Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

30 серпня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.06.2019 року в розмірі 274 367,66 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 10.06.2019 року підписав Заяву №б/н про приєднання до умов та правил надання послуг, на підставі якої відповідачу було надано кредитні кошти. Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору та перераховані кошти, а відповідач їх отримав. Але відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив та кошти згідно умов договору не повернув. А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, яка утворилась станом на 23.06.2024 року в розмірі: 242 574,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31 793,62 грн. - заборгованість за відсотками, а всього заборгованість становить 274 367,66 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив задовольнити її. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши представників сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено, що 10.06.2019 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір у вигляді Заяви про приєднання до умов та правил надання послуг. Після підписання заяви відповідачу була видана картка та надана можливість розпоряджатись кредитними коштами. В подальшому аналогічні заяви були підписані відповідачем 26.10.2021 року та 20.09.2022 року. За заявами сторонами було погоджено наступні умови кредитування: - тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; - строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; - процентна ставка 36,0% річних, оскільки згідно довідки, відповідачу було видано карту Master Card World Black Edition та Visa Signature. Дані заяви, що фактично є кредитним договором підписані [PERSON] , що підтверджує те, що він погодився на умови, викладені в заявах. Як вбачається з наданої позивачем банківської виписки по рахунку, Позичальник користувався кредитними коштами. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував факту отримання кредитних коштів та їх використання. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 23.06.2024 року становить: 242 574,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31 793,62 грн. - заборгованість за відсотками, а всього заборгованість становить 274 367,66 грн. Представник відповідача не спростував існування заборгованості у вказаному розмірі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача на користь позивача суми непогашеного тіла кредиту та процентів в загальному розмірі 274 367,66 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. В судовому засіданні представник відповідача просив розстрочити або відстрочити сплату заборгованості. Частина 1 статті 267 ЦПК України визначає, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Стаття 435 ЦПК України визначає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. З аналізу вказаної норми права вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. Відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав. Представник відповідача не надав суду доказів на існування обставин за яких суд міг відстрочити чи розстрочити виконання рішення суду, а тому судом відхилено клопотання представника відповідача про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved