Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" (адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, офіс 10) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.03.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] за допомогою мережі інтернет веб-сайту www. moneyveo.ua уклали кредитний договір № 739673430. \~ \~ \~ \~Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Заповненням анкети-заяви позивач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений про всі умови кредитного договору. Зазначено, що відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 20 000 грн на його банківську картку № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, строк дії якого продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишені без змін. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. 31.12.2021 року сторони уклали додаткову угоду № 27 та продовжили строк дії договору до 31.12.2022 року. 31.12.2022 року сторони уклали додаткову угоду № 31 та продовжили строк дії договору до 31.12.2023 року. 31.12.2023 року сторони уклали додаткову угоду № 32 та продовжили строк дії договору до 31.12.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 82 від 11.06.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 30 256,16 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК» Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. В подальшому 28.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 28/10/24/У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно реєстру боржників за договором факторингу № 28/10/24/У від 28.10.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 33 017,96 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не здійснювало нарахувань за кредитним договором. Оскільки, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на момент подання позовної заяви борг становить 33 017,96 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом\~16 245,98 грн., та заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 16 771,98 грн. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 28.10.2024 року - 12.11.2024 року. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, строк дії якого продовжено до 31.12.2020 року. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. 31.12.2021 року сторони уклали додаткову угоду № 27 та продовжили строк дії договору до 31.12.2022 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 158 від 02.11.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 36\~035,92 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК» Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. В подальшому ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 05/07/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 36\~035,92 грн., які не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Оскільки, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на момент подання позовної заяви борг становить 33 017,96 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 16 245,98 грн., та заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 16 771,98 грн. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 28.10.2024 року - 12.11.2024 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 017,96 грн., судовий збір в сумі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 6\~000 гривень. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2025 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.04.2025\~року від\~представника відповідача [PERSON] \~адвоката Кузьмінського\~О.О.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначає,\~що відступлення\~права вимоги\~може здійснюватись\~тільки відносно\~дійсної вимоги,\~що існувала\~на момент\~переходу цих\~прав.\~Правовідносини за\~кредитним договором\~№ 739673430\~виникли між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~відповідачем [PERSON] 03.03.2020 року, тобто пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Крім того, витяг з реєстру прав вимоги № 82, в якому зазначено відповідача, датується 11.06.2020 року, тобто майже через два роки після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до [PERSON] за зазначеним кредитним договором. Хоча чинне законодавство не забороняє віступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності на момент укладення договору факторингу. Вважає, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не мали права на подальше відступлення права вимоги, якою вони не володіли. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Також ним надано орієнтовний (попередній) розрахунок судових витрат, що складає 20 000 грн. 16.04.2025 року представник позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Тараненко А.І. надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що позивачем надані всі документи на підтвердження права вимоги до відповідача. Реєстри підписані та мають печатки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а також зазначена вся важлива інформація. Надані позивачем документ містять всі необхідні реквізити, підписи сторін та оформлені належним чином. Вважає, що позивач підтвердив факт переходу права вимоги , оскільки він виконав умови договору факторинг, надавши відповідні документи. Також зазначає, що не погоджується з вимогою відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки вартість виконаних робіт адвокатом необгрунтована, та є такою, що не відповідає критеріям обгрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України. 22.04.2025\~року представник\~відповідача [PERSON] \~ адвокат\~Кузьмінський О.О.\~надав заперечення\~(на\~відповідь на\~відзив)\~в якому\~зазначає,\~що позивачем\~не доведено\~факту переходу\~права вимоги\~до відповідача\~за кредитним\~договором від\~первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «Юніт Капітал». Просить в задоволенні позову відмовити. Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, адвокат Кузьмінський О.О. подав до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність та просив стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 03.03.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] за допомогою мережі інтернет веб-сайту www. moneyveo.ua уклали кредитний договір № 739673430. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Проелектронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора ZNN54D83. Зокрема, 03.03.2020 відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та підтвердив підписання договору. Відповідно до п. 4.7 Кредитного договору, визначається, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети в розмірі 20\~000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій відповідача, 03.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 20 000 грн. на його банківську карту № [NUMBER] , що, в свою чергу, є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідач використовував наданий кредит, однак своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов договору не повертав. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №739673430 від 03.03.2020, становить 33 017,96 грн., яка складається з наступного: 16\~245,98 грн. - заборгованість по кредиту; 16 771,98 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, строк дії якого продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишені без змін. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. 31.12.2021 року сторони уклали додаткову угоду № 27 та продовжили строк дії договору до 31.12.2022 року. 31.12.2022 року сторони уклали додаткову угоду № 31 та продовжили строк дії договору до 31.12.2023 року. 31.12.2023 року сторони уклали додаткову угоду № 32 та продовжили строк дії договору до 31.12.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 82 від 11.06.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 30 256,16 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК» Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. В подальшому 28.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 28/10/24/У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно реєстру боржників за договором факторингу № 28/10/24/У від 28.10.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 33 017,96 грн. Таким чином відповідач порушив зобов`язання, визначене в Кредитному договорі, що відповідно ст .611ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом. Згідно ст.ст .525, 526, 530ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому за змістом п.2.1 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» лише права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Тим самим не підлягає розширювальному тлумаченню зміст договору в частині набутих ТОВ «Таліон плюс» прав, які не можуть перевищувати право вимоги до відповідача, зазначене у реєстрі прав вимоги. Таким чином, після укладення вказаних вище договорів факторингу у спірних правовідносинах змінився кредитор і позивач ТОВ "Юніт Капітал" набув право вимоги до відповідача. Судом встановлено що відповідач, хоча здійснював часткове погашення кредиту та відсотків на загальну суму 12\~322,02 грн , тим не менш, не погасив заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі ні первісному кредитору, ні позивачу. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, оскільки позивачем підтверджено факт укладення відповідачем кредитного договору, отримання ним кредитних коштів у розмірі 20 000 грн, а також порядок і розмір нарахування заборгованості за тілом кредиту, який не сплачено боржником в обумовлені строки, в свою чергу відповідачем не спростовано розмір використаних кредитних коштів та заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку, що у цій частині позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16\~245,98 грн.. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом у розмірі 16\~771,98 грн, то суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за користування кредитом (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Суд вважає хибними твердження позивача про те, що відсотки за користування кредитом нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів. Такі твердження свідчать про помилкове розуміння позивачем правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 вказала, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив за договором від 03.03.2020 № 739673439 30 днів, тобто до 03.04.2020. Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, наданого позивачем ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", вбачається, що відсотки за період поза межами строку кредитування позикодавець нараховував саме як відсотки за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. Позивачем в позовній заяві зазначено, що будь-якої неустойки за кредитним договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу не нараховувалось. Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих [PERSON] процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України та, як наслідок, унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення заявлених позивачем процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, а саме 30 днів за вказаним вище кредитним договором. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності заявленого позивачем розміру заборгованості по відсотках за користування кредитом. Посилання позивача на додаткову угоду від 07.04.2020 року до договору № 739673430 від 03.03.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] не може слугувати підтвердженням нарахування відповідачу відсотків, постільки, як зазначалось вище, нарахування відсотків можливо лише в межах строку, зазначеного в договорі. Враховуючи вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення відсотків за користування кредитом підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за кредитним договором №739673430 від 03.03.2020 у вигляді відсотків за користування кредитом у розмірі 2880 грн. ( 20\~000 х 0,48% х 30 днів). Враховуючи, що відповідачем за весь період користування коштами сплачено відсотків в сумі 8\~568,08, тобто сума переплати становить 5\~688,08 грн, тому суд вважає здійснити розрахунок таким чином : 16\~245,98 5\~688,08 грн = 10\~557,98 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача. За таких обставин позов слід задовольнити частково. Щодо розподілу судових витрат у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов `язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати (зокрема, витрати на професійну правничу допомогу), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем ТОВ "Юніт Капітал" було сплачено через Електронний суд за подання позову до суду судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору 774,59 грн, що відповідає пропорційно задоволеним вимогам позивача. Позивачем, на виконання вимог ст. 137 ЦПК України заявлено вимогу про стягнення з відповідача користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. У відповідності до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частини 2 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Суд виходить з того, що виконання адвокатом вказаних робіт за договорами про надання правничої допомоги здійснювалось для забезпечення ефективного здійснення процесуальних прав відповідача. Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. \~ \~ \~ \~При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. \~ \~ \~ \~У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). \~ \~ \~ \~У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). \~ \~ \~ \~Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). \~ \~ \~ \~Проаналізувавши договір про надання правничої допомоги адвокатом №30132024-02 від 30.10.2024, додаткову угоду № 6, акт прийому-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, беручи до уваги, що позов позивача задоволено частково, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу в сумі 1918,58 грн. Відповідачем також заявлено вимогу про стягнення з позивача на його користь понесені витрати на надання йому правничої допомоги в сумі 20\~000 гривень. Адвокатом подано до суду договір про надання правничої допомоги та акт приймання-передачі наданих послуг від 10.06.2025 року. Проаналізувавши договір про надання правничої допомоги адвокатом, акт прийому-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених відповідачем витрат, враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, беручи до уваги, що позов позивача задоволено частково на 31,9%, та наявність заперечень позивача щодо суми витрат, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу в сумі 4 000 грн.

Outcome: approved