Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Позиція позивача Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту того, що позивач самостійно виховує сина [PERSON] , [INFO] , який проживає із ним та перебуває на повному його утриманні. А також, просив визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом із батьком за місцем їх реєстрації: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що перебував у шлюбі з відповідачкою від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розлучення вони з [PERSON] проживають окремо, так як вона виїхала за кордон, а він з сином проживають разом в селищі Літин. Позивач опікується сином, що позитивно впливає на його моральний та психологічний стан. Враховуючи те, що син знаходяться на його одноособовому утриманні та він самостійно займається його вихованням, постала необхідність юридичної фіксації цього факту, з метою необхідності оформлення документів для соціальної допомоги на дитину, яку виховує лише один із батьків, та отримання відстрочки на підставі п.4 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зазначає, що відповідачка здійснює йому перешкоди у реалізації своїх батьківських прав щодо сина та маніпулює власними правами, що вивезе дитину за кордон. Переїзд сина за кордон може негативно вплинути на його фізичний та психологічний розвиток. Зокрема, мати [PERSON] не зможе забезпечити повноцінне лікування сина, так як в Україні, в будь-який час можливо звернутися за допомогою та пройти лікування, у зв`язку із тим, що закордоном передбачена страхова медицина і потрібно приділяти час для відвідування лікаря (реєстрація на прийом, оформлення страхових виплат, отримання рецептів та інше), слідкування за прийняттям ліків, та інше, що в міру своєї зайнятості мати не зможе виконати, так як у неї не було бажання знаходитись разом з своїм сином та виховувати його на постійні основі. Натомість, відповідачка проживає за кордоном без стійких соціальних зв`язків, немає постійного житла, сезонна робота та відсутність громадянства країни перебування, що може показати дитині негативний приклад соціальної поведінки дорослого, чим сформує в неї неправильне уявлення про існуючі в суспільстві традиції та соціальні цінності. Вважає, що місце проживання дитини слід визначити за ним, оскільки він, на відміну від відповідачки, здатен забезпечити синові належні матеріально-побутові умови проживання та виховання, забезпечити його всім необхідним для навчання, лікування, намагається показувати правильний приклад, веде здоровий спосіб життя, не палить, не вживає алкоголь та наркотичні препарати, дбає про фізичний, духовний розвиток та здоров`я дитини. В свою чергу, стан здоров`я позивача задовільний, хронічних захворювань та протипоказань не має. Зазначає, що першочергового потрібно врахувати інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків, враховуючи рішення органу опіки і піклування, яким визначено місце проживання дитини разом з батьком, а також створення останнім належних умов для проживання, виховання та матеріального забезпечення дитини. Крім того, від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що незважаючи на те, що відповідачка не здійснює належної участі в вихованні сина, він не має мети позбавити її батьківських прав. Стосовно виховання сина, то син цього потребує в теперішній час, а не в майбутньому. Сьогодні син фактично проживає, виховується та забезпечується усім необхідним лише позивачем. Тому є така необхідність для різних життєвих обставин встановити цей факт, який існує вже довгий період часу. У зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позиція відповідача Від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначила, що їй стало відомо, що її колишній чоловік звернувся до суду для встановлення факту одноосібного догляду за їх дитиною. В свою чергу, проти даного позову заперечує, так як в майбутньому позитивне рішення по даній справі може бути передумовою для позбавлення її як матері батьківських прав. Від свого обов`язку виховувати сина ні в якому разі не відмовляється, та для забезпечення кращого життя для сина планує в майбутньому забрати його за кордон. Але так як не має на даний час постійного та стабільного місця для проживання, поки що такої змоги не має. Також у зв`язку з тим, що вона довгий час не проживає за своїм місцем реєстрації, не має змоги брати участь у судовому процесі, тому просить суд розглянути справу без її участі. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 24.01.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 20.03.2025 залучено [INFO] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання відповідачкою державного кордону України. Ухвалою від 29.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, та просив задовольнити. Зауважив, що не має наміру позбавляти матір батьківських прав щодо сина. Також, не вчиняє матері жодних перешкод у спілкуванні з дитиною. В свою чергу, [PERSON] спілкується із сином за допомогою відеозв`язку та іноді бачиться, однак майже увесь час вона перебуває за кордоном на заробітках. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у своєму відзиві на позов заперечила про ти задоволення позовних вимог та просила розглянути справу без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Органу опіки та піклування Літинської селищної\~ради Вінницького\~району Вінницької\~області в особі начальника Служби у справах дітей Літинської селищної\~ради Вінницького\~району Вінницької\~області Джигун О.Л. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що службою 5 разів, без попередження, здійснювались виїзди до місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , де встановлено, що батько самостійно виховує сина, матері жодного разу з дитиною не було. При цьому, наголосила, що службі не відомо щоб хтось перешкоджав матері бути з дитиною, адже таких звернень від матері не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [INFO] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Встановлені судом обставини Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 06.05.2023 Вінницьким відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Вінницькому районі\~Вінницької області\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Київ) (а.с.15). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 26.07.2024 у справі №137/996/24 (а.с.19,20) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.10.2022 у Літинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районні Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №84. Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади, відмітки в паспорті громадянина України та довідки селищної ради (а.с.10-12, 21, 30), малолітній [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно Витягу з реєстру територіальної громади (а.с.22). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 18.10.2024 (а.с.18), малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Комісія прийшла до висновку, що батько одноособово виховує свого сина, мати жодної участі в житті дитини не приймає, кошти, які отримує на дитину, використовує на власні потреби. Батько забезпечує сина сам, а також допомагають його батьки. Згідно інформації від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с.32,75), [PERSON] здійснила перетин державного кордону України: 27.09.2024 в напрямку виїзд; 21.12.2024 в напрямку в`їзд; 13.03.2025 в напрямку виїзд. Малолітній [PERSON] , [INFO] , за станом здоров`я є здоровим, розвивався згідно віку, щеплений згідно календаря, перебуває на обліку в Літинській АЗПСМ, на огляди з`являється за викликом постійно. Згідно характеристики\~Літинської селищної\~ради Вінницького\~району Вінницької\~області від\~19.11.2024\~за №2190\~(а.с.23), [PERSON] за місцем проживання характеризується добре, скарг на даного громадянина до селищної ради не надходило. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.11.2024 (а.с.24), [PERSON] за станом здоров`я соматично здоровий. [PERSON] за медичною допомогою лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, згідно довідок КНП «Літинська центральна районна лікарня Літинської селищної ради» від 12.09.2024 та 27.12.2024 (а.с.25,26,85). [PERSON] станом на\~26.10.2023 до\~кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» (а.с.28). [PERSON] є власником частки квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.29). Рішенням №235 від 16.10.2024 (а.с.31), Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області вирішила визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , біля батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Листом №279 від 29.05.2025 (а.с.114), Служба у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради повідомляє, що працівниками служби спільно з дотичними структурами вчергове обстежено умови проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що дитина проживає та перебуває на утриманні свого батька [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою по [ADDRESS] . Дитина забезпечена усім необхідним відповідно до свого віку та потреб. Батько належним чином займається вихованням свого сина. Жодного разу, під час обстеження умов проживання матері вдома не було. Тому, даний позов повністю підтримують, вважають за доцільне визначити місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] біля батька [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні 28.05.2025 пояснив, що він є сусідом позивача та часто бачить батька з сином. Матері він вже не бачив близько року, йому відомо, що вона за кордоном. Підтвердив, що батько одноособово займається вихованням сина. В свою чергу, дитина завжди доглянута та охайна, у них з батьком гарні стосунки. Він бачив, що у квартирі [PERSON] створені гарні умови для проживання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 28.05.2025 повідомив, що є знайомим позивача та його сусідом та йому відомо, що батько самотужки займається вихованням та доглядом за сином, зокрема, забезпечує лікування, харчування, одяг та водить до садочку. В квартирі [PERSON] має гарний ремонт та всі умови проживання. Позивач веде правильний спосіб життя та не має шкідливих звичок. Зазначив, що матері дитини він давненько не бачив, вона знаходиться за кордоном. Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Факт самостійного виховання та/або утримання дитини не може бути встановлений у позасудовому порядку, адже жодний орган влади (суб`єкт владних повноважень) не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, то його встановлення можливе лише у судовому порядку в суді цивільної юрисдикції. Ураховуючи, що у цих правовідносинах відсутній будь-який орган влади, до повноважень якого належить встановлення факту самостійного виховання та/або утримання дитини, відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту самостійного виховання та/або утримання дитини, є суд цивільної юрисдикції на підставістатті19тачастини другої статті315 ЦПК України. До того ж, \~Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.04.2025 у справі №127/3622/24 висловив позицію, що факт самостійного виховання дитини як підстава звільнення з військової служби встановлюється виключно у судовому порядку. У вказаній постанові зазначено, що диспозиція ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами містить імперативний припис стосовно того, що підстава для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлена виключно за рішенням суду. В умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється. Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін. Таким чином, удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади. Згідно ст.293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~роз`яснено підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.\~ Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін та показання свідків, даних у судовому засіданні, суд вважає за необхідне позов в частині встановлення юридичного факту задовольнити та встановити юридичний факт що [PERSON] самостійно виховує сина [PERSON] , [INFO] , який проживає із ним та перебуває на повному його утриманні, оскільки позивач у інший спосіб не може довести вказаний факт і позивачем надано достатньо доказів для підтвердження такого факту та доведено мету його встановлення оформлення допомоги та відстрочки від мобілізації. Крім того, згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7\~СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно із ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.1\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Визначаючи у межах пред`явлених позовних вимог місце проживання дитини, суд враховує, що малолітній [PERSON] вже близько року проживає зі своїм батьком - [PERSON] . Позивач самостійно займається утриманням сина, має житло, в якому створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Позивач, як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує сина усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про його фізичний розвиток, займається його лікуванням. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання сина разом з ним, чи негативно впливали на його виховання та розвиток. Відповідачка проти даного позову заперечила, зазначивши, що від свого обов`язку виховувати сина ні в якому разі не відмовляється, та для забезпечення кращого життя для сина планує в майбутньому забрати його за кордон. Разом з тим, судом встановлено, що мати малолітнього проживає за кордоном, на даний час постійного та стабільного місця для проживання не має, відповідно змоги забрати сина до себе не має, про що вона зазначила у поданому до суду відзиві на позовну заяву. З урахуванням зазначеного, на підставі досліджених доказів, зважаючи на те, що дитина фактично вже майже рік проживає саме із батьком, і Служба у справах дітей вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього сина з батьком, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання сина з батьком, буде відповідати інтересам дитини, на даному етапі розвитку дитини. Тому, позовні вимоги позивача про визначення місця проживання сина із ним, підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141\~ЦПК України та, зважаючи на відповідну позицію позивача, вважає, що судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, слід залишити за останнім.

Outcome: approved