Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

11 квітня 2025 року до Чечелівського районного\~суд міста\~Дніпра надійшла\~позовна заява [PERSON] , в якій вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до моменту досягнення дитиною повноліття, а також просила стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7\~000 грн. В обґрунтування вимог позивачка зазначає, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська був розірваний. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою, про що відповідач не заперечує, знаходиться на її утриманні. Однак, самостійно забезпечити належний рівень життя, вона наразі не в змозі. Тому, з врахуванням того, що батько дитини є військовослужбовцем та має постійний дохід, вважає, що він зможе допомагати в забезпеченні доньки, що й стало підставою для її звернення до суду з даними вимогами. Ухвалою суду від 1 травня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 1 травня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 4 червня 2025 року від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, в якому він також зазначив, що не заперечує проти виплати аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з 1 червня 2025 року, але просив судові витрати покласти на обох сторін. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 836. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи дану обставину, суд прийшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. Що стосується відшкодування судових витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Верховний Суд у своїй Постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога позивачу надавалась ТОВ «Центр юридичної допомоги-Україна», згідно з Договором № 2016 про надання правової допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру, до матеріалів справи позивачем, долучено: Договір № 2016 про надання правової допомоги від 15 лютого 2025 року; рахунок № 2016 від 15 лютого 2025 року; платіжну інструкцію № Р0215YBKCQ від 15 лютого 2025 року. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн., позивачкою не надано Акту виконаних робіт з описом наданих послуг, їх вартістю та витраченим часом. Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення таких коштів з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial