Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У січні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 07 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] уклали кредитний договір № 999114857 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Правилами до кредитного договору передбачено, що позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. За результатами заповнення заявки здійснювалася аутентифікація платіжної картки позичальника згідно з стандартами відповідних платіжних систем. Рішення про надання чи відмову у наданні кредиту приймалося товариством на підставі обробки персональних даних позичальника, зазначених в заявці, та будь-якої додаткової інформації, наданої позичальником, чи отриманої товариством з інших джерел. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а й платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV6U7E9. 07 березня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 17\~120 грн на його банківську карту № [NUMBER] що, в свою чергу, свідчить доказом прийняття відповідачем пропозиції ТОВ\~«Манівео швидка фінансова допомога». 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс») уклали договір факторингу № 28/1118-01 з подальшим укладенням додаткових угод, якими продовжено строк дії цього договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 11 травня 2021 року № 133 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача у розмірі 39 387,80 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали додаткові угоди, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30 грудня 2024\~року включно, всі інші умови залишились без змін. 07 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 0711/24/Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу від 07 листопада 2024\~\~року № 0711/24/Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 60 650,84 грн. Що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 07 листопада 2024\~року № 0711/24/Е. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ФК «Ейс» не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Загальна сума\~заборгованості,\~на час\~подання позовної\~заяви,\~за кредитним\~договором від\~07\~листопада 2024\~року №\~999114857\~становить: 60\~650,84\~грн,\~з яких: 17\~120\~грн \~заборгованість за\~кредитом; 43 530,84 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. На підставі викладеного ТОВ «ФК «Ейс» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 07 березня 2021 року №\~999114857 у розмірі 60\~650,84\~\~грн, судові витрати\~ 2\~422,40 грн та витрати на правничу допомогу 6\~000\~грн. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Рух справи 21 січня 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до Київського районного суду м.\~Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10 березня 2025 року справу 552/338/25 передано за підсудністю до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2025 року справу № 552/338/25 передано судді Пилипчуку М. М. Суддя на виконання вимог частини восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 03 квітня 2025 року звернувся з відповідним запитом до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 03 квітня 2025 року № 1258695 за вказаними параметрами особу [PERSON] , [INFO] , не знайдено. Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України 03 квітня 2025\~\~\~року звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. У відповіді, яка надійшла до суду 07 квітня 2025 року з відділу з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вказано, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 квітня 2025\~\~року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на\~\~08\~\~травня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу\~ відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. Учасники процесу у судове засідання 08 травня 2025 року не з`явилися, тому розгляд справи відкладено\~ на 10 червня 2025 року. Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання. Вказані обставини підтверджені рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач на виконання вимог статті 131 ЦПК України повідомляв суд про зміну адреси місцезнаходження. Суд вважає, що відповідач не з`явився в судові засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до частини четвертої статті 223\~ЦПК\~України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 10 червня 2025 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що 07 березня 2021 року [PERSON] , ознайомившись з паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт», підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною умов кредитування. 07 березня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] підписали договір № 999114857 та графік розрахунків, що є додатком № 1 до договору від 07 березня 2021 року № 999114857. Відповідач підписав вказані договір та графік одноразовим ідентифікатором MNV6U7E9. Відповідно до пункту 1.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 17 120 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту (пункт 1.2 договору). Згідно з пунктом 1.3 договору сторони погодили, що встановлений в пункті 1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом виключно на період строку визначеного в пункті 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 142,35 процентів річних, що становить 0,39 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4.1 договору). Кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором (пункт 2.1.1.1 договору). Відповідно до пункту 2.2.2.1 договору позичальник зобов`язаний здійснювати\~\~повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором. У платіжному дорученні від 07 березня 2021 року № 306c6116-db1d-490e-b80c-8c4cd325a1ac платником зазначено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримувачем [PERSON] , сума платежу 17 120 грн, призначення платежу переказ коштів згідно з договором від 07 березня 2021 року №\~999114857, [PERSON] , код 3103516338, для зарахування на платіжну картку №\~ [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer . Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надало довідку від\~29\~жовтня 2024 року № 10/2024, що підтверджує проведення\~платежу 07\~березня 2021\~\~року\~о 18.18\~год на\~карту №\~ [NUMBER] \~у розмірі\~17\~120\~грн через\~платіжний сервіс\~LiqPay. Відповідно до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 ТОВ\~«Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі прав вимог. 28 листопада 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» була укладена додаткова угода № 19 до договору факторингу №\~28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 31 грудня 2020\~\~року уклали додаткову угоду від 28 листопада 2018 року № 26 до договору факторингу № 28/1118-01, згідно з якою договір факторингу було викладено у новій редакції. У договорі факторингу вказано, що сторони дійшли згоди про те, що наявні права вимоги переходять від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Також, 31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу від\~28\~листопада 2018 року № 28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2023\~року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 31 грудня 2021 року уклали додаткову угоду № 32 до договору факторингу від 28 листопада 2018\~\~року №\~28/1118-01, згідно з якою сторони домовилися доповнити договір пунктом\~11.10 та викласти розділ 3 договору у новій редакції. Згідно з реєстром прав вимоги від 11 травня 2021 року № 133 ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 07 березня 2021\~\~року № 999114857 у розмірі 39\~387,80 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 17 120 грн, заборгованість за відсотками 23 041,67 грн, сума фінансування 6\~848 грн. 05 серпня 2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу№ 05/0820-01, відповідно до умов якого, ТОВ\~\~«Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з пунктом 4.1 договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно з реєстром прав вимоги від 31 липня 2024 року № 10 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 07 березня 2021 року № 999114857 у розмірі 60\~650,84 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 17 120 грн, заборгованість за відсотками 43\~530,84\~грн, сума фінансування 325 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 2 до договору факторингу від 05 серпня 2021 року № 05/0820-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року включно. 30 грудня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» і ТОВ\~\~«Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 3 до договору факторингу від\~05\~серпня 2021 року № 05/0820-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до\~31\~грудня 2024 року включно. 07 листопада 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ\~\~«ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 0711/24/Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (пункт 1.1 договору факторингу). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 07 листопада 2024 року № 0711/24/Е ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 07 березня 2021 року № 999114857 у розмірі 60\~650,84 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 17 120 грн, заборгованість за відсотками 43\~530,84 грн, сума фінансування 470,80 грн. Згідно з пунктом 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2. Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників від 07 листопада 2024\~\~\~року за договором факторингу від 07 листопада 2024 року № 0711/24/Е ТОВ\~«Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» прийняло реєстр боржників кількістю 587, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку кредитним договором від 07 березня 2021 року № 999114857 станом на 14 листопада 2024 року (включно) заборгованість відповідача складає 60\~650,84 грн, з якої: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 17 120 грн, прострочена заборгованість за процентами 43\~530,84 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається\~\~укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися\~про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну\~\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття\~\~пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі\~\~та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному\~частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір від 07 березня 2021 року № 999114857, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладений між ТОВ\~«Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті\~12\~Закону України «Про електронну комерцію». Матеріалами справи підтверджено факт підписання відповідачем договір від\~07\~березня 2021 року № 999114857, за умовами якого позичальнику передано грошові кошти у погодженому розмірі та на погоджений сторонами цього правочину строк, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача. Зазначений договір укладений у вигляді електронного документа: шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Використання для підписання відповідачем кредитного договору одноразового ідентифікатора, який містить комбінацію букв та цифр, узгоджується із вимогами матеріального права. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 17 120 грн. За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір укладено з дотриманням вимог закону. Як зазначено вище, паспорт споживчого кредиту, кредитний договір та графік розрахунків, які підписані відповідачем, містять інформацію щодо кредитування, зокрема, суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки тощо. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (частина перша статті 1077 ЦК України). Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу на стороні кредитора у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні (постанова Верховного Суду від\~30\~серпня 2022 року у справі № 466/3732/20). Позивач довів, що він в установлений законом спосіб на підставі належним чином укладених договорів факторингу набув право вимоги до відповідача. Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач уклала договір кредитної лінії, фактично отримані кредитні грошові кошти у добровільному порядку на користь позивача в повному обсязі не повернула, тому ТОВ «ФК «Ейс» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором. Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладання кредитного договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених у кредитному договорі умовах та невиконання останнім свого обов`язку щодо своєчасного повернення коштів. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Укладаючи договір про надання фінансового кредиту відповідач повинен був достовірно знати про його умови та про наслідки невиконання ним умов цього договору, повинен був діяти добросовісно, а підписавши цей договір, він погодився з його умовами та взяв на себе зобов`язання, передбачені указаним правочином. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Водночас не можна погодитись з визначеним позивачем розміром процентів за кредитним договором з огляду на таке. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від\~28\~березня 2018 року в справі № 444/9519/12. Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року в справі №\~444/9519/12 також відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту (пункт 1.2 договору). Встановлено, що відповідно до пункту 1.3 договору сторони погодили, що встановлений в пункті 1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом виключно на період строку визначеного в пункті 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 142,35\~процентів річних, що становить 0,39 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4.1 договору). В матеріалах справи відсутні докази продовження договору від 07 березня 2021\~року № 999114857, зокрема, відповідно до пункту 1.3 цього правочину. З огляду на викладене, заборгованість відповідача за процентами перед позивачем складає 2 003,04 грн (17 120 грн?0,39 %?30 днів). Отже, зібраними у справі доказами підтверджено, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за кредитним договором у розмірі 19\~123,04 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 17 120 грн та заборгованості за відсотками 2\~003,04 грн. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «ФК\~«Ейс» підлягають задоволенню частково. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Щодо розподілу судових витрат Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд відповідно до статті\~141\~\~ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 763,78 грн (2\~422,40?31,53 %). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (постанова Верховного Суду від23жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21). Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Суд враховує, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи. До ухвалення судового рішення на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правової допомоги від\~08\~листопада 2024 року, додаткову угоду від 08 листопада 2024 року № 1, акт прийому-передачі наданих послуг від 08 листопада 2024 року. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд стягує витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1\~891,80 грн (6\~000?31,53%). На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial