Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

До суду через свого представника адвоката Шевченко А.В. звернувся [PERSON] із вказаним позовом. В позовній заяві зазначено, що через застосунок «ДІЯ» позивачу стало відомо, що відносно нього перебуває виконавче провадження № 63318118 з примусового виконання виконавчого напису № 690 виданого 29.09.2020 року та перебуває у приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мельник Романа Івановича на виконанні. Так, ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни 3 метою одержанні виконавчого напису № 690 від 29.09.2020 року про стягнення з мене надуманої суми заборгованість в розмірі 92165,11грн., (дев`яносто дві тисячі сто шістдесят п`ять гривень одинадцять копійок). На підставі даного виконавчого написв відкрито виконавче провадження № 63318118. Посилаючись на\~ЗУ «Про нотаріат»,\~Постанову КМУ від 29.06.1999 року № 1172, просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу та третім особам направлено копію позовної заяви та ухвалу суду про відкриття провадження в справі, у зв`язку із чим в матеріалах справи наявні поштові повідомлення про отримання зазначених документів. Визначений частиною третьою\~статті 279 ЦПК України\~строк для реалізації учасниками справ своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч.8 ст.178\~та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 29.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., було вчинено виконавчий напис № 690 про стягнення з [PERSON] \~ заборгованості за кредитним договором № 85#00017836016 від 14.01.2014 року укладеним з АТ «СБЕРБАНК» право вимоги за яким перейшло на підставі договору факторингу № 475/БД06-2/19 від 19.12.2019 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна». Стягнення заборгованості провадиться за період з 19.12.2019 року по 22.06.2020 року та становить 91\~665,11 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 30\~000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 61\~665,11 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київа Мельник Романа Івановича, від 27.06.2021 року № ВП 63318118 було прийнято до виконавчого провадження. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі\~ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014 року, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відтак, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 №23. Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 690 від 29.09.2020 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )». Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного виконавчого напису вимогам закону з підстав недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, що відповідає правовому висновку Верховного Суду, тому судом не надавалась оцінка іншим аргументам позовної заяви (п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України). Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач в силу статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнеий від сплати судового збору, а тому судовий збір у розмірі 1211,20 грн. відповідно до положень ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved