Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову вказала, що 28.03.2009 року, між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 01.03.2023 року шлюб між ними розірвано, вирішено питання утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади позивач, відповідач та їх неповнолітня донька були зареєстровані за адресою - [ADDRESS] . Оскільки зазначений вище будинок, був зареєстрований на відповідача, останній після розірвання шлюбу, 30.03.2023 року звернувся до Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області та зняв з реєстраційного обліку позивача та почав вчиняти перешкоди щодо проживання в будинку позивачу та неповнолітній доньці, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися з даним позовом про поділ майна подружжя. В період шлюбу позивачем та відповідачем було набуто наступне майно: ?25.04.2009 року земельна ділянка кадастровий номер 322786101:01:006:0050, площею 0, 081 га, розташована на адресою: [ADDRESS] (оформлена на ім`я відповідача). Надалі вказана земельна ділянка була поділена на дві ділянки, а саме: -земельна ділянка кадастровий номер 3233786101:01:006:0132, площею 0,0509 га (рішенням Виконкому № 28 від 29.08.2019 року присвоєно адресу - [ADDRESS] ) оформлена на ім`я відповідача; -земельна ділянка кадастровий номер 3233786101:01:006:0133, площею 0,0297 га (рішенням Виконкому № 29 від 29.08.2019 року присвоєно адресу - [ADDRESS] ) - рішенням Виконкому № 27 присвоєно адресу - [ADDRESS] оформлена на ім`я відповідача; ?22.03.2019 року земельна ділянка кадастровий номер 3222786101:01:066:0134, площею 0,0417 га, розташована на адресою: [ADDRESS] - якій рішенням Виконкому № 27 присвоєно адресу Київська область, Макарівський район, с. Новосілки, вул. Дружби, 5-В - (оформлена на ім`я відповідача); ?18.06.2019 року житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 105.5 кв.м., житлова площа 56.8 кв.м., опис: житловий будинок літ. А, вигрібна яма І, хвіртка № 1, огорожа № 2, розташований на земельній ділянці 3233786101:01:006:0132, загальною площею 0,0509 га - оформлений на ім`я відповідача; ?18.06.2019 року житловий будинок [ADDRESS] , загальною 73.4 кв.м., житлова площа 25.4 кв.м., опис: житловий будинок літ. А, хвіртка № 1, огорожа № 2, розташований на земельній ділянці 3233786101:01:006:0133, загальною площею 0,0297 га - оформлений на ім`я відповідача. Придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам собою факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому статусу спільної сумісної власності подружжя. 25.04.2009 року відповідачем було відчужено продано квартиру [ADDRESS] , яка була придбана позивачем до шлюбу (13.01.1995 р.), а отже являлась її особистою власністю. Відповідно до Договору про наміри від 14.04.2009 року вартість вказаної квартири становила 45\~000 дол. США. В цей же день, 25.04.2009 року за вказані кошти була придбана земельна ділянка 3222786101:01:006:0050, площею 0,081 га, розташована на адресою: [ADDRESS] (яка пізніше поділена на дві ділянки) та розпочато будівництво двох будинків. Отже, позивач вважає, що земельна ділянка 3222786101:01:006:0050, площею 0,081 га, розташована на адресою: [ADDRESS] (яка пізніше поділена на дві ділянки) є її особистою власністю. Надалі, для завершення будівництва через брак коштів, позивач була вимушена звернутися до своєї матері [PERSON] за допомогою. Так остання, здійснила продаж своєї медалі, та гроші у розмірі 15 000 дол. США зарахувала на рахунок позивача, а отже вказані кошти є особистою власністю позивача. Будівництво вказаних вище будинків було завершено в 2019 році з урахуванням особистих коштів позивача та частково за кредитні кошти. Враховуючи вищевикладене, оскільки дві земельні ділянки, що придбані за її особисті грошові кошти та на яких розташовані два будинки, позивач вважає за доцільним розподілити майно подружжя наступним чином: визнати за позивачем право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3233786101:01:006:0132, площею 0,0509 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; визнати за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною 105.5 кв.м. інше майно в рівних частинах. Враховуючи викладене, позивач просила суд: припинити право власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на земельну ділянку кадастровий номер 3233786101:01:006:0132, площею 0,0509 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; припинити право власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на житловий будинок [ADDRESS] , загальною 105.5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта 1853838732227; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3233786101:01:006:0132, площею 0,0509 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною 105.5 кв. м. житлова площа 56.8, опис: житловий будинок літ. А, вигрібна яма І, хвіртка № 1, огорожа № 2, реєстраційний номер об`єкта 1853838732227; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3233786101:01:006:0133, площею 0,0297 га за адресою - [ADDRESS] , як на частку спільного майна подружжя; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 1/2 частину житлового будинок [ADDRESS] , загальною 73.4 кв.м., житлова площа 25.4 кв.м., опис: житловий будинок літ. А, хвіртка № 1, огорожа № 2, розташований на земельній ділянці 3233786101:01:006:0133, загальною площею 0.0297 га, реєстраційний номер об`єкта 1853805032227, як на частку спільного майна подружжя; визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3222786101:01:006:0134, площею 0,0417 га, розташована на адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20.04.2023 року позовну заяву [PERSON] \~прийнято до\~розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 18.07.2023 року провадження у даній справі зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, до припинення перебування відповідача, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Ухвалою суду\~від 08.01.2024\~року поновлено\~провадження у\~справі та\~продовжено розгляд\~справи у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~(виклику)\~сторін. Ухвалою суду від 24.01.2024 року розгляд даної справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання. 27.02.2024 року від відповідача в особі представника адвоката Глаголи Г.П. надійшов відзив, який враховуючи обґрунтування щодо поновлення строку, прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач заперечуючи позовні вимоги, просив: визнати право спільної сумісної власності подружжя та здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя в розмірі часток 1/2 за [PERSON] та [PERSON] на наступне нерухоме майно: земельну ділянку з кадастровим номером 3233786101:01:006:0132 площею 0,0509 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на наступне нерухоме майно: земельну ділянку з кадастровим номером 3233786101:01:006:0132 площею 0,0509 га та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку з кадастровим номером 3233786101:01:006:0133 площею 0,0297 га та зведений на ній будинок загальною площею 73,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . 11.03.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом та приєднана до матеріалів справи. У відповіді на відзив позивач заперечуючи викладені відповідачем у відзиві обставини, просила позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позові. Ухвалою суду від 21.08.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 10.10.2024 року. Ухвалою суду\~від 17.02.2025\~року відмовлено\~у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Правдивця С.М. про зупинення провадження у даній справі. Судовий розгляд справи призначався неодноразово, черговий раз на 04.06.2025 року. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові та при ухваленні рішення врахувати, що частина майна була придбана позивачкою за її особисті кошти. Також, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на неповнолітню дитину. Просили розділити майно таким чином, щоб не заважало сторонам у даному спорі. Припинити право власності відповідача на земельну ділянку та житловий будинок, усі судові витрати позивача покласти на відповідача. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.03.2009 року (а.с. 21 том 1). [INFO] у них народилася донька [PERSON] (а.с. 22 том 1). Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 01.03.2023 року у справі № 370/1830/22 шлюб між сторонами у справі розірвано, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] (а.с. 26-29 том 1). В період шлюбу позивачем та відповідачем було набуто наступне майно: ?25.04.2009 року земельна ділянка кадастровий номер 322786101:01:006:0050, площею 0, 081 га, розташована на адресою: [ADDRESS] (оформлена на ім`я відповідача) (а.с. 30-36 том 1). Надалі вказана земельна ділянка була поділена на дві ділянки, а саме: -земельна ділянка кадастровий номер 3233786101:01:006:0132, площею 0,0509 га (рішенням Виконкому № 28 від 29.08.2019 року присвоєно адресу - [ADDRESS] ) оформлена на ім`я відповідача (а.