Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (далі-Позивач) в системі «Електронний суд» через свого представника звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 7870 від 26.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (торгова марка «PROCENT») та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп., строком на 365 днів (до 25.02.2025 року), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Починаючи з 17.03.2024 року відповідач має обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, однак, в порушення зобов`язань, не сплачує її. Однак, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам, станом на 11.01.2025 року, становить 40 000 грн. 00 коп., за період з 26.02.2024 року по 11.01.2025 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 % річних) та Графіку платежів. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за Кредитним договором № 7870 від 26.02.2024 року у загальному розмірі 40 000 грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Відповідачем [PERSON] у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на ті обставини, що позовні вимоги є необґрунтованими та незаконними, виходячи з впливу воєнного стану на платоспроможність відповідача, непропорційності заявлених штрафних санкцій, відсутності належних доказів боргу, порушення права відповідача на справедливий суд, несправедливості умов кредитного договору, відсутності доказів отримання коштів відповідачем. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких просив суд під час ухвалення рішення врахувати те, що він підтверджує, що отримав кошти і цей факт не заперечує, але кредитором, який видав кошти був не позивач, а інший суб`єкт, а позивач викупив цей борг і не намагався вирішити питання мирно не було жодної пропозиції реструктуризації, жодного контакту, мета позивача не повернення боргу, а отримання прибутку з чужих фінансових труднощів. Позивач не є класичним кредитором - це компанія, що заробляє на викупі проблемних боргів. Вимога в рази перевищує отриману суму, готовий повернути те, що реально взяв, а тому просить суд захистити від надмірного та несправедливого стягнення. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення що позовні вимоги не визнає, просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2025 року вирішено витребувати у АТ «Ощадбанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, код ЄДРПОУ 09305480) інформацію: 1) чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), платіжну карточку № [NUMBER] ; 2) надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період з 26.02.2024 року по 02.03.2024 року з відображенням часу зарахування коштів; 3) надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 26.02.2024 року по 02.03.2024 року; 4) надати інформацію про всі номера телефону, які знаходяться в анкетах даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 26.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 7870, відповідно до умов якого Позивая, як фінансова установа, зобов`язалась надати відповідачеві, як позичальнику, кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп., \~строком на 365 днів (до 25.02.2025 року) (п.1.3 Договору) шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] (п.1.7 Договору). Відповідно до п.\~1.2 Договору, процентна ставка за користування Кредитом становить 2,5% від суми Кредиту за кожний день (річна процентна ставка 912,50% за користування кредитом. Судовим розглядом також встановлено, що означений кредитний договір був підписаний відповідачем 26.02.2024 року о 16:35:39 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 210248 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua. Судом також встановлено, що кошти в сумі 5 000 грн. 00 коп. були відправлені 26.02.2024 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ "Ощадбанк", згідно довідки про переказ, номер в системі FONDY 752347365, яка належить відповідачеві. Зокрема довідкою АТ "Ощадбанк" № 40/1211/43144/2025/БТ від 14.04.2025 року та випискою з особового рахунку клієнта [PERSON] з 26.02.2024 року по 02.03.2024 року підтверджено зарахування кредитних коштів у розмірі 5 000 грн. 00 коп. на картку № [NUMBER] , вбачається рух по картці. Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, [PERSON] , станом на 11.01.2025 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 40 000 грн. 00 коп., яка складається з: 5000 грн.\~ 00 коп. заборгованість за кредитом; 35\~000 грн. 00 оп. \~заборгованість за нарахованими процентами за період з 26.02.2024 року по 11.01.2025 року, що нараховані відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 2,5% за кожень день користування кредитом (912,5% річних) та Графіку платежів. Оскільки відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість не сплачує, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України). Відповідно до ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.205,207 ЦК України). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.\~1055\~ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннямист.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «ФК «Процент» (далі - Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті установи. Відповідно до положень Закону України\~«Про електронну\~комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладених в письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи Кредитний договір № 7870 від 26.02.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» (торгова марка «PROCENT») та [PERSON] було укладено в електронній формі відповідно до вимог, що визначені Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 210248 направлявся відповідачу 26.02.2024 року о 16:25:09 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який зазначений у кредитному договорі та ІТС. Кредитний договір був підписаний 26.02.2024 року шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 210248 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернетhttps://procent.com.ua. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що вказаний кредитний договір було підписано позичальником [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатору, який було надіслано кредитором на номер телефону, зазначений відповідачем, а відтак такий договір породжував відповідні зобов`язання для його сторін. Згідно з нормою ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до укладеного Кредитного договору № 7870 від 26.02.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» (торгова марка «PROCENT») та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп., строком на 365 днів, до 25.02.2025 року, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). В даному випадку судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, надав кредитні кошти у встановленому ліміті та здійснював подальше обслуговування вказаного кредитного рахунку. Судом встановлена обставина фактичного надання відповідачеві кредитних коштів 26.02.2024 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ "Ощадбанк", що підтверджується копією чека з платіжного сервісу "FONDY" та копією виписки про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] за період з 26.02.2024 року по 02.03.2024 року, яка має всі ознаки первинного бухгалтерського документу, а також довідкою АТ "Ощадбанк" № 40/1211/43144/2025/БТ від 14.04.2025 року. У зв`язку з чим суд критично відноситься до доводів відповідача щодо відсутності в матеріалах справи доказів отримання ним кредитних коштів на виконання умов вказаного кредитного договору. З огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Однак будь-яких достатніх, належних та допустимих доказів повернення тіла кредиту, матеріали справи не містять, і відповідачем суду не подані. Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними, допустимими доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за процентами, суд вказує на нижченаведене. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5\~% від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 365 днів. Відповідно до п.1.3. періодичність платежів зі сплати процентів становлять кожні 20 днів, що відображено в Додатку №1 до Кредитного договору. Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит. Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у Додатку 1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 9 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача за Кредитним договором по нарахованим та несплаченим процентам станом на 11.01.2025 року становить 35 000 грн. 00 коп. за період з 26.02.2024 року по 11.01.2025 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,50\~% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) та Графіку платежів у межах дії кредитного договору. Заперечуючи проти такого розміру заборгованості, Відповідач не надав до суду будь-який власний розрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити, чи інший доказ про невірність нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами. Відповідач не надав суду будь - яких доказів, які б свідчили про сплату відсотків за користування кредитними коштами, у будь - якій частині. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором № 7870 від 26.02.2024 року у розмірі 35000 грн. 00 коп. підлягають задоволенню. Окремо суд вказує, що посилання Відповідача на вплив воєнного стану на його платоспроможність, непропорційності заявлених штрафних санкцій не заслуговують на увагу, оскільки закон не пов`язує введення такого стану із можливістю односторонньої відмови від виконання зобов`язань за договором. Так само позивач не звертається із вимогою щодо стягненя штрафних санкцій, оскільки проценти за користування кредитними коштами такими санкціями в розумінні чинного законодавства не є, а є лише різновидом оплати за користування чужими грошовими коштами, що прямо передбачено ст. 1048 ЦК України. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за Кредитним договором № 7870 від 26.02.2024 року заборгованість станом на 11.01.2025 року у загальному розмірі 40 000 грн. 00 коп., яка складається з: 5000 грн.\~ 00 коп. - заборгованість за кредитом та 35\~000 грн. 00 оп. \~заборгованість за нарахованими процентамиза період з 26.02.2024 року по 11.01.2025 року, що нараховані відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 2,5% за кожень день користування кредитом (912,5% річних) та Графіку платежів. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, але при цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved