Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Позивач, через свого представника адвоката Лобач Н.І., звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з січня 2018 року по грудень 2020 року в сумі 80136,33 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка 07 серпня 2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . У відповідності до рішення Карлівського районного суду від 02 травня 2018 року справа №531/67/18 шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу у них народилися діти [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». На сьогоднішній день діти проживають з позивачкою вони повністю знаходяться на її утриманні, батько аліменти не сплачує, здоров`ям дітей їх вихованням та життям не цікавиться. Жодного разу, починаючи з жовтня 2017 року до дітей не приїздив, не вітав з святами, з Днем народження, не телефонував. На сьогодні контакту з відповідачем не має, він фактично самоусунувся від виховання дітей не цікавиться їх життям взагалі. Батько не бере участі в житті дітей. На комісії щодо розгляду заяви про доцільність позбавлення батьківських прав, відповідач, щодо позбавлення батьківських прав не заперечував, але заяву не подав. Позивач вважає, що вказане свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківський обов`язків по вихованню дітей, тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Крім того, у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України: у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За розрахунками позивача, відповідач має сплатити на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в вперіод з січня 2018 року по грудень 2020 року в сумі 80136,33 грн. Позивачка до суду не з`явилася. [PERSON] та її представником було надано письмові заяви, у яких позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, справу просили розглянути без їхньої участі. У заяві позивачки зазначається, що вона не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов від відповідача до суду не надходили. Представник третьої особи також не з`явився до суду, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено у встановленому законом порядку. Про причину наявки суд не повідомлено. З урахуванням зазначеного, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про їх народження (а.с.38,39). У відповідності до рішення Карлівського районного суду від 02 травня 2018 року справа №531/67/18 шлюб між сторонами було розірвано (а.с.36-37). 03.06.2023 позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно інформації наданої Опорним закладом «Ланнівський ліцей», де навчається [PERSON] (а.с.33), дочка проживає з матір`ю, яка самостійно виховує дитину. Мати постійно відвідує заклад, бере участь у класних заходах, активний член батьківського комітету. Батько [PERSON] жодного разу не відвідав заклад, не спілкувався з класним керівником чи адміністрацією, з сім`єю не проживає. Згідно інформації наданої Опорним закладом «Ланнівський ліцей», де навчається [PERSON] (а.с.30), син проживає з матір`ю, яка самостійно виховує дитину. Мати постійно відвідує заклад, бере участь у класних заходах, активний член батьківського комітету. Батько [PERSON] жодного разу не відвідав заклад, не спілкувався з класним керівником чи адміністрацією, з сім`єю не проживає. До матеріалів справи також додано характарестики на [PERSON] учня 8-Б класу та на [PERSON] ученицю 7-А класу (а.с.31,32). Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із роз`ясненнями, що містять п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач до суду не з`явився, не надав відзив на позов чи письмові пояснення, де б вбачалася його незгода з позовними вимогами щодо позбавлення його батьківських прав відносно дітей. Рішенням ВК Ланнівської сіьської ради від 12.01.2024 №07 «Про затвердження висновку служби у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав» затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.20-22). Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування і вважає його достатньо обґрунтованим та зробленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи, з життя дітей і відповідача, акцентуванні уваги на невиконанні відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки та сина та ухиленні від виконання таких обов`язків. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та мається достатньо підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно них. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, відповідачка зобов`язанаий сплачувати аліменти на утримання дітей. Разом з тим, згідно наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.04.2024 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] складає 255 256,24 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Позивачем проведено розрахунок пені за період з січня 2018 по грудень 2020 року. Враховуючи положення ч.4 ст.264 ЦПК України, де визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки суму пені в межах заявлених позовних вимог за вказаний позивачем період у загальному розмірі 80136,33 грн. Тож, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. З урахуванням положення ст.141 ЦПК України, з відповідача, на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.164, 180,182,191,196 СК України,

Outcome: approved