Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог, представником позивача зазначено наступне. 28 березня 2016р. між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26256011405010 (15.08.2018р. змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро»). Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим договором в повному обсягу (кредитна лінія з лімітом 50 000,00 грн., процентна ставка-48% річних, розмір/сума платежу за розрахунковий період зазначено в графіку платежів). Окрім цього, договором № 26256011405010 від 24.05.2018р. між сторонами встановлено кредитний ліміт в сумі 165600,00 грн., який протягом дії договору може бути змінений банком, однак, максимальний ліміт не може перевищувати 1 млн.грн., строком на 12 місяців (з подовженням строку дії кредитної лінії та це здійснюється необмежену кількість разів (п.1.2.2 договору). Процентна ставка - 46% річних на строкову заборгованість, 56% річних на прострочену заборгованість. Згідно розрахунку, станом на 03.05.2024р., загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 510 426,83 грн., який складається з: - залишок простроченого кредиту: 264 542,34 грн.; - залишок прострочених відсотків: 245 884,49 грн.; - залишок прострочених комісій - 26593,28 грн. Присутня у судовому засіданні представник позивача адвокат - Препелиця Ю.В. підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, уточнивши про наявну технічну помилку у позовних вимогах щодо стягнення суми прострочених комісій - 26593,28 грн. При цьому загальна суми заборгованості [PERSON] залишилась без змін - 510 426,83 грн. яку вона і просила стягнути з відповідача. Присутня у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , з позовними вимогами не погодилась, просила суд відмовити у їх задоволенні, надала суду відзив, в обґрунтування якого зазначила про відсутність доказів надання кредитних коштів, про неотримання відповідачем вимоги про повернення кредитних коштів, також про різний розмір заборгованості по тілу кредиту, про перевищення заборгованості по процентах та комісії суми основного боргу, про сплив позовної давності за договором та відсутність розрахунку заборгованості по двом договорам окремо. Представником позивача було подано відповідь на відзив, за змістом просив про задоволення вимог на підставі вже долучених письмових доказів до позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 28 березня 2016р. між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26256011405010 (15.08.2018р. змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро»). Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим договором в повному обсягу (кредитна лінія з лімітом 50 000,00 грн., процентна ставка-48% річних, розмір/сума платежу за розрахунковий період зазначено в графіку платежів). Окрім цього, договором № 26256011405010 від 24.05.2018р. між сторонами встановлено кредитний ліміт в сумі 165600,00 грн., який протягом дії договору може бути змінений банком, однак, максимальний ліміт не може перевищувати 1 млн.грн., строком на 12 місяців (з подовженням строку дії кредитної лінії та це здійснюється необмежену кількість разів (п.1.2.2 договору). Процентна ставка - 46% річних на строкову заборгованість, 56% річних на прострочену заборгованість. Згідно розрахунку, станом на 03.05.2024р., загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 510 426,83 грн., який складається з: - залишок простроченого кредиту: 264 542,34 грн.; - залишок прострочених відсотків: 245 884,49 грн. Відповідно до статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до частини 1статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями1,8,12 Закону України «Про споживче кредитування» та Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими постановою Національного банку України від 08.06.2017 № 49, передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом відносяться витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Статті47,55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» закріплюють право банку самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги і регулювати відносини з клієнтами на договірній основі. Із визначень термінології УДБО вбачається, що кредитний договір, залежно від виду банківського продукту, може укладатися шляхом оформлення Комплексного договору про надання банківських послуг. Шляхом підписання Комплексного Договору про надання банківських послуг № 26256011405010 позичальник підтвердив, що він акцептував УДБО версії, чинної на дату укладення договору, і згоден з усіма умовами УДБО в повному обсязі, зокрема, щодо порядку укладення договорів та умов надання всіх послуг, в тому числі, що можуть бути надані йому в майбутньому (з урахуванням всіх змін та доповнень); умови Договору йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Всі вищезазначені документи складають єдиний Договір. Також вбачається, що позичальник протягом строку дії кредитного договору, здійснював часткове погашення заборгованості. Надання кожної банківської послуги здійснюється на підставі укладеного між Клієнтом та Банком відповідного Договору, в якому міститься посилання на УДБО і підтвердження прийняття Клієнтом Публічної пропозиції. У кредитному договорі визначаються, серед іншого, такі істотні умови договору: вид Кредиту, сума Кредиту/ розмір Максимального ліміту кредитної лінії / Овердрафту, строк, на який надається Кредит, цільове призначення, розмір процентної ставки та комісій, та інші умови, визначені Кредитним договором як Істотні. Умови надання та обслуговування Кредиту, що не визначені в Кредитному договорі, передбачені Тарифами Банку та УДБО. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини 1статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідачем доводи позивача не спростовано, висловлена незгода з розрахунком заборгованості [PERSON] не підтверджена належними та допустимими доказами, є власним тлумаченням сторони. Клопотання про призначення експертного дослідження не оголошувалось. Враховуючи, що між сторонами було укладено кредитний договір, умови якого позивачем були виконані шляхом надання відповідачу кредитних коштів, та відповідач взяті на себе за договором зобов`язання у повному обсягу не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 26256011405010 : 510 426,83 грн., який складається з: - залишок простроченого кредиту: 264 542,34 грн.; - залишок прострочених відсотків: 245 884,49 грн.; - залишок прострочених комісій - 26593,28 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 6125,12 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved