Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований він, відповідачка та треті особи. Свідоцтво про власності на дану квартиру не видавалось. Відповідачка не проживає у спірній квартирі з 1993 року, а відтак втратила право на проживання та користування квартирою, що за адресою: [ADDRESS] . Особистих речей відповідачки у квартирі не має. На підставі наведеного просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 22.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова, занесеною в протокол судового засідання від 21.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, аналогічно наведеним у позовній заяві. Просив такий задовольнити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідачка [PERSON] є його матір`ю, яка у 1993 році вийшла заміж та переїхала проживати до чоловіка в село Ялта Маріупольського району Донецької області, залишивши його з бабою і дідом. Ствердив, що більше 30 років його мати [PERSON] не проживає у спірній квартирі та що ніхто і ніколи не чинив їй перешкод у користуванні такою. Просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове не з`явилася, повідомлялася про місце, дату та час розгляд справи належним чином. Надіслала на адресу суду заяву, у якій позов визнала, зазначивши, що проживає на тимчасово окупованій території в Донецькій області, а тому просить виписати її з квартири за адресою: [ADDRESS] . Просила позов задовольнити. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове не з`явилися, повідомлялися про місце, дату та час розгляд справи належним чином. Надіслали на адресу суду заяви, у яких просили розглядати справу без їх участі та ствердили, що відповідачка не проживає та не користується квартирою, що за адресою: [ADDRESS] , вже близько 30 років. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно з довідкою №279 від 17.03.2025, виданою ЛКП «Левандівка», у квартирі, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані і проживають 6 осіб: внук [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №2/655 від 04.03.2025, виданої ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» [PERSON] про те, що згідно інвентаризаційних матеріалів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012 реєстрація квартири [ADDRESS] не відбувалась, інформацію про видачу права власності відсутня. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відсутні відомості про права на квартиру [ADDRESS] . З пояснень позивача та третьої особи [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є рідними братом та сестрою, що також підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до статті 65\~ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку. За змістом статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.10.2023 у справі № 759/21930/21 у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 12 січня 2021 року у справі № 344/7064/16-ц (провадження № 61-15204св20), від 02 грудні 2020 року у справі № 760/11141/19 (провадження № 61-23066св19), від 11 листопада 2020 року у справі № 619/40/17 (провадження № 61-10243св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 645/7374/18 (провадження № 61-10094св20). Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Указана правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц (провадження № 61-37646св18). Факт, що відповідачка не проживає у спірній квартирі понад шість місяців стверджується актами, складеним комісією ЛКП «Левандівка» №35 від 20.09.2024, №135 від 31.12.2024 та №35 від 17.03.2025, згідно з якими [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з 1993 року. Наведене також стверджується поясненнями сторін та третіх осіб. Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідач [PERSON] більше 30 років не користуються спірним житлом без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні таким їм ніхто і ніколи не чинив. Відтак, з аналізу наявних матеріалів справи слідує, що відповідачка не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, не надала суду відповідних доказів того, що позивач або інші особи, що проживають в даній квартирі чинили їй перешкоди в користуванні спірним житлом, та докази того, що вона цікавиться спірним житлом та несе витрати з утримання квартири за себе, а тому відповідачку, слід визнати такою, що втратила право користування житлом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Outcome: approved