Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

У квітні 2025 року до суду звернулася представниця позивача з позовом про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис за №129 та видано Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 30.12.2013. Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2023 по справі №197/130/23, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.07.2023, шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Дочка та позивач також зареєстровані та проживали за даною адресою. Судовим наказом Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 по справі №197/252/24 з позивача було стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця. В жовтні 2024 року відповідачка змінила своє місце проживання та залишила дитину проживати з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з жовтня 2024 року дитина перебуває на повному утримані позивача. Крім того, дитина продовжує навчатися в Широківському ліцеї №1 Широківської селищної ради за місцем проживання. Позивачем за період з березня по вересень 2024 року включно на користь відповідачки сплачено аліменти на утримання дитини в повному обсязі. В той же час, за період з жовтня 2024 року по березень 2025 року з`явилася часткова заборгованість по сплаті аліментів. Вказана заборгованість виникла у зв`язку з тим, що відповідачка фактично залишила дочку на утриманні позивача, і останній самостійно без участі відповідачки утримував дочку, та продовжує утримувати її на момент подачі позову до суду. Зважаючи на вищевикладене, представниця позивача просить суд припинити стягнення аліментів з позивача, звільнити його від сплати заборгованості за аліментами та стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Провадження у справі відкрито 16.04.2025. Представниця позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи - Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачкою відзиву на позов, зі згоди позивача та його представниці, ухвалив розглядати справу у відсутності відповідачки згідно із ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача та його представницю, допитавши свідків, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 28.09.2013 було укладено шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис за №129, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.12.2013. Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2023 по справі №197/130/23, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.07.2023, шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. Судовим наказом Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2024 по справі №197/252/24 з позивача було стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2024 до повноліття дитини. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 28.03.2025 та Акту про обстеження на факт не проживання особи за певною адресою, складеного депутатом Широківської селищної ради та свідками-сусідами від 03.04.2025, встановлено, що дитина проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , мати за даною адресою не проживає. З жовтня 2024 року позивач самостійно забезпечує дитину всім необхідним, дана обставина підтверджується квитанціями, що містяться в матеріалах справи. Дитина продовжує навчатися в Широківському ліцеї №1 Широківської селищної ради за місцем проживання, про що свідчить відповідна довідка навчального закладу від 25.03.2025 №147. Позивачем за період з березня по вересень 2024 року включно на користь відповідачки сплачено аліменти на утримання дитини в повному обсязі, що підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.04.2025 та квитанцією про сплату боргу за період з 12.03.2024 по 30.09.2024. Позивач частково сплачував аліменти (16,5% від доходу) навіть після переїзду відповідачки на інше місце проживання, оскільки на момент переїзду відповідачки питання місця проживання дитини остаточно не було узгоджено між сторонами, тому що остання планувала забрати дитину на постійне проживання до себе. Проте відповідачка не забрала дочку до себе, на даний час дитина продовжує проживати з батьком [PERSON] та повністю перебуває на його утриманні. Свідки в судовому засіданні підтвердили, той факт, що дитина проживає разом з батьком та перебуває на повному його утримані. Мати дитина ніякої участі в утриманні дитини не приймає. Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За умовами ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За умовами ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. За правилами ч 4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. Так, згідно з Актом обстеження умов проживання від 28.03.2025 та Акту про обстеження на факт не проживання особи за певною адресою, складеного депутатом Широківської селищної ради та свідками-сусідами від 03.04.2025, встановлено, що дитина проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] , мати за даною адресою не проживає. З жовтня 2024 року позивач самостійно забезпечує дитину всім необхідним, дана обставина підтверджується квитанціями, що містяться в матеріалах справи. Дитина продовжує навчатися в Широківському ліцеї №1 Широківської селищної ради за місцем проживання, про що свідчить відповідна довідка навчального закладу від 25.03.2025 №147. Враховуючи вищевикладені обставини справи, оскільки дочка сторін проживає разом із позивачем, відтак наявні підстави звільнення останнього від сплати аліментів на утримання дочки на користь відповідачки у зв`язку зі зміною обставин, тому суд приходить до висновку про припинення стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дитини, що стягуються на підставі судового наказу, виданого 08 квітня 2024 року Широківським районним судом Дніпропетровської області у справі №197/252/24. Вирішуючи вимогу позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, суд виходить з положень ч.2 ст. 197 СК України, згідно з якими за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд погоджується з доводами позивача про те, що проживання дитини разом з ним є тією істотною обставиною, яка припиняє його обов`язок сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання дитини. Оскільки дочка сторін з жовтня 2024 року проживає разом із батьком, відтак позивача необхідно звільнити від заборгованості по аліментах з 01.10.2024, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 08.04.2024 Широківським районним судом Дніпропетровської області у справі №197/252/24, на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] . Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зазначає таке. Відповідно до частин 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки неповнолітня [PERSON] на даний час проживає разом із батьком [PERSON] в с-ще Широке Криворізького району Дніпропетровської області, де відвідує начальний заклад, перебуває на його утриманні, жодних доказів участі у матеріальному забезпеченні дитини відповідачкою не надано, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання дитини. Враховуючи наведене вище, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, а також те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача на утримання дитини слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу), та не менше 50 % прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 10.04.2025 та в порядку ч.1 ст.430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Інші доводи сторін вказаних висновків суду не спростовують та їх не змінюють. Що стосується витрат на правову допомогу адвоката, то суд зазначає наступне. За положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. За змістом положень ст.29 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Відповідно до частин першої, другої ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому Законом порядку. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. В матеріалах справи міститься попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги, копія квитанції про сплату за договором про надання правничої допомоги. Суд, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8000 грн. є доведеним та таким, що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді. З огляду на викладене,

Outcome: approved