Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

у грудні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завдатку у подвійному розмірі в сумі 46\~980 грн., що еквівалентно по курсу НБУ станом на 17.12.2019 2000 доларам США та судових витрати у справі. В обґрунтування позову вказала, що вона переїхала із рідного міста Донецьк у Яворівський район у зв`язку із незаконним захопленням території України, розпочавши пошук житла для своєї сім`ї з метою придбання. Скориставшись допомогою маклера, позивач знайшла квартиру [ADDRESS] , яку продавала [PERSON] . Власником квартири був син відповідача [PERSON] . Після огляду квартири, сторони дійшли згоди щодо укладення договору купівлі-продажу та відповідно погодили ціну. З метою гарантії намірів, позивачем було передано в якості завдатку 1 000 дол. США. Також [PERSON] цікавилася місцем перебування власника квартири, оскільки [PERSON] діяла на підставі довіреності, який як виявилося був у полоні. Однак, з метою належного оформлення договору, враховуючи отриману інформацію, позивач вирішила ретельно оглянути документи та нею було встановлено, що фотографія в паспорті [PERSON] вклеєна без належного відбитку печатки на фотокартці. Прибувши до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу, позивачу стало відомо, що даний документ не потрібен, оскільки є довіреність. Така ситуація змусила насторожитися позивача, а тому вона мала намір викликати поліцію для з`ясування даної обставини, на що відповідач з документами вийшла від нотаріуса та повідомила про відмову від укладення договору купівлі-продажу. Тож позивач відразу почала вимагала повернення завдатку, який отримала відповідач, однак остання при собі даних коштів не мала. Вони домовилися про те, що [PERSON] поверне кошти наступного дня, однак вона відверто почала ігнорувати позивачку, з приводу чого позивач зверталася до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, однак розпочате досудове розслідування було закрите. На підставі викладеного позивач вважає, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 571 ЦК України, відповідач зобов`язана повернути їй завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку. Справа поступила у провадження судді Карпин І.М. Ухвалою судді від 22.01.2020 провадження в справі відкрито та призначено засідання. 30.04.2020 представник відповідача авокат Пащук А.І. подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказав, що стороною відповідача визнається ця обставина, що між сторонами по справі було укладено договір, згідно якого відповідач отримала 1000 дол.США завдатку та те, що 16.03.2017 мав бути укладений договір купівлі-продажу квартири. Проте звернув увагу суду, що саме позивач відмовилась укладати договір купівлі-продажу за надуманими причинами. Зауважив, що 16.03.2017 квартира не перебувала ні в арешті, ні в заставі, тобто не було жодних обтяжень та могла бути продана позивачу, крім того у відповідача були повноваження на продаж квартири. Оскільки саме із вини позивача не було виконані умови договору, а тому відсутні підстави для повернення завдатку. Просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати на правову допомогу в сумі 10000,0 грн. За клопотанням сторони відповідача, ухвалою суду від 26.02.2021\~справу передано на розгляд Сокальському районному суду Львівської області, за територіальною юрисдикцією за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Однак, ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08.04.2021 справу передано на розгляд Яворівського районного суду Львівської області. 26.07.2021 ухвалою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката Пащука А.С. на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 08.04.2021 повернуто апелянту. Тож ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Карпин І.М. від 26.08.2021 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. Також ухвалою Львівського апеляційного суду від 15.11.2021 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 08.04.2021. У зв`язку із припиненням судді Яворівського районного суду Львівської області Карпин І.М. здійснення повноважень судді по відправленню правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді, відповідно до розпорядження керівника апарату №773 від 03.12.2021 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~ було розподілено та передано на розгляд судді Колтуну Ю.М. 04.01.2022\~суддею винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~її представник\~адвокат Тимощук\~О.І.\~надіслав до\~суду заяву\~про проведення\~судового засідання\~у справі\~про стягення\~суми завдатку\~без участі\~сторони позивача,\~де вказав, що заявлені вимоги підтримує. Відповідач та її представник в судове засідання повторно не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Причину неявки суд не повідомлено. Судові засідання неодноразово відкладались. З урахуванням ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторони відповідача. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5\~статті 268 ЦПК України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Зважаючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5\~ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування тощо. Судом встановлено, що [PERSON] мала намір придбати нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , що не заперечується відповідачем. Як свідчить копія розписки від 10.09.2017, [PERSON] отримала від [PERSON] завдаток в сумі 1000 доларів США. За зміст розписки основний договір купівлі продажу мав бути укладений 16.03.2023. Вказану розписку сторони засвідчили власноруч поставленими підписами. Довіреністю від 23.06.2014, що була посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якібчук О.Б. за реєстровим № 476, [PERSON] уповноважив [PERSON] з поміж іншого користуватися та розпоряджатися належним йому майном, укладати передбачені законом правочини, купувати, продавати, приймати в дар, обмінуваити, передавати в іпотеку нерухоме та рухоме майно. Так, договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладено не було, в обумовлений сторонами строк, відповідач отримані грошові кошти позивачці не повернула, що встановлено поясненнями позивача, викладеними у змісті позову, та не спростовано відповідачем. Також, зі змісту постанови старшого слідчого СВ Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Корабель К.С. від 05.10.2018, якою кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 1201814035000698 від 06.06.2018 закрито у зв`язку із відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, убачається, що [PERSON] під час укладання угоди добровільно надала кошти в якості завдатку. Згідно з офіційного курсу НБУ станом на 17.12.2019, офіційний курс гривні щодо іноземної валюти, встановлений НБУ складав 23,4903 за 1 долар США. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Стаття 570 ЦК України передбачає, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Частина 1 ст.571 ЦК України передбачає, що якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. При цьому згідно зі ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Тобто купівля-продаж нерухомого майна передбачає укладення договору в письмовій формі. В даному випадку договір купівлі-продажу нерухомого майна між [PERSON] та [PERSON] укладено не було, натомість вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому. Жодних попередніх договорів з приводу купівлі-продажу нерухомого майна не укладали, спосіб забезпечення зобов`язання у вигляді завдатку, його суми, між собою не узгоджували. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23.07.2018 по справі №\~461/5297/16-ц правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 року у справі №711/5065/15-ц зробив наступні висновки про те, що сума, яка названа в розписках завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме: не укладено договору купівлі-продажу, на виконання якого передано кошти. Окрім того, суд дійшов висновку, що аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. У постанові від 04.08.2021 по справі №\~640/17086/18\~Верховний Суд висловив позицію, відповідно до якої ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції, якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається власникові. Оскільки між [PERSON] та [PERSON] не було укладено жодного письмового договору купівлі-продажу нерухомого майна з умовою його забезпечення завдатком в розмірі 1000 доларів США, а тому передана [PERSON] сума коштів є авансом та підлягає поверненню. Отже, у разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку, як способу виконання зобов`язання, може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов`язання випливає із договору, укладеного сторонами. Посилання представника відповідача на те, що саме з вини позивача сторони не уклали договір купівлі-продажу квартири, а тому позивач втратив право вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. У свою чергу відповідач не може бути зобов`язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків. Також у цьому випадку не застосовуються положення ст. 625 ЦК України, оскільки між сторонами було відсутнє грошове зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 23490,0 грн, у зв`язку з чим даний позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає, що оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то і судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 384,2 грн. Представник відповідача в поданому відзиві просив стягнути на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Проте на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником відповідача доказів не додано, тому вказані витрати розподілу/стягненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial