Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати трудові відносини з ФОП [PERSON] припиненими. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 01.02.2017 між нею та ФОП [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір. З 01.08.2017 року вона пішла у відпустку по догляду за дитиною, потім за другою дитиною. На початку 2025 року вона пройшла конкурс на роботу у фінансову установу, однак з нею не був припинений трудовий договір з ФОП [PERSON] . Позивач звернулася до [PERSON] з заявою про розірвання трудового договору, однак оскільки [PERSON] знаходиться за кордоном та не планує приїзджати назад, вона змушена звернутися до суду. В позасудовому порядку врегулювати питання щодо належного оформлення припинення трудових відносин неможливо. Ухвалою від 09.05.2025 у справі відкрито провадження. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач своєчасно і належним чином повідомлена про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив. Однак, відповідач не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, в зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи підтримав подані письмові пояснення до суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Позивач вказує, що 01.02.2017 між нею та ФОП [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] з реєстру застрахованих осіб (форма Ок-5). щодо суми заробітку для нарахування пенсії, страхового стажу, сплати страхових внесків за страхувальником ФОП [PERSON] за лютий 2017 року до страхового стажу позивача зараховано 28 днів, та зараховано дні за березень- липень 2017 року. Позивач [PERSON] є матір"ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження. На даний час місцезнаходження відповідача [PERSON] позивачу не відоме. Через такі дії відповідача, позивач не може врегулювати питання щодо належного оформлення припинення трудових відносин. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин. Статтею 3 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до часини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною, особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін`юсті України 27.06.2001 за № 554/5745, зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин, у разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. У частині другій статті 22 КЗпП України встановлено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Підставами припинення трудового договору, зокрема, є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення, відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Судом встановлено, що існує порушення права позивача на припинення трудових відносин. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини 1 та 2 ст. 5 ЦПК України), - про це йдеться в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Викладене свідчить, що за обставин, коли працівник позбавлений можливості розірвати трудовий договір з роботодавцем у порядку, передбаченомуКЗпП України, то ефективним способом захисту порушеного права працівника буде ухвалення судом рішення про визнання трудових відносин між сторонами припиненими. У позовній заяві позивач просить суд визнати свої трудові відносини як працівника з відповідачем припиненими з 14.02.2025, оскільки фактично трудові відносини між позивачем та відповідачем припиненні , суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved