Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 220,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.12.2020 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір №168823 про надання фінансового кредиту на суму 1 000,00 грн. Строк кредитування 30 днів, стандартна процентна ставка 2% в день. Відповідачка порушила умови договору, тому виникла заборгованість за кредитом. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу № 01-28/10/2021 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно розрахунку, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 5 220,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованість за сумою кредиту в розмірі 1 000,00 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4 220,00 грн. Позивачем на адресу відповідачки була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 168823 від 26.12.2020, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачкою без виконання. [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконала, тому позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою суду від 18.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. 12.05.2025 від представника позивача надійшла заява про відшкодування витрат понесених стороною позивача у зв`язку з розглядом справи у розмірі 12 922,40 грн, з яких витрати на судовий збір становлять 2\~422,40 та витрат на правничу допомогу 10\~500,00. Позивач в судові засідання 13.05.2025 і 06.06.2025 не з`явився, однак попередньо подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Водночас не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судові засідання 13.05.2025 і 06.06.2025 також не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності, відзиву не подала. Справа розглядається відповідно до статей 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, на підставі наявних доказів. Згідно з частиною другою статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом частин четвертої і п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, згідно з частиною першою та другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Саттею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, згідно з статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Судом встановлено,\~що 26.12.2020\~між ТОВ\~«ФК «Займер»\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~168823,підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «KL3036». Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 1.2 кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 24-01-2021. В п. 1.3 кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. 26.12.2020 1 000,00 грн за договором №168823 перераховано на зазначений відповідачкою картковий рахунок [NUMBER] , номер транзакції 30894-77615-03038, призначення платежу: «Выдача кредита #168823»; що підтверджується довідкою ТОВ «ПРОФІТГІД». Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, у неї виникла заборгованість за кредитним договором. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу № 01-28/10/2021 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги, в тому числі, до [PERSON] за кредитним договором від 26.12.2020 № 168823. Відповідно до\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, внаслідок укладення договору відступлення вимоги від 28.10.2021 №01-28/10/2021 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором 26.12.2020 № 168823. Позивач просить стягнути з відповідачки 5 220,00 грн, що складається з: простроченої заборгованість за сумою кредиту в розмірі 1 000,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4 220,00 грн. Доказів спростування суми нарахованого боргу, належного виконання кредитних зобов`язань чи контррозрахунку відповідачка на час розгляду справи суду не надала. Позичальниця безперечно має повернути кошти кредитору, однак суд не може погодитися із нарахованою позивачем сумою коштів, які підлягають стягненню. Як зазначалося в позові і підтверджується умовами договору кредитодавцем надано кредит в розмірі 1 000,00 грн на 30 днів під 2% (процентів) на добу. Про пролонгацію договору позивач не зазначає. Отже нарахований до стягнення розмір процентів за користування договором не може перевищувати 600 грн (1000 * 2% * 30). Про відповідальність за прострочення грошового зобов`язання в позові не йдеться, як і немає відповідних розрахунків. Зважаючи на наведене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги на суму 1 600,00 грн. В решті позову слід відмовити. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. При зверненні з позовом у позовній заяві представником позивача було надано попередній розрахунок судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10\~500,00 грн. 12.05.2025 від представника позивача надійшла заява про відшкодування витрат понесених стороною позивача у зв`язку з розглядом справи у розмірі 12 922,40 грн, з яких витрати на судовий збір становлять 2\~422,40 та витрат на правничу допомогу 10\~500,00. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Пархомчук С.В. надавав професійну правничу допомогу ТОВ «КФ "КЕШ ТУ ГОУ» у цій справі, на підтвердження чого надано договір про надання правничої допомоги № б/н від 29.12.2023; додаткову угоду № 1 від 29.12.2024; свідоцтво адвоката Пархомчука С.В.; акт отримання правової допомоги від 05.05.2025; рахунок № 05.05.2025-20 від 05.05.2025; платіжну інструкцію № 38334 від 05.05.2025 на суму 10 500,00 грн. Відповідно до частини четвертої статті 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, дослідивши матеріали справи, враховуючи висновки щодо застосування норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, а також, що справа є незначної складності, в такій категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, участі в судових засіданнях адвокат не приймав, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідачки на користь позивача до 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. Судові витрати за змістом статті 141 ЦПК України присуджуються, у разі часткового задоволення позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено на 30,65%, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 742,50 грн.

Outcome: partial