Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просила визнати недійсним пункт 2.1. статті «2. СТРОК ПОЗИКИ» Договору позики № 03/09/21-1 від 03 вересня 2021 року, який є Додатком до Договору № 1 про новацію від 03 вересня 2021 року, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» (правонаступником якого є [PERSON] ) та [PERSON] . Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" про визнання умови договору недійсною відмовлено. Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 січня 2025 року апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Колеснікова Анатолія Геннадійовича залишено без задоволення. Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року та додаткове рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 27 березня 2024 року залишено без змін. 27 січня 2025 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява [PERSON] про винесення додаткового рішення у справі у вказаній справі. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року заяву залишено без розгляду. 13 лютого 2025 року на адресу Полтавського апеляційного суду повторно надійшла заява [PERSON] про винесення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника [PERSON] адвоката Колеснікова Анатолія Геннадійовича на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року та додаткове рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 27 березня 2024 року. У заяві просив прийняти заяву про ухвалення додаткового рішення, визнати причини пропуску строку на подання заяви поважними, поновити строк для її подання. Також просив стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати, а саме - витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. 27 березня 2025 року до суду апеляційної інстанції від представника [PERSON] - адвоката Колеснікова Анатолія Геннадійовича надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому просив заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду. В обгрунтування клопотання зазначено, що заявлена сума не відповідає критеріям розумності та необхідності покладення їх на позивача. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла наступних висновків. Відповідно до ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справразом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору пронадання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137 ЦПК України). Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Вищезгадані докази повинні надаватися суду до ухвалення рішення по суті спору (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 462/6095/15-ц). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18). Сторона відповідача до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, не подавав. До закінчення судових дебатів у справі в суді апеляційної інстанції сторона відповідача відповідних заяв про подачу протягом п`яти днів після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення додаткових доказів про розмір витрат, які згадана сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, не робила. Вказане підтверджується протоколом судового засідання від 23 січня 2025 року. До ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті спору, матеріали справи ніяких інших документів стосовно правничої допомоги, крім договору, ордеру на надання правничої допомоги та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, не містили. В той же час, заява про ухвалення додаткового рішення не містить доводів стосовно того, чому надані до неї документи, не були надані суду до дня ухвалення судом апеляційної інстанції постанови за наслідками апеляційного розгляду справи. Таким чином, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу зазначила лише загальні відомості щодо розміру судових витрат, що будуть понесені відповідачем в ході розгляду справи; до ухвалення у справі рішення не надала доказів на підтвердження понесення таких витрат, як і не вказала будь-яких причин, які унеможливлюють подання нею вчасно відповідних доказів; не повідомила про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судових рішень, а також не надала доказів на підтвердження понесення таких витрат до заяви про ухвалення додаткового рішення. Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Outcome: dismissed