Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Заступник керівника Полтавської окружної\~прокуратури Полтавської\~області Коритний\~О.В.\~в інтересах\~держави в\~особі Головного\~управління Держгеокадастру\~у Полтавській\~областізвернувся до суду з даним позовом, в якому в обґрунтування вимог зазначає, що відповідач [PERSON] будучи громадянкою російської федерації, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ПЛ № 098278 від 27.10.2002 року набула право власності на земельну ділянку площею 4,7502 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (на теперішній час- Коломацька ОТГ). В подальшому, 14.03.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме манно зареєстровано право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5324082700:00:003:0027, площею 4,7502 га, номер відомостей про речове право- 13731326. На підставі договору оренди від 08.02.2016 року та додаткової угоди до нього від 27.09.2016 року вказана земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Агрофірма «Куликово», строк дії договору оренди становить 15 років. Оскільки відповідачка є іноземкою, а належна їй земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, тому вона повинна була відчужити вказану земельну ділянку протягом року. Проте в порушення вимог ч. 4 ст. 81 та ст. 145\~Земельного кодексу\~України протягом року відповідач не здійснив відчуження земельної ділянки, отриманої у спадок. Посилаючись на викладене, прокурор просив суд припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5324082700:00:003:0027, площею 4,7502 га, номер відомостей про речове право- 13731326,\~розташовану на\~території Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (на теперішній час- Коломацька ОТГ), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, та стягнути з відповідача судовий збір сплачений при подачі позову. Ухвалою судді від 28.04.2025 року відкрито провадження по справі з визначенням її розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.05.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Прокурор позов підтримала та просила задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надав письмові пояснення, у яких просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] причини неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи, відзиву на позов до суду не надавав. Сповіщався про дату та час судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада». Представник третьої\~особи-\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Агрофірма Куликово»також надіслав письмові пояснення щодо викладених у позові обставин, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні на [PERSON] , будучи громадянкою російської федерації (а.с. 21), відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ПЛ № 098278 від 27.10.2002 року набула право власності на земельну ділянку площею 4,7502 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на\~території Куликівської\~сільської ради\~Полтавського району\~Полтавської області\~(на\~теперішній час-\~Коломацька ОТГ)\~(а.с.\~16,\~23).\~В подальшому,\~14.03.2016\~року в\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~манно зареєстровано\~право приватної\~власності [PERSON] \~на земельну\~ділянку з\~кадастровим номером\~5324082700:00:003:0027,\~площею 4,7502\~га,\~номер відомостей\~про речове\~право-\~13731326\~(а.с.\~8).На підставі договору оренди від 08.02.2016 року та додаткової угоди до нього від 27.09.2016 року вказана земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Агрофірма «Куликово», строк дії договору оренди становить 15 років (а.с. 18-20). Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 13 Конституція України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обгрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Згідно ч.ч. 1-2, 4 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Відповідно до п.п. «е» ч. 1 ст. 140 ЗК підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Враховуючи, що [PERSON] не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, земельна ділянка з кадастровим номером 5324082700:00:003:0027, площею 4,7502 га підлягає конфіскації за рішенням суду, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь сторони позивача слід стягнути 2422,40 грн. та 1211,20 грн. в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору, які підтверджені документально. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved