Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивачі звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , які він успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проте спадщину не оформив. Вказане спадкове майно позивачі (дружина та діти) успадкували відповідно до вимог ст.. 1268 ЦК України, оскільки були зареєстровані та проживали разом зі спадкодавцем за однією адресою та відповідно є спадкоємцями за законом, проте у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, не можуть нотаріально оформити спадщину. У зв`язку з цим звернулися до суду з вказаним позовом. Просять суд\~встановити факт\~родинних відносин,\~належності вказаного\~спадкового майну\~спадкодавцю та визнати за ними право власності на вказане спадкове майно по 1/3 частині кожному. Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представником відповідача подано заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 12.03.2021, видане виконавчим комітетом Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 2 від 12.03.2021 року), який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] , були зареєстровані його дружина [PERSON] , його син [PERSON] та донька [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з: літ.\~А1\~-\~житловий будинок,\~загальною площею\~105,3\~кв.\~м та\~житловою площею\~30,9\~кв.\~м;\~літ.\~Б1\~ літня\~кухня;\~літ.\~В1\~-\~гараж;\~літ.\~Г \~вбиральня;\~№ 1-5,\~І -\~надвірні споруди, та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з: літ. А1 - житловий будинок, загальною площею 83,5 кв. м та житловою площею 28,2 кв. м; літ. Б літня кухня; літ. В - альтанка; літ. Г вбиральня; № 1-2 - надвірні споруди. Вказане майно він успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проте спадщину не оформив. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.10.1966 Каменською сільською радою Татарбунарського району Одеської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , матір`ю записана [PERSON] , актовий запис №57 від 24.10.1966. Під час отримання паспорту [PERSON] , в ньому було зроблено помилку, яка полягає у неправильному перекладі на українську мову та записі його прізвища, а саме: замість вірного « [PERSON] » невірно вказано « [PERSON] ». [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя побудувала за адресою [ADDRESS] , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: літ. А1 - житловий будинок, загальною площею 105,3 кв. м та житловою площею 30,9 кв. м; літ. Б1 літня кухня; літ. В1 - гараж; літ. Г вбиральня; № 1-5, І - надвірні споруди та за адресою [ADDRESS] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: літ. А1 - житловий будинок, загальною площею 83,5 кв. м та житловою площею 28,2 кв. м; літ. Б літня кухня; літ. В - альтанка; літ. Г вбиральня; № 1-2 - надвірні споруди. Згідно виписки з рішення Вилківської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області № 93-XXI-XIV від 29.12.1993 [PERSON] було передано земельну ділянку за адресою [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до архівного витягу рішення виконкому Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області від 31.08.2000 № 108 [PERSON] було передано земельну ділянку у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки від 14.02.2025 № 112, виданої КП Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Шлюб [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 17.02.1993, що підтверджується свідоцтвом про уладення шлюбу, виданого виконкомом Вилківської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області, актовий запис № 13 від 17.02.1993. Таким чином позивач [PERSON] є дружиною померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.12.1993 виконкомом Вилківської міської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №128 від 10.12.1993. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.06.2005 виконкомом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №36 від 13.06.2005. Отже, Позивачі [PERSON] та [PERSON] є сином та донькою померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до довідки Вилківської міської ради від 12.05.2025 №1469/01-26, позивачі на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживали разом з ним за однією адресою. Оформити спадщину в нотаріальному порядку позивачі не можуть через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Також, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п.3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Слід зазначити, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Відповідно до частини другої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з\~частиною третьою\~статті 3\~зазначеного Закону\~речові права\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяження,\~що виникли\~до 1\~січня 2013\~року,\~визнаються дійсними\~за наявності\~однієї з\~таких умов: 1)\~реєстрація таких\~прав була\~проведена відповідно\~до законодавства,\~що діяло\~на момент\~їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Оцінюючи підстави виникнення права власності на новостворене майно суд враховує, що правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року, а не нормами ЦК України від 16 січня 2003 року. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права. Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Враховуючи зазначене, до предмету доказування у цій справі належать обставини щодо часу будівництва будинку садибного типу з господарськими спорудами. З технічних паспортів на спірні будинки чітко встановлено, що роком їх побудови є 1991 рік та 1985 рік. У судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкове майно дійсно належало останній, після смерті якої його успадкував [PERSON] ,\~проте спадщину\~не оформив.Позивачі відповідно є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , які спадщину прийняли. Обраний спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved