Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Суть позову У березні 2025 року [PERSON] через представника адвоката Ковальчука Андрія Олександровича звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява [PERSON] обгрунтована тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , а [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , який вона успадкувала після свого чоловіка. Позивач та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після матері. На підставі договору про розподіл спадкового майна спадкоємці домовилися, що житловий будинок [ADDRESS] перейде у спадок [PERSON] . Проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на цей будинок. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 31.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 03.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того, у Бердичівській нотаріальній конторі витребувано відомості про спадкоємців [PERSON] . У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача, адвокат Ковальчук А. О., надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] відповідно до заяви від 01.05.2025 просила справу слухати за її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Від представника Гришковецької селищної ради сільського голови Лісової І. у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом установлено, що [INFO] в с. Хмельове Бердичівського району Житомирської області померла мати позивача [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 11,27). Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г. від 25.04.2025, згідно з матеріалами спадкової справи № 214/2022, спадкоємцями після [PERSON] є [PERSON] , 1960 р.н., та [PERSON] , 1969 р.н., між якими 05.02.2025 укладено договір про розподіл спадкового майна (а.с. 44). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10, зворот). Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г. від 20.05.2025, згідно з матеріалами спадкової справи № 71/2016, спадкоємцем після [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою в.о. старости Половецького старостинського округу від 02.05.2025, відповідно до записів у погосподарських книгах за 1977-2011 роки, [PERSON] на день смерті [INFO] був головою двору за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 05 лютого 2025 року, [PERSON] та [PERSON] , спадкоємці за законом після померлої [PERSON] , погодили розподіл спадкового майна. Згідно з договором, [PERSON] переходить у спадок житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 12). Постановою від 05.02.2025 державний нотаріус Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документа на будинок (а.с. 9). На вказане домоволодіння виготовлено технічний паспорт на ім`я [PERSON] , з якого вбачається, що житловий будинок (літера «А») збудований у 1950 році, має загальну площу 43,6 кв. м. До будинку належать господарські будівлі та споруди: веранда «а» (1950 р.), сарай- літня кухня «Б» (1950 р.), погріб «В» (1950 р.), сарай «Г» (1950 р.), вбиральня «Д» (1950 р.) (а.с. 13-22). Із довідки від 13.12.2024, виданої КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Загальна площа будинку 43,6 кв. м, житлова 17,3 кв. м (а.с. 23). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.03.2025, право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 24). Цей житловий будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці, що підтверджується довідкою в.о. старости Половецького старостинського округу від 17.12.2024 (а.с. 25). Згідно з висновком про визначення ринкової вартості майна від 20.02.2025, ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] становить 98 770 грн (а.с. 28). Норми права, застосовані судом, позиція суду Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний спосіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У частині 1 статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємцями першої черги є діти померлого (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські будівлі і споруди, прибудови до них, що були завершені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту адреси. Згідно зі статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції станом на 01.01.2013), речові права на нерухомість, що виникли до цієї дати, визнаються дійсними за наявності: -реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; -на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави дійти висновку про те, що до об`єктів, збудованих до 5 серпня 1992 року, закон не передбачав процедури введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового чи дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року у справі №6-54цс12 та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц. Оскільки спірний будинок збудовано до 1992 року, він розташований на земельній ділянці, яка не приватизована, на об`єкт виготовлено технічний паспорт, а згідно з погосподарським обліком будинок значився за [PERSON] , після смерті якого майно успадкувала, проте не оформила права власності [PERSON] , суд дійшов висновку, що остання набула право власності на спірний будинок та будинок увійшов до спадкової маси. Суд зазначає, що право власності спадкодавцем на цей будинок було набуто у порядку, який діяв на момент його будівництва, коли державна реєстрація права власності не була обов`язковою. Реєстрація лише офіційно підтверджує право, проте не є підставою його виникнення. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, сформульованою у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №207/2386/16-ц. У зв`язку з тим, що позивач позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок, слід визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не внаслідок порушення закону відповідачами, а через відсутність у позивача правовстановлюючих документів на будинок, та з огляду на те, що позивач не просить компенсувати йому судові витрати, суд залишає їх за позивачем.

Outcome: approved