Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на наступні обставини, що 30.01.2024 року відповідач уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (надалі за текстом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»), кредитний договір № 7530544. 27.09.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі за текстом - ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір факторингу № 27092024, згідно умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, в якому була грошова вимога до відповідача за кредитним договором № 7530544 від 30.01.2024 року. В свою чергу відповідач не виконав свого обов`язку, не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені вищезазначеним договором, внаслідок чого має заборгованість в сумі 71114,40 грн. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 7530544 від 30.01.2024 року в розмірі 71114,40 грн, а також понесені ним судові витрати. Також в змісті позовної заяви представник позивача, у відповідності до положень ч.1 ст. 276 ЦПК України, заявив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а також заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. 08.05.2025 року ухвалою суду (а.с.42-43) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам та отримано позивачем і його представником, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 11.05.2025 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.46-47), а відповідачу разом із копіями позовної заяви та доданих до неї документів, у порядку встановленому пунктом 3 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області від 07.05.2025 року № 03-17/666 (а.с.41, 48), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 0691005990788 про особисте вручення йому 20.05.2025 року рекомендованого поштового відправлення № 0610251653553. Крім того, суд додатково надіслав відповідачу ухвалу на його електронну адресу, зазначену у договорі про надання споживчого кредиту № 7530544 від 30.01.2024 року (а.с.12) та позивачем у змісті позовної заяви на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.45), згідно якої її було доставлено 09.05.2025 року. У встановлений судом строки відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подала. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. 30.01.2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 7530544 (а.с.5-12, 14) із таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживач та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.12 на звороті-13), з використанням для їх підписання електронного підписання одноразового ідентифікатора «С3767», та паспортом споживчого кредиту (а.с.15-17), з використанням для його підписання електронного підписання одноразового ідентифікатора «KL9723», відповідно до якого відповідач отримав кредит на суму 10400,00 грн та на строк 360 днів, під розмір процентної ставки 2,20 відсотків в день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку кредиту. 27.09.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27092024 (а.с.18-20), згідно умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права грошової вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, в якому була грошова вимога до боржника [PERSON] за кредитним договором № 7530544, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27092024 від 27.09.2024 року (а.с.22) виготовленим 27.03.2025 року. В свою чергу відповідач [PERSON] не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Нормативно-правове застосування Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Висновки суду - щодо обґрунтованості позову Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.23) заборгованість відповідача за кредитним договором становить 71114,40 грн, із яких: 20400,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 50714,40 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 12, 13, 81\~ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. в частині заявленого до стягнення розміру\~заборгованість за\~основною сумою\~боргу: Однак, згідно пункту 1.3 договору № 7530544 про надання споживчого кредиту від 30.01.2024 року (а.с.5 на звороті) його предметом була сума кредиту (загальний розмір) 10400 грн. В змісті Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживач та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.12 на звороті-13) також зазначену суму кредиту за договором в розмірі 10400 грн. Окрім того у графі «Сума / ліміт кредиту» в розділі «3. Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» Паспорту споживчого кредиту / Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма) (а.с.15-17) також зазначено розмір 10400,00 грн. Жодних належних доказів тієї обставини, що в період кредитування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» споживачу [PERSON] кредитний ліміт був визначений в іншому розмірі або в подальшому змінювався, зокрема до 20400 грн, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» суду не надано. У зв`язку з чим позивачем не доведено видачу відповідачу кредиту у більшому розмірі, а ніж 10400,00 грн, який був предметом кредитного договору. Аналогічний за своєю суттю висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 345/2633/20 (провадження № 61-494св21). Таким чином суд вважає, що максимальна сума кредитних коштів (ліміт кредиту), яку позичальник [PERSON] міг фактично отримати (використати) за рахунок коштів ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не могла перевищувати 10000,00 грн, що доводить безпідставність і необґрунтованість доводів позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» про те, що заборгованість відповідача саме за основною сумою боргу (тілом кредиту) перед ним перевищує вище зазначену суму кредитного ліміту і становить 20400,00 грн, оскільки при обмеженні кредитного ліміту сумою у 10400,00 грн позивальник [PERSON] не мав можливості використати (отримати) кошти на суму більшу, ніж кредитний ліміт, тобто 10400,00 грн. З урахуванням наведеного, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу у розмірі\~встановленого кредитного ліміту в сумі 10400,00 грн, які фактично були отримані та використані відповідачем. У зв`язку позов в цій частині вимоги підлягає частковому задоволенню. в частині заявленого до стягнення розміру суми заборгованості за відсотками: Згідно пунктів 5.1, 1.7.1-1.8.1. договору № 7530544 про надання споживчого кредиту від 30.01.2024 року (а.с.6) загальні витрати на дату його укладення за стандартною ставкою 2,20% в день за весь строк користування кредитом в розмірі 10400 грн протягом 360 днів складають 82368,00 грн. В змісті Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживач та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.12 на звороті-13) також зазначено, що усього сума процентів за користування кредитом складає 82368,00 грн. Окрім того у графі «Загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом» в розділі «4. Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» Паспорту споживчого кредиту / Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма) (а.с.15-17) також зазначено 82368,00 грн. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму заборгованості за відсотками в розмірі 50714,40 грн, яка зазначена у розрахунку заборгованості (а.с.23) та не перевищує розміру процентів за користування кредитом 82368,00 грн розрахункового при укладенні кредитного договору, а відтак не викликає в суду сумніву у своїй правильності. В свою чергу відповідачем [PERSON] суду не надано контррозрахунку заборгованості з нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними кредитними договорами, а також враховуючи те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за відсотками ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню. - щодо судових витрат Позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн, згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів АТ «СЕНС БАНК» від 21.03.2025 року № 104658 (а.с.1). Відповідно до п.3 ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2601,96 грн, оскільки позовні вимоги задоволені частково на 85,93 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто в сумі 61114,4 х 100/71114,4), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 14,07 відсотків (100 85,93).

Outcome: partial