Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 07.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачкою було укладено кредитний договір №2002489 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). За умовами якого відповідачка отримала споживчий кредит в розмірі 2000,00 грн.. Процентна ставка - 1,90 % на день. Строк кредиту 10 днів. 24.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001 . Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка припинила здійснення платежів для погашення кредитної заборгованості в результаті чого заборгованість основного боргу станом на 13.01.2025 становить 5800,00 грн., з яких 2000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, сума простроченої заборгованості за процентами 3800,00 грн.. Відповідачка добровільно борг не погашає, тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідачки наявну заборгованість за кредитним договором №2002489 від 07.06.2021 року, а також судові витрати. Ухвалою судді від 27.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача адвокат Долинка О.А. в судове засідання подав заяву про розгляд справи у їх відсутності та подав клопотання про зменшення витрат на надання професійної правничої допомоги до 2000,00 грн., мотивуючи тим, що заявлені витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 10500,00 грн. не відповідають критеріям розумності, обґрунтованості і спів розмірності так як вдвічі перевищують ціну позову. Заперечень щодо стягнення суми заборгованості не подавав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.\~ більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно достатті 628\~ЦК України зміст\~договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першоюстатті 638\~ЦК України договір\~є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як встановлено в судовому засіданні, 07.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачкою було укладено кредитний договір №2002489 про надання коштів на умовах споживчого кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). За умовами якого відповідачка отримала споживчий кредит в розмірі 2000,00 грн.. Процентна ставка - 1,90 % на день. Строк кредиту 10 днів. 24.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» укладено договір факторингу №02-24122001. Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] по кредитному договору №2002489 від 07.06.2021 становить 5800,00 грн., з яких 2000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, сума простроченої заборгованості за процентами 3800,00 грн.. Відповідно до ст.1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У той самий час, згідно із ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст.\~611\~ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, враховуючи положення вказаних норм, ТОВ «Фінансова Компанія\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачкою . Оскільки всупереч\~наведеним нормам\~закону та\~умовам спірного\~договору відповідачка\~не виконала\~свої зобов`язання\~щодо погашення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№2002489\~від 07.06.2021 у\~встановлений ним\~строк,\~обґрунтованих заперечень\~щодо наявної\~заборгованості не\~подавала,\~суд приходить\~до висновку,\~що \~позовні вимоги\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№2002489\~від 07.06.2021 в\~сумі 5800,00 грн. підлягають до задоволення. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати позивача складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 2422,40 гривні. Відповідно до\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів справи\~ вбачається, що позивач уклав договір про надання правової допомоги Б/Н від 29.12.2023. Позивач вказав, що в подальшому очікує понести витрати на правову допомогу в розмірі 12922,40 грн.. Відповідно до ч. 1 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст.\~137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6 ст.\~137\~ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, складності справи, що справа розглядалася за правила спрощеного позовного провадження, враховуючи розмір позовних вимог, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, застосувавши критерії розумності та співмірності, приходить до висновку про наявність правових підстав, передбачених ч.5 ст.137\~ЦПК України для зменшення їх розміру та стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2500,00 грн. витрат за надання правничої допомоги та 2422,40 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 512-514,517,1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial