Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 25.11.2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»(далі - позивач та/або ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС»), в особі представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі - відповідач та/або позичальник) з вимогами про стягнення заборгованості за Договором № 3968624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.09.2023 року у розмірі 55000,00 гривень станом на 24.04.2024 року, та понесених позивачем судових витрат, які складаються зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 10.09.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Договір № 3968624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 10000,00 гривень строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). Договір був укладений в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 24.04.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» (Клієнт) та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 24/04/2024, відповідно до якого право вимог за Договором № 3968624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.09.2023 року перейшло до позивача. Загальний розмір заборгованості відповідача за Договором № 3968624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.09.2023 року, що підлягає стягненню станом на 24.04.2024 року становить 55000,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 10.09.2023 року по 24.04.2024 року (включно) - 45000,00 гривень. У зв`язку з викладеним у позивача виникло право на звернення до суду з вказаним позовом. 3. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 30) 5. Разом з позовною заявою представником позивача надано клопотання про витребування доказів, що подається одночасно із позовною заявою. (а.с. 10-11) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 року справа № 496/7508/24 була передана на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 15) 7. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 16.12.2024 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, що подається одночасно із позовною заявою. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 18-20) 9. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 10. Оскільки відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України - шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 24) та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області в мережі Інтернет (а.с. 96), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 11. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 12. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). 13. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 14. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 15. Судом встановлено, що 10.09.2023 року [PERSON] звернувся до ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» з метою отримання кредиту, в зв`язку з чим підписав Договір № 3968624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором С747. (а.с. 41-50) 16. Додатком № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3968624 від 10.09.2023 року, є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. (а.с. 50) 17. Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 1.4., пп. 1.4.1. п. 1.4., пп. 1.5.1. п. 1.5., пп. 1.6.1. п. 1.6. Договору, сума кредиту - 10000,00 гривень; строк кредиту 360 днів; тип процентної ставки - фіксована; стандартна процентна ставка становить 2,00% в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 59140,89% річних; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 82000,00 гривень. 18. На виконання переддоговірних обов`язків первісним кредитором відповідача було ознайомлено з Паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 10.09.2023 року одноразовим ідентифікатором С747. (а.с. 51-52) 19. Листом від 26.04.2024 року за вих. № 20240426-2846 ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» повідомило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про успішне перерахування коштів в розмірі 10000,00 гривень на картку, маска картки [NUMBER] , 10.09.2023 року. (а.с. 53) 20. З розрахунку заборгованості за Договором № 3968624 від 10.09.2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача станом на 24.04.2024 року становить 55000,00 гривень, в тому числі: заборгованість по основній сумі кредиту - 10000,00 гривень; заборгованість за відсотками - 45000,00 гривень. (а.с. 54-58) 21. З листа АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 06.02.2025 року за вих. № БТ/1166, вбачається, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Фінансовий номер телефону - [NUMBER] , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою в період з 10.09.2023 року по 15.09.2023 року. (а.с. 26) 22. З виписки по картці [PERSON] від 04.02.2025 року, вбачається, що 10.09.2023 року на картковий рахунок № [NUMBER] , надійшли грошові кошти в розмірі 10000,00 гривень, яким він користувався. (а.с. 27-28) 23. 24.04.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 24/04/24. (а.с. 71-77) 24. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу, у відповідності до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. 25. ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» свої зобов`язання за Договором факторингу виконало в повному обсязі, що підтверджується копією платіжної інструкції № 783 від 24.04.2024 року. (а.с. 78). 26. З копії Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24/04/24 від 24.04.2024 року, вбачається, що до ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № Кредитного договору 3965624 від 10.09.2023 року, дата закінчення договору 04.09.2024 року, сума кредиту - 10000,00 гривень, заборгованість за сумою кредиту - 10000,00 гривень, заборгованість по нарахованим процентам - 45000,00 гривень, загальна сума заборгованості - 55000,00 гривень. (а.с. 79) V. Оцінка Суду. 27. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 28. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 29. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 30. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). 31. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. 32. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 33. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 34. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). 35. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію». 36. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 37. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію). 38. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 39. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). 40. Згідно з ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 41. За правилом ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. 42. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 43. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 44. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. 45. Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 46. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст. 1 ЗУ «Про електронний цифровий підпис». 47. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14.06.2022 року у справі № 757/40395/20. 48. У справі встановлено, що для підписання Договору № 3968624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ч.ч. 6 та 8 ст. 11 і 12 ЗУ «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. 49. Отже, Договір № 3968624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписано [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Договір не був би укладений. 50. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, що в силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. 51. Тож, Договір № 3968624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому [PERSON] через особистий кабінет на вебсайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого позивачем надіслано відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання Договору, що укладення Договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, цей правочин відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 52. Отже, без здійснення вказаних дій відповідачем Договір не був би укладеними сторонами, а тому цей правочин відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). 53. Встановивши зазначені обставини у справі, можна дійти висновку, що між сторонами у справі укладено Договір про споживчий кредит, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту чи відсотків матеріали справи не містять. 54. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 55. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 56. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 57. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 58. З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 10.09.2023 року по 24.04.2024 року (включно) було застосовано процентну ставку 2,0%, тобто 200,00 гривень щодня. 59. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 60. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 61. За змістом ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 62. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за Договором № 3968624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.09.2023 року, виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому зазначеним договором. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Також, Договір № 3968624 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.09.2023 року, укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 63. Судом встановлено, що заборгованість відповідача станом на 24.04.2024 року становить 55000,00 гривень, з яких: 10000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 45000,00 гривень - заборгованість за відсотками. Відповідачем грошові кошти за цим договором отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості повністю або частково. 64. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. 65. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 66. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 67. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 68. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року справа № 826/1216/16, від 12 вересня 2019 року справа № 9901/350/18. 69. Враховуючи, що представник позивача надав копію Договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року (а.с. 80-81), копію Акту приймання-передачі наданих послуг № 6 до Договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року, від 30.08.2024 року (а.с. 84), копію Витягу з реєстру № 1 до Акту приймання-передачі наданих послуг № 6 до Договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року, від 30.08.2024 року (а.с. 85), копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1354 від 06.09.2024 року (а.с. 86), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмірі 10000,00 гривень. 70. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 71. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 72. Як вбачається з наданого платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1682 від 14.11.2024 року (а.с. 87), позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved