ім`я [PERSON] про те, що до 2018 року КП «Жилсервіс-5» тимчасово виконувало функцію приватизації державного житлового фонду.». Отже існують об`єктивні сумніви щодо належності доданого до позову ордера. Крім того, зазначено, що заявлена вимога про зобов`язання прийняти відповідне рішення про приватизацію спрямована на втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. Позивачем надано відповідь на відзив, в якій наведено обґрунтування заперечень щодо доводів відповідача викладених у відзиві. Так зазначено, що позивач звернулась до директора КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР, з метою отримання копії ордера №16 від 31.08.2000 р. для подальшого його долучення до заяви на приватизацію житла. Однак, отримала відповідь, що даний ордер №16 від 31.08.2000 р. з невідомих причин відсутній на зберіганні у КП «ЖИЛСЕРВІС-5», у зв`язку з чим позивач змушена була звернутися до Управління архівних справ Дніпропетровської міської ради, з метою отримання відповідних документів, що підтверджують факт видачі [PERSON] ордеру на житлове приміщення квартиру [ADDRESS] . За результатами звернення [PERSON] . Управлінням архівної справи Дніпровської міської ради була надана відповідь №3/3-161 від 03.10.2022 р., яка містила належним чином засвідчену копію ордера №16 від 31.08.2000р., належним чином засвідчену копію витягу з рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська №450 від 21.07.2000 р. «Про затвердження протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі» та належним чином завірену копію Протоколу №7 засідань громадської комісії з житлових питань при Бабушкінському виконкомі від 18.07.2000 р. з документами до нього відносно квартири [ADDRESS] . На підставі зазначеного вище та враховуючи те, що чинним законодавством України не передбачений порядок видачі дублікату ордеру, позивачем до заяви про приватизацію квартири [ADDRESS] було долучено копію ордеру №16 від 31.08.2000 р. належним чином засвідчену компетентним органом, а саме Управлінням архівної справи Дніпровської міської ради, оскільки іншої установи або організації яка б повторно могла видати такий ордер на даний час не існує. Ухвалою від 25.07.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою від 17.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі. У судовому засіданні, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та надала пояснення аналогічні викладеним у ньому. У судовому засіданні представник відповідача та третьої особи заперечувала щодо заявлених позовних вимог та надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Дослідивши матеріали, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до копії листа директора Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради Файфер С. від 26.09.2023 за №3/16-7424, підставою у відмові надання адміністративної послуги стало не надання необхідних документів у повному обсязі, а саме, в поданому пакеті документів відсутня засвідчена належним чином копія ордера. Відповідно до копії ордера виданого виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради міста Дніпропетровська від 31.08.2000 року (ордер на житлове приміщення №16 серія №2), [PERSON] надано право на заняття житлового приміщення, квартири [ADDRESS] . На запит позивача Управлінням архівної справи Дніпровської міської ради надано архівний витяг з рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська від 21.07.2000 року № 450 «Про затвердження протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі», згідно якого [PERSON] надано однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно копії довідки №1524 про склад сім`ї та зареєстрованих осіб від 18.08.2023, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована тимчасово з 11.01.1999 року, постійно з 05.07.2001 року, що також підтверджується копією паспорта. Згідно ч.3 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, передбачено також ч.1 ст.345 ЦК України. Згідно ч.2 ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється, в тому числі, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю (стаття 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Частиною 5 статті 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», на органи приватизації покладено обов`язок дотримуватись виконання законодавства під час проведення приватизації громадянами житла. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (частина перша статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно ч.10 ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до пункту другого статті 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. З огляду на те, що матеріалами справи, зокрема копією ордера та витягом з\~рішення виконавчого\~комітету Бабушкінської\~районної ради\~м.\~Дніпропетровська від\~21.07.2000\~року №\~450,\~ підтверджено те, що [PERSON] правомірно вселилась та користується квартирою за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а єдиною підставою для відмови у розгляді заяви позивача стало не надання засвідченої належним\~чином копії\~ордера, рішення Департаменту житлового господарства ДМР оформлене у вигляді листа №3/16-4882, порушує її право на отримання житла у власність, а тому є незаконним. Щодо посилання відповідача на об`єктивні сумніви щодо відповідності доданого до позову ордера оригіналу, суд зазначає, що згідно п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, громадянин серед інших документів повинен подати копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку. Позивачем додано до позову копію ордера, однак відповідач ставить під сумнів його відповідність оригіналу. Разом з цим, відповідач не долучив до відзиву копію ордера додану позивачем до заяви про приватизацію та жодних доказів на підтвердження того, що додана копія ордеру не відповідає оригіналу не надав. При цьому суд зазначає, що згідно \~Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470, при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Тобто при вселенні в квартиру позивач повинна була здати ордер. Посилання відповідача на обставини встановлені рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2024 року у справі № 932/11063/23, суд вважає безпідставними, оскільки позивач не була учасником цієї справи, а додана до позовної заяви копія ордеру не містить підпису директора КП «Жилсервіс-5» ДМР Файфер С. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Оскільки орган приватизації вчиняє дії які по своїй суті перешкоджають у реалізації [PERSON] права на безоплатну приватизацію жилого приміщення, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради як органу приватизації державного житлового фонду вчинити дії направлені на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] . Про ефективність та належність визначеного позивачем способу захисту порушеного права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду шляхом зобов`язання вчинити дії щодо приватизації свідчать висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 183/2859/16 (провадження № 61-10997св18), від 19 червня 2019 року у справі № 338/347/16-ц (провадження № 61-24054св18), від 30 вересня 2020 року у справі № 754/6918/18 (провадження № 61-13774св19) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18, постанова ВС/КЦС від 08 червня 2022 року у справі № 202/3820/19). Що стосується позовних вимог про визнання права на приватизацію квартири, то суд виходить з наступного. З системного аналізу норм ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами, і лише вони визначають питання чи має громадянин права на приватизацію згідно наданого пакету документів. Суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла. Аналогічні правові позиції викладені в постанові ВСУ від 05.08.2019 року за № 761/28893/16-ц, в постанові ВП/ВС від 20 червня 2018 року у справі N 200/18858/16-ц (провадження N 14-165цс18). Позовні вимоги про визнання права на приватизацію квартири не є належним способом захисту прав позивача, оскільки суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла за вищенаведеними в рішенні нормами права, у зв`язку з чим дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial