Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

26 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька - [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що 16 вересня 1995 року він уклав шлюб з відповідачкою - [PERSON] . Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами не склалися через протилежні характери та погляди на життя, що приводило до безпричинних скандалів та сварок. 24 листопада 2022 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживали з відповідачкою, позивач добровільно надавав [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дітей, продовжував спілкуватися з сином та донькою, приймати участь в їх житті, як батько. Згодом відповідачка уклала шлюб з іншим чоловіком. Позивач зазначає, що з цього приводу син позивача дуже нервував, не бажав проживати разом з новим чоловіком матері, так як за час проживання всю увагу відповідачка приділяла тільки своєму новому чоловікові. Внаслідок такого ставлення син попрохав позивача забрати його до свого місця проживання. З жовтня 2023 року по час звернення з позовом він проживає разом із сином, той знаходиться повністю на утриманні позивача. Позивач піклується про нього та приділяє йому весь свій вільний час, забезпечує усіма необхідними речами (одяг, взуття, тощо) та потребами для його життя та розвитку, так як відповідачку взагалі не цікавлять його інтереси та життя. Донька залишилась проживати з матір`ю, але відповідачка не виконує належним чином свої обов`язки, не приділяє їй уваги, займається своїми особистими справами. Позивач указує, що донька хворіє на атипічний аутизм, що підтверджується копією висновку КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня». Потребує не тільки допомоги та постійної уваги з боку рідних їй людей, а і регулярного проведення необхідних медичних процедур та обстеження, прийому лікарняних засобів, слідкування за її станом щодня. Дитині, з таким діагнозом, як у неї, потрібно посилений догляд, спілкування, необхідні терапія та корекційні заняття з розвитку мови. Відповідачка не слідкує за здоров`ям доньки, не приділяє їй належної уваги, регулярно відправляє її до своїх батьків, які на даний час вже люди похилого віку, та самі на теперішній час потребують допомоги: зокрема, дідусь пересувається на ходунках, а бабуся нещодавно перенесла операцію. Позивачеві відомо, що донька в теперішній час фактично проживає в будинку з батьками відповідачки, проводе час самотньо в кімнаті, без спілкування, ніхто не приділяє їй увагу, не займається з нею. Відповідачка чинить перешкоди, позбавляючи доньку зв`язку з позивачем, щоб він не мав можливості забрати її до себе. Тому позивач не згоден із тим, щоб донька проживала з відповідачкою, наполягає на визначенні її місця проживання разом з ним, тому що перебування доньки в сім`ї відповідачки негативно впливає на її виховання та здоров`я. До того ж її рідний брат також позбавлений спілкування з сестрою, тому бажає проживати разом з нею та з позивачем. Позивач указує, що на час звернення з позовом він проживає з сином у квартирі, яку йому надали друзі, що виїхали на довгий час за кордон, у [ADDRESS] . Він оплачує лише комунальні послуги, без оплати за оренду житла. Крім того, для дітей є окрема кімната, яка влаштована усім необхідним. Зазначає, що це тимчасове проживання. В подальшому він планує разом з дітьми проживати у власній квартирі, яка належить йому на підставі Договору дарування житлової квартири, посвідченого Шевченко Г. В., приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1604 від 31 серпня 2012 року, та на підставі рішення про державну реєстрацію прав їх обтяжень, індексний номер 34405255 від 23 березня 2017 року за адресою: [ADDRESS] . Наразі в цій квартирі ведуться ремонтні роботи для покращення умов проживання. Зазначає, що весь час намагається виконувати свій батьківський обов`язок з урахуванням інтересів та побажань дітей. За таких умов дітям буде краще з ним. Стосовно доходів указує, що має стабільний заробіток, є приватним підприємцем, що підтверджується Витягом № 2404083400029 з реєстру платників єдиного податку від 12 квітня 2024 року, отримує пенсію, що підтверджується довідкою з Пенсійного фонду України від 09 квітня 2024 року за № 569. Вважає, що він в змозі забезпечити своїм дітям гідне існування: одяг, взуття, відпочинок, необхідні для їхнього розвитку гаджети, медичне обслуговування, щоб діти нічого не потребували. Спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дітей. Проживання дітей разом із ним відповідає їх інтересам. Має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідачка через своє особисте життя забезпечити не змозі. Разом з тим не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки із дітьми і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлення піклування матері. Як батько, розуміє свій обов`язок приймати участь у вихованні дітей, а як людина, яка має почуття, має дуже велике бажання виховувати дітей, спілкуватись з ними, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спільне проживання батька з дітьми спричинить шкоду, не існує. Постановленою суддею ухвалою від 21 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 27 листопада 2024 року представницею позивача, через модуль підсистеми «Електронний суд», подано уточнену позовну заяву, копія якої отримана судом засобами поштового зв`язку 05 грудня 2024 року. В підготовчому засіданні 28 листопада 2024 року витребувано докази у справі. Докази надані суду 16 грудня 2024 року. 21 березня 2025 року виконавчим комітетом Самарівської міської ради, як органом опіки та піклування, надано висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] й [PERSON] . Постановленою судом ухвалою від 21 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні 14 травня 2025 року, за клопотанням представниці позивача, яка вказала на те, що не підтримує вимоги уточненого позову, залишено без розгляду уточнену позовну заяву. В судовому засіданні 26 травня 2025 року прийнято заяву позивача про залишення без розгляду вимоги позову в частині визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька - [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що на момент подання заяви [PERSON] досяг 14 річного віку. В судовому засіданні представницею позивача пояснено, що [PERSON] виявив бажання проживати з матір`ю та переїхав до неї фактично, в зв`язку з чим позивач, поважаючи думку сина, не наполягає на визначенні його місця проживання, однак підтримує позов у частині проживання з ним доньки. Представниця позивача у судовому засіданні позов підтримали з підстав, указаних у ньому, просила задовольнити. Також у судовому засіданні пояснила, щоз березня 2024 року [PERSON] проживає разом з позивачем. Позивач особисто забезпечує її догляд, виховання та реабілітацію. [PERSON] , на даний момент є офіційно визнаною законним представником дитини згідно з посвідченням, виданим Державною соціальною службою. Вона отримує соціальну допомогу як опікун дитини з інвалідністю. Вказує, що на день розгляду справи позивач має стабільний заробіток, є приватним підприємцем, отримує пенсію, що підтверджується довідкою з Пенсійного фонду України від 09 квітня 2024 року за № 569. Наголосила на тому, що не є доцільним заслуховувати думку дитину в силу її психологічного стану, віку та обмежених можливостей. Спір у справі виник також для переоформлення соціальної допомоги на батька, з яким фактично мешкає дитина. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Підстав неявки не повідомила. Відзиву на позов не надала. З огляду на повторну відповідь, надану виконавчим комітетом Самарівської міської ради, отриману на запити суду з метою встановлення місця реєстрації відповідачки /а.с.24, 123/, копію свідоцтва про шлюб, наявну в матеріалах соціальної справи, наданої суду /а.с.86/ [PERSON] 15 вересня 2023 року змінила прізвище на « [PERSON] ». З огляду на рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуті суду з відміткою відділу № 1 м. Новомосковська АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідачка є такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи. Представниця третьої особи до судового засідання надала висновок органу опіки та піклування з приводу розв`язання спору. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши доводи позовної заяви, пояснень представниці позивача, дослідивши їх наданими суду та отриманими доказами у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. За ч. 3, 4 ст. 78 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судом, з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухваленим 24 листопада 2022 року у справі № 183/5154/22 рішенням позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 16 вересня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 351. Рішення набрало законної сили 27 грудня 2022 року. Судом у справі № 183/5154/22 встановлено, що 16 вересня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 351, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16 вересня 1995 року. Подружжя є батьками дітей - [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 307 від 26 травня 2011 року (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 травня 2011 року) та [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 262 від 24 квітня 2014 року (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24 квітня 2014 року). Обставини, встановлені у справі № 183/5154/22 підтверджені також наданими суду доказами у виді копій свідоцтв про народження від 26 травня 2011 року серії [NUMBER] /а.