Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 лютого 2024 року №4407123 в розмірі 167\~622 грн 61 коп. В обґрунтування позову вказував, що 21 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №4407123, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 22\~500 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором, на строк 360 днів. Вищевказаний кредитний договір було укладено в електронній формі. Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були надані шляхом безготівкового переказу на його картковий рахунок. ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач зобов`язання щодо повернення коштів не виконала, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість в розмірі 167\~622 грн 61 коп., з яких: 22\~499 грн 99 коп. заборгованість за тілом кредиту; 133\~872 грн 62 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 11\~250 грн 00 коп. заборгованість за штрафом. 14 листопада 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №14/11/2024, за умовами якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №4407123 від 21 лютого 2024 року. З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач в письмовій формі звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, однак заборгованість залишилася не погашеною, тому він просив стягнути її з відповідача у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданому до суду клопотанні просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 64). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи належно повідомлена за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку відповідно до п.\~2 ч.\~7 ст.\~128 ЦПК України та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. Причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду. Відзив на позовну заяву не направила (а.с. 58-59, 61). Згідно з ч.\~2 ст.\~191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. Відповідно до положень ст.ст.\~280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів та постановлено ухвалу суду від 02.06.2025 про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст.\~509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст.\~526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст.\~530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст.\~527 ЦК України. Відповідно до ст.\~1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.\~625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.\~1 ст.\~1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 21 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4407123, відповідно до пункту 1.2. якого кредитодавець зобов`язується на умовах строковості, зворотності, платності надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктами 1.2.-1.3. вищевказаного кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 22\~500 грн. Кредит надається строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону (п.\~9.7.1. Договору). Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «Лінеура Україна», клієнт [PERSON] , з якою укладено договір від 21 лютого 2024 року №4407123, ідентифікована товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор «51056» та «94262»; час відправки ідентифікатора позичальнику: 21 лютого 2024 року о 13:39:56; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: +380665266372 (а.с. 24). Відповідно до копії листа-повідомлення про успішне перерахування коштів від 14 листопада 2024 року №20241114-369 ТОВ «Лінеура Україна» 21.02.2024 о 13:45:19 перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] кредитні кошти згідно договору №4407123 в сумі 22\~500 грн (а.с. 25). Таким чином, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а остання отримала грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. Пунктом 5.1.3. вищезазначеного кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договором факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта, але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону про кредитування, що забезпечить доведення до відома споживача такого факту. Згідно з договором факторингу від 14 листопада 2024 року №14/11/2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і боржниками (а.с. 31-37). Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 14 листопада 2024 року №14/11/2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору від 21 лютого 2024 року №4407123, загальна сума заборгованості по якому становить 167\~622 грн 61 коп. Згідно зі ст.\~512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 лютого 2024 року №4407123, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасила, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати процентів, а також залишок по штрафах. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 21 лютого 2024 року №4407123 в розмірі 167\~622 грн 61 коп., з яких: 22\~499 грн 99 коп. заборгованість за тілом кредиту; 133\~872 грн 62 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 11\~250 грн 00 коп. заборгованість за штрафом, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідно до ст.\~141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. Відповідно до ч.\~1, п.\~1 ч.\~3 ст.\~133, ч.ч.\~1-3 ст.\~137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 ст.\~134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.\~8 ст.\~141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано договір про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01 березня 2024 року, витяг із замовлення №36 від 20 березня 2025 року, детальний опис наданих послуг від 24 березня 2025 року, рахунок на оплату №45 від 26 березня 2025 року (а.с. 42-43). Згідно зазначених позивачем у позовній заяві судових витрат, витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 7000 грн, які повністю підтверджені наданими належними доказами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 9000 грн.

Outcome: approved