Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 26.02.2024 по 31.01.2025 у сумі 130\~354,00 грн. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона та [PERSON] з лютого 2020 року проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в квартирі, що належала матері відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Наприкінці квітня 2023 року позивач завагітніла, повідомила про це відповідача, останній негативно сприйняв цю новину, сказав їй, що походження дитини від нього визнає виключно після народження дитини та проведення з його ініціативи ДНК тесту. У зв`язку з такою позицією відповідача їх стосунки остаточно було припинено, позивач прийняла рішення проживати окремо від відповідача. 16.01.2024 позивач народила дівчинку, повідомила про це відповідача у електронному застосунку «Viber», надіславши фото доньки з пологового будинку, останній сухо відповів на повідомлення: «Вітаю...», з пологового будинку не забирав. 26.02.2024 позивач звернулася до Соснівського районного суду міста Черкаси з позовною заявою до відповідача про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів. 21.10.2024 рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси по справі № 712/2446/24 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення суду 19.12.2024 позивачу видано виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де було відкрите виконавче провадження № 76820075. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Першим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.02.2025, сукупний розмір заборгованості відповідача з 26.02.2024 по 31.01.2025 становить - 130354,00 грн. Однак, незважаючи на судове рішення, відповідач уникає сплати аліментів і це при тій умові, що виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). За весь час [PERSON] сплатив аліментів на користь позивача - 00,00 грн. Факт обізнаності відповідача про необхідність сплати аліментів на утримання доньки підтверджується як змістом судового рішення Соснівського районного суду міста Черкаси по справі № 712/2446/24, так і заявою скерованою відповідачем до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій від 04.02.2025. З огляду на викладене та беручи до уваги, що відповідач зовсім не сплачував у період з 26.02.2024 по 31.01.2025 аліменти на утримання дитини і на сьогоднішній день не погасив борг та продовжує не сплачувати поточний розмір аліментів, позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача по справі на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Стислий виклад заперечень відповідача Відповідач у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що він не проживав із [PERSON] і не мав спільного побуту з осені 2022 року, відповідно новина щодо її вагітності та батьківства, яка відповідачу була озвучена в травні 2023 року, у зв`язку із зазначеним сприйнята відповідачем критично. У подальшому [PERSON] 26.02.2024 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання [PERSON] та з клопотанням про проведення судово-генетичної експертизи з метою встановлення факту батьківства. Під час судового розгляду, який тривав фактично понад вісім місяців, судом задоволено клопотання останньої, проведено судово-генетичну експертизу, якою встановлено факт батьківства відповідача, досліджено всі матеріали та 21.10.2024 ухвалено відповідне судове рішення. Під час судового розгляду участь у судових засіданнях відповідач приймав особисто, жодного судового засідання не відкладав та завжди з`являвся. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, у зв`язку із вказаним вище, за період судового розгляду позовної заяви [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів (згідно розрахунків Першого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.02.2025 у розмірі 130 354 грн.). З урахування зазначеного, указана заборгованість виникла не у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів на утримання [PERSON] , як зазначає позивач у своїй заяві, а у зв`язку із тривалим судовим розглядом та проведенням експертизи. Після відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з відповідача аліментів на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024, відповідачем в цей день, після отримання реквізитів сплачено на рахунок ДВС витрати, понесені [PERSON] на проведення експертизи в розмірі 18 212 грн., що ніяк не свідчить про наявність у відповідача бажання на ухилення від визначених судом обов`язків. Оскільки, відповідач на даний час не працює і його джерелом доходу є пенсійні виплати, як інваліда другої групи по загальному захворюванню, згідно постанови державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03.02.2025 у виконавчому провадженні №76820075 з його пенсії автоматично вираховуються аліменти, визначені рішенням суду, в розмірі 16,67% та 20% на погашення заборгованості. Крім того, відповідачем до Соснівського районного суду м. Черкаси було подано заяву про відстрочення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 в частині стягнення з нього заборгованості, яка виникла за період розгляду позовної заяви [PERSON] на дванадцять місяців. Указана заява 24.02.2025 Соснівським районним судом м. Черкаси розглянута та відповідачу надано відстрочку на сплату вказаної заборгованості терміном на вісім місяців. Процесуальні дії у справі Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з викликом сторін. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 у справі № 712/2446/24: - визнано [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ); внесено зміни до актового запису № 102 від 26 січня 2024 року про народження дитини - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України; Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису №102 від 26 січня 2024 року про народження [PERSON] , [INFO] , в графі "Батьки" вказати "Батько"- [PERSON] ", [INFO] , громадянин України; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 21.11.2024. На виконання указаного рішення позивачу видано 19.12.2024 виконавчий лист та 20.01.2025 відкрито виконавче провадження ВП № 76820075. Відповідно до розрахунку, складеного 03.02.2025 державним виконавцем у рамках виконавчого провадження ВП № 76820075, заборгованість [PERSON] за період з лютого 2024 року по січень 2025 року становить 130\~354 грн. Відповідно платіжної інструкції відповідач 21.01.2025 сплатив 18212,90 грн., отримувач Перший ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ). Як вбачається з постанови ВП № 76820075 від 03.02.2025 державним виконавцем здійснено відрахування аліментів із суми доходів боржника [PERSON] у розмірі 36,67%, з яких 20% на погашення заборгованості, яка складає 130\~354 грн. станом на 01.02.2025, та 16,67% на поточний платіж на утримання малолітньої дитини [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з постанови Черкаського апеляційного суду від 08.04.2025 у справі № 712/2446/24 ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси у даній справі від 24.02.2025\~скасовано. У задоволенні заяви [PERSON] \~про відстрочення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 у справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження та стягнення аліментів,\~ в частині щодо сплати заборгованості по виплаті аліментів відмовлено. 03.02.2025 державним виконавцем винесено боржнику [PERSON] повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. Згідно з наданими позивачем скріншотів, 12.03.2025 сплачено аліменти у сумі 8615,85 грн., 11.04.2025 8614,49 грн., 12.05.2025 8657,78 грн. Відповідно до листа ГУ ПФУ в Черкаській області від 23.04.2025 станом на 01.05.2025 заборгованість [PERSON] по аліментах становить 119\~139,87 грн. Норми права, застосовані судом. Оцінка суду Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний\~розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. У частині\~першій\~та\~другій\~статті\~4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина\~третя\~статті\~181 СК України). Частинами\~першою\~та\~другою\~статті\~196 СК України\~встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини\~першої\~статті\~196 СК України, можливе лише у разі\~виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства.\~Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні.\~Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до частини\~четвертої\~статті\~263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною\~першою\~статті\~196 СК України. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитися як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов?язку, а саме приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо (постанова ВС від 14.12.2020 у справі\~№ 661/905/19). І тут ВС виходить з того, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч.1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, він повинен надати докази на підтвердження того, що він мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом і в постановах від 10.01.2024 у справі\~№ 359/240/21, від 19.02.2024 у справі\~№ 761/893/23. Перелік причин, з яких утворилася заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватися судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. З аналізу судової практики вбачається, що обставинами, які виключають вину платника аліментів у виникненні заборгованості, вважаються хвороба, несвоєчасна виплата зарплати, затримка або неправильне перерахування аліментів банками, помилка державного виконавця у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (постанова ВС від 14.12.2020 у справі\~№ 661/905/19), спільне проживання стягувача та боржника однією сім`єю після ухвалення рішення про стягнення аліментів та непред?явлення його до примусового виконання протягом часу такого проживання (постанова Верховного Суду від 18.05.2023 у справі\~№ 519/970/21). У постанові Верховного Суду від 19.02.2024 у справі\~№ 761/893/23 зазначено, що у цій справі відповідачем було спростовано презумпцію вини платника аліментів. Було встановлено, що з дня набрання рішенням суду законної сили про стягнення аліментів та до моменту пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у стягувачки були відсутні майнові претензії до боржника щодо сплати аліментів. Майже 12 років позивачка не вчиняла жодних заходів з виконання рішення суду про стягнення аліментів, при цьому надала відповідачу нотаріально посвідчену заяву про те, що вона разом з дочкою має намір виїхати за кордон на постійне місце проживання та не має і не буде мати жодних матеріальних претензій до відповідача. Перебуваючи за кордоном, жінка не залишила ні рахунку, ні інших реквізитів, за якими батько міг би перераховувати кошти на утримання дитини. Між ними також не було досягнуто іншої домовленості щодо відкриття рахунку на ім`я дочки для акумулювання аліментів за увесь період після ухвалення рішення суду. Жінка також не зверталася до виконавчої служби із заявою про виконання рішення суду про стягнення аліментів до вересня 2022 року. Після відкриття у вересні 2022 року виконавчого провадження відповідач почав сплачувати заборгованість за аліментами. У цій справі суди дійшли висновку, що в поведінці чоловіка, який, отримавши вищевказану заяву про відсутність майнових претензій, вважав, що він не має ніяких майнових зобов`язань. Отже, не вбачається свідомого та навмисного умислу ухилення від сплати аліментів, а тому відсутні підстави для нарахування пені за прострочення сплати аліментних платежів за визначений період. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись\~як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Як роз`яснено у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У справі № 712/2446/24 спір стосувався не лише стягнення аліментів з відповідача, а й визнання батьківства [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до\~п.п.\~4,5\~ч.\~1\~ст.\~161\~ЦПК України\~судовий наказ\~може бути\~видано,\~якщо:\~ заявлено\~вимогу про\~стягнення аліментів\~у розмірі\~на одну\~дитину -\~однієї чверті,\~на двох\~дітей -\~однієї третини,\~на трьох\~і більше\~дітей -\~половини заробітку\~(доходу)\~платника аліментів,\~але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку\~на кожну\~дитину,\~якщо ця\~вимога не\~пов`язана із\~встановленням чи\~оспорюванням батьківства\~(материнства)\~та необхідністю\~залучення інших\~заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Отже, за наявності спору про батьківство, спори про стягнення аліментів розглядаються виключно у позовному провадженні. Як встановлено судом, між сторонами у справі був наявний спір щодо батьківства [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , який вирішувався між сторонами у справі № 712/2446/24. Як вбачається з рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 у справі № 712/2446/24 ухвалою суду від 16.04.2024 провадження у справі зупинено у зв`язку з призначенням судової експертизи. 05.09.2024 провадження у справі відновлено у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта. Судовий розгляд у вказаній справі тривав з 26.02.2024 по 21.10.2024. Рішення набрало законної сили 21.11.2024. Протягом розгляду справи у відповідача не виник обов`язок по сплаті аліментів, оскільки його батьківство, розмір аліментів, які підлягали стягненню, потребували доказування та доведення у судовому порядку. За виконавчим листом позивач звернулась до суду лише 19.12.2024, з заявою про примусове виконання суду позивач звернулась лише у січні 2025 року. Виконавче провадження по примусовому стягненню аліментів з [PERSON] відкрито 20.01.2025. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених\~пунктами 1-4\~частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Статтею 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, державний виконавець здійснює виконавче провадження по стягненню аліментів за минулий період і фактично заборгованість відповідача по сплаті аліментів у сумі 130354 грн. виникла станом на 03.02.2025, однак нарахована лише з 20.01.2025, тобто з часу відкриття виконавчого провадження і пред`явлення виконавчого листа до виконання. Тобто заборгованість відповідача по сплаті аліментів у сумі 130354 грн. виникла за період з 26.02.2024 по 03.02.2025, отже відповідач про неї мав дізнатися лише після її нарахування. З позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів позивач звернулась до суду 13.02.2025, тобто протягом місяця після відкриття виконавчого провадження. Отже, фактично відповідач мав сплатити заборгованість по сплаті аліментів у сумі 130\~354 грн. у період з 20.01.2025 (відкриття виконавчого провадження) до 13.02.2025 (звернення позивача до суду із позовом). Однак, як вбачається з листа ГУ ПФУ в Черкаській області від 23.04.2025 з доходів відповідача відповідно до постанови державного виконавця від 03.02.2025 здійснюються відрахування аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини у розмірі 36,67%, станом на 01.05.2025 залишок заборгованості по аліментах становить 119139,87 грн. Указане свідчить, що відповідач сплачує аліменти та погашає заборгованість зі сплати аліментів. Суд погоджується з доводами відповідача про те, що заборгованість у сумі 130354 грн. виникла за весь період розгляду справи № 712/2446/24, що об`єктивно виключає вину відповідача та спростовує доводи позивача, що відповідач ухилився від сплати аліментів на час подання позову у справі № 711/1219/25. Заява відповідача від 04.02.2025 про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій свідчить про те, що відповідач негайно після відкриття виконавчого провадження по стягненню з нього аліментів вчинив дії щодо виконання рішення. На підставі викладеного, суд зазначає, що заборгованість у сумі 130354 грн. виникла не внаслідок вини відповідача, а внаслідок її обчислення державним виконавцем на минулий період. Під час розгляду справи № 712/3446/24 у відповідача не виник обов`язок утримувати дитину [PERSON] , оскільки спір стосувався визнання батьківства, а отже і обов`язок по сплаті аліментів у відповідача виникав лише після визнання його батьком дитини. Також відповідачем були сплачені стягнуті на користь позивача судові витрати у справі № 712/2446/24. Станом на 01.05.2025 залишок заборгованості відповідача по сплаті аліментів зменшено, що свідчить про виконання рішення суду. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, оскільки з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання відповідач сплачує аліменти у визначеному судом розмірі щомісяця. А отже, вина відповідача при виникненні заборгованості по сплаті аліментів відсутня. Наразі здійснюються періодичні відрахування з його доходів як на сплату безпосередньо поточних аліментів, так і на погашення заборгованості. На підставі викладеного, підстави для задоволення позову відсутні. За таких обставин, у його задоволенні слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач звільнена від сплати судового збору під час звернення із позовом про стягнення аліментів, відповідач є інвалідом ІІ групи, тому також звільнений від сплати судового збору. За таких обставин, судові витрати відносяться за рахунок держави.

Outcome: dismissed