с.9/, від 24 квітня 2014 року серії [NUMBER] /а.с.8/. 15 вересня 2023 року [PERSON] укладено шлюб з [PERSON] , та відповідачкою змінено прізвище на « [PERSON] » /а.с.86/. Згідно з довідкою та характеристикою Гімназії № 17 міста Новомосковська від 15 березня 2024 року № 40, [PERSON] є учнем 7 класу гімназії № 17 міста Новомосковська /а.с.18/, навчається з першого класу та за період навчання проявив себе як учень з достатніми здібностями, розвиненим логічним мисленням. Має довільну пам`ять, більш виражені здібності до вивчення гуманітарних дисциплін. Під час дистанційного навчання несистематично відвідував уроки, що призвело до зниження успішності. За характером неврівноважений, може проявляти агресію по відношенню до інших дітей. На зауваження реагує по-різному, в залежності від настрою. Батько цікавиться навчанням сина /а.с.19/. [PERSON] , [INFO] , відповідно до висновку консультанта дитячого лікаря психіатра від 12 січня 2017 року /а.с.16/ має діагноз: атипічний аутизм з якісним порушенням реципрокної соціальної взаємодії, комунікації, помірної когнітивної недостатності F84. 1. Згідно з довідкою гімназії № 8 м. Новомосковська від 19 листопада 2024 року № 379, [PERSON] навчається в 1 класі закладу освіти /а.с.58, зворот, 75/. Відповідно до довідки про проходження реабілітації «Оздоровчий центр Ольховського» від 21 листопада 2024 року [PERSON] проходила реабілітацію в центрі у період з 15 серпня 2024 року по 21 листопада 2024 року. Захворювання МКБ F84.0 РАС. Результат реабілітації - покращення соціальних та побутових навичок /а.с.59, 74/. Позивач є власником житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору дарування житлової квартири, посвідченого Шевченко Г. В., приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1604 від 31 серпня 2012 року, та на підставі рішення про державну реєстрацію прав їх обтяжень, індексний номер 34405255 від 23 березня 2017 року /а.с.12, 13, 36/. Згідно з витягом № 2404083400029 від 12 квітня 2024 року, наданого суду у копії /а.с.14, 35/, позивач з 09 квітня 2024 року є платником єдиного податку, займається діяльністю з монтажу водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування. Також, згідно з довідкою про доходи № 2938 4699 3893 1417 [PERSON] перебуває на обліку в Новомосковському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності /а.с.15, 34/. За період з 01 жовтня 2023 року по 31 березня 2024 року розмір пенсії склав 18 548,46 грн. Відповідно до довідки № 37 до акту огляду МСЕК серії 12ААБ № 205730 [PERSON] , при повторному огляді встановлено третю групу інвалідності з 01 квітня 2019 року внаслідок загального захворювання з ураженням ОРА. За висновком про характер та умови праці може виконувати легку фізичну працю з урахуванням профнавичок без триваючого перебування на ногах, переохолодження: слюсар-інструментальник, слюсар-складальник, приймальник з замовлень, двірник, конс`єрж /а.с.59, зворот, 76/. Згідно з актом голови квартального комітету № 23 м. Новомосковська від 18 березня 2024 року, складеного у присутності свідків, мешканців будинку [ADDRESS] /а.с.17/, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою на момент складання акту не проживає. [PERSON] має посвідчення серії [NUMBER] отримувача державної соціальної допомоги особі інваліду з дитинства, призначену [PERSON] з 30 січня 2017 року до 16 квітня 2032 року /а.с.58, 77/. З наданої Управлінням соціального захисту населення Новомосковської міської ради копії особової справи вбачається, зокрема, що: - рішенням УСЗН НМР № 51215_634419 про призначення допомоги особам з інвалідністю від 30 січня 2017 року, на підставі заяви [PERSON] від 30 січня 2017 року, [PERSON] призначено допомогу, як дитині з інвалідністю з дитинства, яка виплачувалася у період з 30 січня 2017 року по 15 квітня 2032 року у відповідних розмірах з урахуванням надбавок /а.с.82-84/; - 11 квітня 2017 року [PERSON] , оператору АДС надано відпустку по догляду за дитиною до 6 років, з 17 квітня 2017 року по 16 жовтня 2017 року /а.с.95/; - з копії трудової книжки відповідачки вбачається відсутність її працевлаштування та отримання нею допомоги по безробіттю у період з 18 травня 2020 року по 08 грудня 2020 року /а.с.92/; - рішенням УСЗН НМР від 03 вересня 2024 року змінено персональні дані отримувача допомоги на [PERSON] на підставі копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 вересня 2024 року /а.с.85/; - [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на відповідний розрахунковий рахунок /а.с.89/. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради вих. № 739/0/2-25 від 21 березня 2025 року /а.с.116-117/ щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Батьки дітей перебували у шлюбі близько 29 років з 1995 року. Мають 3-х спільних дітей. Старший син [PERSON] [PERSON] мешкає за кордоном, 13-річний [PERSON] мешкає з матір`ю та 10-річна [PERSON] мешкає з батьком. Розлучилися батьки у 2022 році відповідно рішення Новомосковського міськрайонного суду від 24 листопада 2022 року № 183/5154/22. Вже близько року [PERSON] знаходиться у другому шлюбі. [PERSON] просить визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за місцем його фактичного проживання. З бесіди з [PERSON] вбачається, що після розірвання шлюбу діти проживали з матір`ю. Після оформлення другого шлюбу матері з іншим чоловіком малолітній [PERSON] , 2011 року народження, попросив батька забрати до себе. Прожили разом у найманій квартирі батька близько 8 місяців. Після цього у хлопця з батьком виник конфлікт. [PERSON] образився на батька та перейшов жити до матері. Малолітня [PERSON] , 2014 року народження, деякий час знаходилася у бабусі (зі сторони матері). В травні 2024 батько забрав дівчинку до себе. Дівчинка має діагноз «аутизм» - порушення розвитку головного мозку, яке характеризується вродженим та всебічним дефіцитом соціальної взаємодії та спілкування. Проте, з часом можна скоригувати і адаптувати дитину до соціального життя. Дівчинці потрібно набагато більше часу, щоб навчитися чомусь дуже простому. [PERSON] задовольняє потреби дівчинки, займається її здоров`ям, проходить необхідні обстеження, виконує рекомендації спеціалістів. Відповідно довідки керівника «Оздоровчого центру Ольховського» у м. Дніпрі від 21 листопада 2024 року зазначено, що з метою покращення функціонування нервової системи [PERSON] , з 15 вересня 2024 по 21 листопада 2024, дівчинка проходила реабілітацію. Мати [PERSON] від пояснень відмовилась. 20 січня 2025 року надіслала на адресу служби у справах дітей копію заяви про те, що [PERSON] виїхав за межі Дніпропетровської області у зв`язку з сімейними обставинами і на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами служби у справах дітей обстеженні умови проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що [PERSON] разом з дочкою [PERSON] проживають в трьох кімнатній квартирі. Житло за усною домовленістю винаймається. Санітарно-гігієнічний стан квартири задовільний. В квартирі індивідуальне опалення, інші комунальні зручності централізовані. Кожна дитина має окрему кімнату. В кожній кімнаті, в наявності окремі спальні ліжка, місця для відпочинку та занять, багато іграшок. На час відвідування [PERSON] перебував у матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При здійсненні обстеження була присутня дівчинка. Дитина вихована, дівчинка забезпечена усім необхідним, але ж в силу своєї хвороби не розмовляє і не змогла висловити свою думку щодо спору. Зі слів батька, саме він дитину супроводжує на гуртки: танцювальний, театральний, також відводить на додаткові заняття до репетитора з загальної шкільної програми. Відповідно до висновку Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг» Самарівської міської ради щодо психологічного емоційного стану та особистої прихильності дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до кожного з батьків та визначення батьківського потенціалу [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що в ході бесіди з батьками було відчутно образу один до одного за розпад родини. Зі слів [PERSON] другий чоловік - військовий, працює у військкоматі, сам з Західної України. Жінка має бажання, щоб малолітній [PERSON] і надалі мешкав з нею, враховуючи бажання сина. Стосовно [PERSON] , мати визнає, що дівчинка дуже прив`язана до батька. [PERSON] до себе підпускає тільки його, між ними сформована тісна прив`язаність ще з раннього дитинства. Також жінка повідомила, що планує переїхати до Західної України. Згідно з результатамипсиходіагностичного обстеження дитини, [PERSON] виявлено, що хлопець почував себе невпевнено, важко йшов на контакт, неохоче відповідав на запитання. В ході діагностичної бесіди хлопець розповідав про себе, про конфлікт з батьком. А саме, що він вимкнув інтернет, сварив хлопця за марнотратство, [PERSON] дуже на нього образився, але сьогодні ставлення вже пом`якшилось. Останнім часом хлопець відпочивав з мамою та її чоловіком на Західній Україні. З його слів, він хоче мешкати разом з матір`ю, на момент бесіди з [PERSON] психоемоційний стан хлопця нестабільний, в наявності підвищений рівень тривоги, для хлопця розлучення батьків - дуже травмуюча ситуація, з бесіди про батьків відповідей намагався уникати. Повідомив, що «Ні мати, ні батько його не розуміють». На запитання, хто з батьків може його сильніше покарати, розповів, що мати. Хлопцеві не вистачає уваги до себе. У родині на підсвідомості він себе відчуває на останньому місці. Зі спостережень за [PERSON] , дівчинка виглядала доглянутою, була спокійною. Постійно шукала контакт з батьком. Часто підходила до нього, торкалася, посміхалася. Було помітно, що між ними тісний зв`язок. Батько розумів її фрази та постійно їй відповідав. Враховуючи вищезазначене, можна зробити такий висновок: у дівчинки з батьком тісний зв`язок. Батько намагається задовольняти потреби дитини, займається її розвитком та здоров`ям. З хлопцем у [PERSON] на зараз стосунки складні, у [PERSON] спостерігається загострення підліткового віку, сильні переживання з приводу розлучення батьків. Також хлопець має особливості характеру, замкнений та недовірливий, потребує особливого підходу до себе. І хоча на зараз хлопець повідомив, що хоче жити з матір`ю, цілком імовірно, що через деякий час його рішення може змінитися. За характером [PERSON] емоційна, імпульсивна. Іноді їй буває важко стримати свої емоції, а хлопець не завжди може пояснити свої переживання і може провокувати батьків на витривалість. При проведенні аналізу відповіді обох батьків складається враження, що у [PERSON] більш чітка позиція щодо виховання дітей та їх майбутнього. І хоча він вважає, що раніше [PERSON] була непоганою матір`ю дітям, з виходом на роботу у 2022 році їй не вистачає часу приділяти їм достатньо уваги. Також виникає питання щодо графіку роботи [PERSON] , а саме - хто буде знаходитися з дітьми, коли мати відсутня. Відповідно до рекомендацій провідного психолога: батькам прийти до згоди щодо участі у вихованні спільних дітей, уникати конфліктних ситуацій, оскільки конфліктні відносини між ними можуть негативно вплинути на психоемоційний стан дітей; приділити більшу увагу [PERSON] , тому що хлопець переживає складний період, та за потребою звернутися до психолога; при прийнятті рішення щодо постійного місця проживання дітей ретельно проаналізувати можливості кожного з батьків і, враховуючи особливості [PERSON] та [PERSON] , діяти в інтересах дітей. Відповідно акту оцінки потреб сім`ї [PERSON] наданого Комунальним закладом «Центр надання соціальних послуг» Самарівської міської ради, зазначено, що на час проведення оцінки потреб [PERSON] був відсутній, [PERSON] мешкає з матір`ю. За результатами оцінювання потреб наявні ознаки складних життєвих обставин і основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини - це нестабільний емоційний стан сина [PERSON] , відсутність довірливих стосунків з батьком. За інформацією батька син не має бажання повертатися до нього, причини зміни у поведінці сина батькові не відомі. Стан та потреби дитини [PERSON] : ознаки складних життєвих обставин відсутні, дитина не розмовляє, навички самообслуговування не сформовані в достатній мірі відповідно до віку дитини, потребує допомоги з боку дорослих, зі спостережень фахівця дитина забезпечена усім необхідним. Батько виконує батьківські обов`язки відносно обох дітей. Відповідно до довідки гімназії № 17 м. Самар, зазначено, що [PERSON] , періодично проживав з батьком. В подальшому матір написала заяву на дистанційне навчання [PERSON] , в зв`язку з перебуванням сина за межами Дніпропетровської області. Відповідно до довідки гімназії № 8 м. Самар, [PERSON] навчається в 1 класі. В інформації директора Комунального некомерційного «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» зазначається, що діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку у сімейного лікаря амбулаторії ЗПСМ №6 [PERSON] . У забезпеченні здоров`я дітей, спілкується з сімейним лікарем з приводу щеплень або хвороби малолітніх дітей батько, [PERSON] . [PERSON] є приватним підприємцем ТДВ «СК» ГЛІ» та відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 17 лютого 2025 року, має дохід 102 000 грн. Відповідно до письмового пояснення малолітнього [PERSON] від 20 березня 2025 року зазначено, що дитина бажає проживати разом як з батьком, як і з матір`ю. Розглянувши матеріали справи, документи, які надані службами та установами, що займаються проблемами дітей, враховуючи, що відповідачка у справі не надала жодних документів про умови, які вона створила для проживання дітей, розвитку та виховання, члени Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Самарівської міської ради дійшли висновку, що [PERSON] створив належні умови, для проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . За результатами вивчення умов проживання дітей та їх ставлення до батьків, ставлення батьків до дітей органом опіки та піклування надано висновок, згідно з яким орган вважає за доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , разом з батьком - [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За ст. 150, 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Вони зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, вони зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважити дитину. Згідно ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до статі 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо. Місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Як установлено у ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Так, суд ураховує, що представницею позивача в судовому засіданні заявлено про залишення без розгляду вимог про визначення місця проживання [PERSON] . Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. При цьому судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , досяг [INFO] чотирнадцятирічного віку. Як викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2023 року у справі № 592/7624/22, установивши, що законом не передбачено можливості визначення місця проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, з одним із батьків, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. За таких обставин, з огляду на позицію позивача у справі, питання щодо визначення місця проживання [PERSON] суд не розглядає. Щодо визначення місця проживання [PERSON] , суд ураховує таке. Як установлено у ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В підготовчому та у судовому засіданні представниця позивача вказувала, що малолітня [PERSON] не може висловити свою думку в силу захворювання. Судом досліджено висновок органу опіки та піклування, в якому вказано, що при здійсненні обстеження була присутня дівчинка. Дитина вихована, дівчинка забезпечена усім необхідним, але ж в силу своєї хвороби не розмовляє і не змогла висловити свою думку щодо спору. Зі спостережень за [PERSON] , дівчинка виглядала доглянутою, була спокійною. Постійно шукала контакт з батьком. Часто підходила до нього, торкалася, посміхалася. Було помітно, що між ними тісний зв`язок. Батько розумів її фрази та постійно їй відповідав. Враховуючи вищезазначене, можна зробити наступний висновок: у дівчинки з батьком тісний зв`язок. Стан та потреби дитини [PERSON] : ознаки складних життєвих обставин відсутні, дитина не розмовляє, навички самообслуговування не сформовані в достатній мірі відповідно до віку дитини, потребує допомоги з боку дорослих, зі спостережень фахівця дитина забезпечена усім необхідним. За таких обставин, суд не вважає за можливе отримати думку дитини - [PERSON] з огляду на її захворювання, поведінку, встановлену органом опіки та піклування, підтверджену доказами, наданими позивачем та для уникнення можливого травмування психіки дитини, внаслідок чого враховує обставини щодо поведінки дитини, встановлені при складанні висновку. Декларацією прав дитини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 2, 8 ЦПК України, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Водночас, означеною Декларацією проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Визначення місця проживання дітей для позивача є способом захисту його прав як батька, який займається їх утриманням та вихованням. Отже, при визначені місця проживання дитини суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, підтримання позову позивачем, ставлення батьків до дітей, встановлене висновком, поведінку дитини [PERSON] при проживанні разом з батьком, створення позивачем належних умов для проживання, виховання та