Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа [PERSON] до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІСТАР», за участю третіх осіб: [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонідівни, про визнання недійсними договорів. 19.05.2025 Печерським районним судом м. Києва постановлено судове рішення яким позов задоволено. Визнано недійсним Договір купівлі-продажу прав вимоги № 01062018 від 01.06.2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» та [PERSON] про відступлення права вимоги за договором про відкриття кредитної лінії № 561-002/08Ф від 23.02.2008 року. Визнано недійсним Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та договором поруки від 01.06.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрованим в реєстрі за № 667, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» та [PERSON] . Стягнуто із [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] адреса реєстрації: [ADDRESS] ) витрати з оплати судового збору у розмірі 1 211, 20 грн. Стягнуто із Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІСТАР» (Ідентифікаційний код юридичної особи 38904296, адреса місцезнаходження: Україна, 01010, місто Київ, вул. Левандовська, будинок 3 В) судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. 23.05.2025 до суду надійшла заява представника позивача про постановлення додаткового рішення, в якій вона просить суд вирішити питання розподілу судових витрат (витрат на правову допомогу) та стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ «ФК «Авістар» на користь [PERSON] 50 000, 00 грн витрат на правову допомогу. Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 19.05.2025 Печерським районним судом м. Києва постановлено судове рішення яким позов задоволено. Обґрунтовуючи свою заяву, представник позивача вказує про понесені позивачем витрати у зв`язку з розглядом справи на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн., які і просить стягнути з солідарно з відповідачів. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Відповідно до письмових матеріалів заяви 18.03.2024 між позивачем [PERSON] та адвокатом Крижанівською О. М. був укладений Договір про надання правової допомоги № 18/03-024, додаткова угода № 1 до Договору з додатками, та Акт здачі-приймання наданих послуг від 19.05.2025. Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати заявленої суми витрат на правничу допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір- обґрунтованим (п.268). Отже, суд дотримується позиції, що необхідною умовою для вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи (постанови КГС ВС від 31 січня 2019 року у справі №19/64/2012/5003, від 05 січня 2019 року у справі №906/194/18, від 19 лютого 2019 року у справі №917/1071/18). Так, на підтвердження фактичного здійснення учасником справи судових витрат на професійну правничу допомогу суду має бути надано належні фінансові документи, що свідчать про перерахування цією особою коштів адвокату за надані послуги на підставі договору про надання правової допомоги. Враховуючи вимоги діючого законодавства, суд приходить висновку, що підстав для стягнення витрат на правничу допомогу немає, оскільки вказані витрати не є доведеними, а тому не можуть бути стягнуті з відповідачів.

Outcome: dismissed