с. 47, 49 том 1); -земельна ділянка кадастровий номер 3233786101:01:006:0133, площею 0,0297 га (рішенням Виконкому № 29 від 29.08.2019 року присвоєно адресу - [ADDRESS] ) - рішенням Виконкому № 27 присвоєно адресу - [ADDRESS] оформлена на ім`я відповідача (а.с. 41-46, 50 том 1); ?22.03.2019 року земельна ділянка кадастровий номер 3222786101:01:066:0134, площею 0,0417 га, розташована на адресою: [ADDRESS] - якій рішенням Виконкому № 27 присвоєно адресу Київська область, Макарівський район, с. Новосілки, вул. Дружби, 5-В - (оформлена на ім`я відповідача) (а.с. 37-39, 51 том 1); ?18.06.2019 року житловий будинок [ADDRESS] , рік побудови 2019, загальною площею 105.5 кв.м., житлова площа 56.8 кв.м., опис: житловий будинок літ. А, вигрібна яма І, хвіртка № 1, огорожа № 2, розташований на земельній ділянці 3233786101:01:006:0132, загальною площею 0,0509 га - оформлений на ім`я відповідача (а.с. 52-58, 66, 68-69 том 1); ?18.06.2019 року житловий будинок [ADDRESS] , рік побудови 2019, загальною 73.4 кв.м., житлова площа 25.4 кв.м., опис: житловий будинок літ. А, хвіртка № 1, огорожа № 2, розташований на земельній ділянці 3233786101:01:006:0133, загальною площею 0,0297 га - оформлений на ім`я відповідача (а.с. 59-65, 67, 70-71 том 1). Згідно договору\~купівлі-продажу\~від 13.01.1995\~року позивач\~придбала квартиру\~ [ADDRESS] (а.с.\~81-82\~том 1). Вказана квартира була придбана позивачем до шлюбу (13.01.1995 р.), а отже являлась її особистою власністю. 25.04.2009 року вказану квартиру [ADDRESS] було відчужено (продано). Відповідно до Договору про наміри від 14.04.2009 року вартість вказаної квартири становила 45\~000 дол. США (а.с. 84-88 том 1). Як вказала позивач та що не спростував відповідач, в цей же день, 25.04.2009 року за вказані кошти була придбана земельна ділянка 3222786101:01:006:0050, площею 0,081 га, що розташована на адресою: [ADDRESS] (яка пізніше поділена на дві ділянки) та розпочато будівництво двох будинків. Отже, суд приймає доводи позивача про те, що земельна ділянка 3222786101:01:006:0050, площею 0,081 га, розташована на адресою: [ADDRESS] (яка пізніше поділена на дві ділянки) є її особистою власністю. Також, як вказала позивач та що не спростував відповідач, надалі, для завершення будівництва через брак коштів, позивач була вимушена звернутися до своєї матері [PERSON] за допомогою. Так остання, здійснила продаж своєї медалі, та гроші у розмірі 15 000 дол. США зарахувала на рахунок позивача (а.с. 89-92 том 1). Суд приймає доводи позивача про те, що вказані кошти є особистою власністю позивача. Будівництво вказаних вище будинків було завершено в 2019 році з урахуванням особистих коштів позивача та частково за кредитні кошти. Також на підтвердження вказаного позивач подала довідку про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 94 том 1). Згідно довідки від 30.03.2023 № 4/13.01-26 виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області, [PERSON] 30.03.2023 року знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] за заявою власника житла (а.с. 94 том 1). З даного приводу позивач зверталася до відділення поліції з відповідною заявою (а.с. 95 том 1). Також судом встановлено, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с. 131 том 1) та з 08.07.2023 року перебуває у ВЧ [NUMBER] , безпосередню участь у бойових діях у зоні бойових дій не бере (а.с. 174 том 1). Постановою державного виконавця від 06.04.2023 року відкрито виконавче провадження № 71486818 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їхньої неповнолітньої доньки (а.с. 157 том 1). Також матеріалами справи підтверджується факт, що відносно відповідача по відношенню до позивача встановлювався терміновий заборонний припис (а.с. 160 том 1), позивач зверталася до поліції з приводу психологічного тиску на доньку та перешкоджанню проживати у спільному житлі (а.с. 161-167 том 1). За фактом проживання позивача без реєстрації у спірному будинку складено акт від 07.12.2023 року (а.с. 168 том 1). Також позивач в інтересах доньки зверталася до Служби у справах дітей Боярської міської ради з метою провести профілактичну бесіду з відповідачем та вплинути на ситуацію у відносинах, що склалися між батьком та дитиною (а.с. 169-170 том 1). Згідно свідоцтва про зміну імені, 15.12.2023 року [PERSON] змінила ім`я [PERSON] (а.с. 197 том 1). Досліджуючи відзив відповідача та подані на його підтвердження докази суд зазначає наступне. Як зазначає відповідач у відзиві, позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку на якій знаходиться цей будинок з кадастровим номером 3233786101:01:006:0132, вмотивоване позивачем тим, що ця земельна ділянка та будинок були споруджені суто за кошти позивача отримані нею від продажу власної квартири в Києві. Однак, відповідач не погоджується з цим твердженням позивача, виходячи з наступних фактів. Так, земельна ділянки в 2009 році кадастровий номер 3222786101:01:006:0050, площею 0, 081 га, була придбана [PERSON] під час шлюбу та за спільні кошти подружжя [PERSON] . Про це свідчить і згода дружини [PERSON] на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, який вона була усвідомлена вчинено в інтересах сім`ї, а отже і за спільні кошти. Рішення про купівлю земельної ділянки та наступне будівництво там будинку, було прийнято після одруження [PERSON] та [PERSON] . Для цього було прийнято рішення продати однокімнатну квартиру [PERSON] , та трикімнатну квартиру [PERSON] , де він мав частку у спільній частковій власності разом з матір`ю [PERSON] та тіткою (сестра матері) [PERSON] . Після продажу квартир, подружжя мало намір купити земельну ділянку та побудувати два будинки. Один будинок для себе, а другий за спільною домовленістю для матері та тітки [PERSON] . Домовленість між [PERSON] та його матір`ю і тіткою була про те, що після продажу їх спільної трикімнатної квартири, гроші, які припадають на їх частку в спільній квартирі будуть витрачені на будівництво будинку для проживання оремо матері [PERSON] та тітки [PERSON] . Саме тому після продажу першої квартири [PERSON] , була куплена вищевказана земельна ділянка та оформлена на [PERSON] , і саме тому для її купівлі було прийнято рішення про її поділ на земельну ділянку з кадастровим номером 3233786101:01:006:0132 площею 0,0509 га для будівництва власного будинку [PERSON] та [PERSON] та земельну ділянку з кадастровим номером 3233786101:01:006:0133 площею 0,0297 га для будівництва будинку для [PERSON] та [PERSON] . Надалі на цих земельних ділянках було розпочато будівництво двох будинків для подружжя [PERSON] та [PERSON] та для матері і тітки відповідача. В жовтні 2009 року було продано трикімнатну квартиру [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , гроші були витрачені на будівництво обох будинків. Протягом 2010-2015 років відбувалося поступове зведення обох будинків. За кошти, які були зароблені подружжям під час шлюбу велося будівництво будинку для подружжя; за кошти від двох часток (матері та тітки [PERSON] ) проданої трьохкімнатної квартири в місті Києві будівництво будинку за адресою: [ADDRESS] . Оскільки, коштів на завершення будівництва, оздоблювальних робіт в будинку, меблів та решти необхідних для проживання речей не вистачало в подружжя, тому було прийнято рішення про виїзд [PERSON] до Польщі на роботу. З 2015 року після того, як [PERSON] виїхав до Польщі, він систематично надсилав гроші для продовження ремонтних робіт в обох будинках та для утримання сім`ї. Про результати ремонтних робіт та витрачені кошти надіслані чоловіком [PERSON] записувала у блокноті, де видно, що вона розділяє два будинки за назвами «Дом Димы» та «Дом мамы», що говорить про те, що вона знала та розуміла, що один з будинків не належить «де факто» її чоловіку. Протягом 2015-2022 років на земельній ділянці з кадастровим номером 3233786101:01:006:0132 було завершено будівництво та внутрішні ремонтні роботи в будинку загальною площею 105,5 кв. м., встановлена вся необхідна сантехніка та меблювання двох поверхів. Все це було зроблено за спільні кошти подружжя. Відповідач не визнає, заявлені позивачем твердження про те, що для закінчення ремонту були залучені особисті кошти позивача від продажу медалі її матері. На скільки відомо відповідачу ці кошти були надані матір`ю позивачки для покриття її особистих потреб. Також позивачка заявляє, що витратила їх на покриття ремонту їх будинку, однак це жодним чином не підтвердила. Окрім того не зрозуміло, на яких підставах мати передала ці кошти подарувала, позичила? Отже, ці кошти не можна вважати особистими коштами позивача. З урахуванням цих обставин відповідач вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером 3233786101:01:006:0132 та будинок за адресою [ADDRESS] має бути поділений в рівних частках між ним та [PERSON] . Що стосується вимоги, позивачки про визнання права власності на 1/2 земельної ділянки з кадастровим номером 3233786101:01:006:0133 площею 0,0297 га та зведений на ній будинок загальною площею 73,4 кв.м., відповідач також не погоджується. Та просить врахувати, що земельна ділянка і зведений на ній будинок були куплені на виконання домовленості укладеної між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] для проживання його матері та тітки. Наразі обидві жінки похилого віку не мають іншого нерухомого майна для проживання. Мають зареєстроване місце проживання за цією адресою за якою фактично проживають. Що стосується земельної ділянки з кадастровим номером 3222786101:01:006:0134 площею 0,0417 га, якраз вказана земельна ділянка придбана за особисті кошти [PERSON] , та не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. [INFO] помер [PERSON] - батько [PERSON] . Після його смерті [PERSON] , як єдиний спадкоємець успадкував після батька двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку в Київській області, Васильківський район, село Здорівка. Копії договорів купівлі-продажу не збереглися з урахуванням чого було зроблено адвокатські запити до 15-ї Київської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Соломатіної О.П. та Приватного нотаріуса Голяченко М.В. відповіді, будуть надані до суду одразу після отримання їх адвокатом. Це майно після набуття ним права власності було продано. Отримані від продажу успадкованого майна є особистою власністю [PERSON] . На ці кошти [PERSON] придбав 22.03.2019 року земельну ділянку з кадастровим номером 3222786101:01:006:0134 площею 0,0417 га розташовану за адресою: [ADDRESS] (рішенням виконкому №27 присвоєно адресу - [ADDRESS] ) було придбано [PERSON] за 22 000 гривень, які він отримав після продажу успадкованого ним майна. З врахуванням вищезазначеного, відповідач вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером 3222786101:01:006:0134 площею 0,0417 га перебуває у його приватній власності. [PERSON] не може претендувати на частку у володінні на цю ділянку, тому просив відмовити у визнанні сумісною власністю цю земельну ділянку. Посилаючись на ст. 57 СК України, відповідач вказав, що кошти одержані від продажу спадкового майна є особистою приватною власністю [PERSON] , які він витратив на придбання земельної ділянки з кадастровим номером 3222786101:01:006:0134 площею 0,0417 га, а отже ця земельна ділянка має бути виключна з загального обсягу спільно набутого майна, на неї не поширюються режим спільної сумісної власності подружжя. Відповідач вважає, що позивачем не було доведено той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером 3233786101:01:006:0132 площею 0,0509 га та побудований на ній будинок були придбані та побудовані на особисті кошти позивача, про які вона заявляє, а саме 100 000 гривень набуті нею від продажу квартири в 2009 році. Оскільки, ці кошти були витрачені позивачем на оплату власного автомобіля придбаного нею в кредит, ще до укладення шлюбу. На підтвердження викладених у відзиві обставин відповідачем подано наступні докази: копія договору купівлі-продажу квартири [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; копія довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; Інформаційна довідка № 366068988; Інформаційна довідка № 365811470; копія адвокатського запиту приватному нотаріусу Голяченко М.В.; копії адвокатського запиту приватному нотаріусу Соломатіній О.П.; копії адвокатського запиту до 15-ї Київської державної нотаріальної контори; записи по коштах витрачених на будинки (а.с. 207-223 том 1). Досліджуючи відповідь позивача на відзив та подані до неї докази суд зазначає наступне. У відповіді на відзив відповідача позивач вказала, що придбання земельної ділянки кадастровий номер 3222786101:01:006:0050 (станом на сьогодні кадастрові номери 3233786101:01:006:0132 та 3233786101:01:006:0133) та будівництва будинку за адресою [ADDRESS] здійснено за особисті кошти позивачки. Позивачка стверджує, що вищевказані об`єкти нерухомості були придбані за її особисті кошти, що підтверджується: 1. Договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 25.04.2009 року. 2. Договором купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3222786101:01:006:0050 від 25.04.2009 року. 3. Висновком будівельно-технічної експертизи. Для надання суду доказів, що позивачка отримавши грошові кошти від продажу власної квартири, звернулась до ТОВ «Експертно-дослідна служба України» про проведення будівельно-технічної експертизи та оформлення висновку експерта. На вирішення експерта були поставлені наступні питання: 1. Коли побудований будинок [ADDRESS] ? 2. Яка будівельна готовність будинка за адресою [ADDRESS] на 2009 р.? 3. Яка вартість будівельно-монтажних робіт при умові виконання їх у 2009 році? Позивачка звернулась із заявою про проведення будівельно-технічної експертизи після усних переговорів з відповідачем щодо можливих варіантів мирного врегулювання спору. Проте сторони не змогли дійти згоди по врегулюванню спору щодо поділу спільного майна. І щоб отримати та долучити до матеріалів справи докази, які підтверджують позовні вимоги, позивачкою було укладено договір б/н від 23.02.2024 року з ТОВ «Експертно-дослідна служба України» про проведення будівельно-технічної експертизи та оформлення висновку експерта. У зв`язку із тим, що станом на дату відповіді на відзив технічно-будівельна експертиза ще не завершена, але її результати мають значення для ухвалення рішення судом по цій справі, то висновок судового експерта буде наданий суду пізніше. Будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] на момент заселення в нього подружжя [PERSON] з новонародженою донькою у грудні 2009 року не був повністю завершений. Тому у 2016 році позивачка звернулась за допомогою до своєї матері [PERSON] . В свою чергу мати позивачки продала на аукціоні належні їй 7 золотих медалей (Олімпійська золота медаль 1976 року, Монреаль; золота медаль Чемпіонату Європи 1976 року, Франція; золота медаль 1975 року, Колумбія; золота медаль Чемпіонату Європи 1974 року, Італія; золота медаль Чемпіонату Європи 1972 року, Болгарія; золота медаль Чемпіонату Світу 1971 року, Бразилія; золота медаль Чемпіонату Європи серед юніорів 1969 року, Німеччина). Гроші від продажу вищевказаних нагород були перераховані на банківський рахунок позивачки та використані нею для завершення будівельних робіт будинку за адресою [ADDRESS] . Договір про продаж нагород з перекладом на українську додається до відповіді на відзив. У відзиві відповідач зазначає, що позивачка вела облік витрат на будівництво будинків по [ADDRESS] та [ADDRESS] , які нібито підтверджують домовленість про будівництво будинку «для мами» та будинку «для Діми». Проте Позивачка заперечує, що доданий до відзиву рукописний листок написаний нею. Крім того, жодних домовленостей про поділ вищевказаних будинків між відповідачем та його родичами не було. Жодних договорів в тому числі і в усній формі не укладалось. Доказів які це заперечують відповідач не надав. Також вказала, що блокноту з записами витрат до відзиву відповідачем не додано. Що стосується земельної ділянки з кадастровим номером 3222786101:01:006:0134, площею 0.0417 га, розташована за адресою Київська область, Макарівський р-н, с. Новосілки, то вона була придбана за спільні кошти подружжя. А грошові кошти, які відповідач отримав від продажу спадщини батька [PERSON] , він витратив на власні потреби такі як придбання майна на території Республіки Польщі, куди прийняв рішення виїхати одноосібно. У період з 2014 до 2022 року відповідач не брав участі у житті своєї родини, не допомагав матеріально та не приймав участі у завершенні будівництва спірних житлових будинків. Крім того, відповідач у заповіті подружжя від 25.04.2022 року власноручно засвідчив, що житловий будинок за номером [ADDRESS] є спільною власністю подружжя [PERSON] . Тобто належить в рівних частинах позивачці та відповідачу. Заповіт подружжя від 25.04.2022 року був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Олійник Л.Є. Складання такого заповіту подружжям [PERSON] у квітні 2022 року підтверджує відсутність будь-якої домовленості між ними, щодо поділу житлових будинків між відповідачем та його родичами ( [PERSON] та [PERSON] ). Позивачка в клопотанні про поновлення провадження у справі від 26.12.2023 року звертала увагу суду (з залученням підтверджуючих документів), що з осені 2022 року відповідач приїжджаючи у відпустку додому в село Новосілки, здійснював психологічне насилля над колишньою дружиною та спільною неповнолітньою дитиною. Так, відповідач постійно вчиняв та вчиняє психологічне насилля над колишньою дружиною [PERSON] (позивачкою) та неповнолітньою донькою [PERSON] , що проявлялося в погрозах позбавити їх житла, в діях щодо примусового зняття з зареєстрованого місця проживання, відключення газопостачання до будинку, позбавлення доньки її кімнати у будинку, тощо. У зв`язку із чим [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів (в тому числі і до сектору ювенальної превенції), до Служби у справах дітей Боярської міської ради Київської області. Ці дії відповідача негативним чином впливають на психічне та фізичне здоров`я неповнолітньої доньки [PERSON] . Дитина стала нервовою, погано спить, виникають проблеми у спілкуванні з однолітками, боїться людей у військовій формі, тощо. Крім того у зв`язку із відключенням газопостачання у будинку та блокуванням однієї з кімнат відповідачем в приміщенні трималася низька температура повітря, що призвело до хвороб дівчинки на фоні переохолодження. Після поновлення провадження у справі № 370/865/23 відповідач продовжував здійснювати тиск і на позивачку і на спільну неповнолітню дитину (погрози в телефонному режимі і у месенджерах). Ці дії відповідача призвели до погіршення психологічного стану дитини настільки, що позивачка була вимушена звертатись до лікаря. В результаті чого дівчинці було призначено лікування у лікаря-психіатра з подальшим призначенням прийому курсу антидепресантів. Згідно консультативного висновку від 06.03.2024 року [PERSON] був поставлений діагноз «неврастенія F48.0» та призначене лікування на наступні 30 днів. На підтвердження викладених у відповіді на відзив обставин, позивач подала наступні докази: копія заповіту подружжя від 25.04.2022 року; схема розташування майна подружжя [PERSON] ; копія Консультативного висновку від 06.03.2024 року; копія рецепту від 14.02.2024 року; переклад договору про продаж нагород [PERSON] ; копія договору про надання послуг від 23.02.2024 року; копія квитанції до платіжної інструкції від 28.02.2024 року; копія рахунку фактури 2302 від 23.02.2024 року (а.с. 4-16 том 2). Також на підтвердження свої обґрунтувань у відповіді на відзив подала копію висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 1098/04/2024 від 23.04.2024 року (а.с. 38-74 том 2), копію Консультативного висновку від 03.08.2024 року (а.с. 96 том 2). Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд керується також наступним. У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. У відповідності до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст.\~368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Засади шлюбу, а також правовідносини, які виникають із особистих немайнових та майнових прав та обов`язків подружжя, визначаються нормами СК України. При цьому, ст. 57 СК України визначає майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Статтею 60\~СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.\~61\~СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63\~СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.\~69\~СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.\~70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~року №11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові\~може бути\~надана лише\~за його\~згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~370\~ЦК України,\~майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У\~разі поділу\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними або\~законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Стаття 60 СК України\~містить норму про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Отже, на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. Придбане майно навіть під час перебування в шлюбі, але за особисті кошти одного з подружжя, не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою власністю. Лише факт придбання майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання цьому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що земельна ділянка 3222786101:01:006:0050, площею 0,081 га, розташована на адресою: [ADDRESS] (пізніше поділена на дві ділянки 3233786101:01:006:0132 та 3233786101:01:006:0133 ) придбана за її особисті кошти, тобто є її особистою власністю. Будівництво будинків на вказаних земельних ділянках було завершено в 2019 році з урахуванням особистих коштів позивача та частково за кредитні кошти. Відповідачем вказаного не спростовано. Натомість, відповідачем не доведено, що земельна ділянка, яка придбана в період шлюбу, кадастровий номер 3222786101:01:006:0134, площею 0,0417 га, розташована на адресою: [ADDRESS] , придбана за його особисті кошти. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доказів на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Дійшовши висновку про задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що позивачем доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 13\~420,00 грн. (а.с. 8 том 1) та витрати пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 29\~000,00 грн. (а.с. 13, 14 том 2).

Outcome: approved