утримання дитини, відсутність доказів на підтвердження умов проживання дитини у матері. Спеціалістами органу опіки та піклування проаналізовано усі обставини щодо виховання дитини батьками, забезпечення її матеріальних та духовних благ, створених, як позивачем так і відповідачкою, та зроблено висновок про створення більш сприятливих умов для проживання дитини саме у позивача. Доказів, які-б спростовували такий висновок, дали б суду підстави не погодитися із ним або мати обґрунтований сумнів у викладених в ньому фактах матеріали справи не містять. Крім того суд ураховує таке. Згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З метою захисту прав малолітніх дітей судом отримано дані щодо позивача та відповідачки з Єдиного державного реєстру судових рішень. Так, у реєстрі наявні відомості, що постановою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2018 року у справі № 183/5979/18 справу про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. [PERSON] звинувачувався в тому, що 18 вересня 2018 року [PERSON] ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, що проявилось в тому, що його малолітній син, [PERSON] , [INFO] , має виражену агресивну поведінку, під час заняття безпідставно ходить по класу, виходить за межі навчального класу, кидає та псує дитячі речі, чим зриває навчальний процес, заважає дітям навчатися. Постановою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року у справі № 183/5678/20 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. [PERSON] звинувачувався в тому, що 06 жовтня 2020 року встановлено факт невиконання батьківських обов`язків [PERSON] , передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України щодо виховання свого малолітнього ситна [PERSON] , [INFO] , що призвело до того, що останній має виражену агресивну поведінку, під час заняття безпідставно ходить по класу, кидає та псує дитячі шкільні речі, чим зриває навчальний процес та заважає дітям навчатись, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП. Постановою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2024 року у справі № 183/2667/24 закрито справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою слідчого судді Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська від 15 листопада 2024 року у справі № 204/10964/24 застосовано відносно підозрюваної [PERSON] , [INFO] , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: [ADDRESS] , в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 12023041680001381, тобто до 05 січня 2025 року. Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року у справі № 204/12592/24 [PERSON] , [INFO] , зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: [ADDRESS] , визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 303 КК України, та призначено їй узгоджене сторонами покарання: за ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 302 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 303 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання [PERSON] у вигляді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. Вирок набрав законної сили 27 січня 2025 року. Оцінюючи питання щодо постанов відносно позивача, суд ураховує, що хоча щодо позивача й складалися протоколи у справах про адміністративні правопорушення щодо неналежного виховання сина, однак під час судового розгляду обставини, покладені в їх обґрунтування не знайшли свого підтвердження, або сплив строк притягнення до відповідальності. Суд зазначає, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Таким чином, на підставі вищевикладеного та враховуючи, що батьки малолітньої дитини проживають окремо, з березня 2024 року малолітня [PERSON] проживає разом з батьком, який добросовісно ставиться до виконання батьківських обов`язків, а також ураховуючи висновок органу опіки та піклування, з яким суд погодився, з огляду на поведінку батьків, те, що у справі хоча відповідачка і не надала своїх пояснень як суду так і органу опіки та піклування, однак існує спір, про який свідчить в тому числі й отримання допомоги по догляду за дитиною відповідачкою за умови, що дитина, якій призначена допомога проживає із батьком, суд вважає що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідають якнайкращим інтересам дитини. Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору, задоволення позову, суд вважає за необхідне судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору - 1 211,20 грн, стягнути з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved