Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

31.03.2025 представник позивача в особі директора ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» - Гедзь О.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 75539551 від 17.05.2021 в сумі 13 552,00 гривень, а також судових витрат - 2422,40 грн судового збору та 3500,00 грн витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №75539551(на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 2wFFstmUKt, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]). Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою Позикодавцем, [PERSON] , з яким укладено договір №75539551 від 17.05.2021 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: 2wFFstmUKt. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 17.05.2021 14:39:44. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] Позикодавець зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, передав позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК «Фінекспрес». Боржник свої зобов`язання за Договором позики №75539551 не виконав, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість в сумі 13 552,00 гривень, що складається із: -заборгованості за основною сумою боргу - 4 000,00 гривень; - заборгованості за відсотками - 9 552,00 гривень. У подальшому 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладений Договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором позики № 75539551 від 17.05.2021 року. 03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладений Договір факторингу № 030423-ФК за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором позики № 75539551 від 17.05.2021 року. Оскільки відповідач не сплачує заборогованість за договором позики, представник позивача змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 01 квітня 2025 року відкрито провадження в цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . 02.06.2025 у судове засідання сторони чи їх представники не з`явилися. 13.05.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Заперечень проти ухвалення заочного рішення не має (а.с.148-151). Відповідач в судове засідання 02.06.2025 не з`явився, заперечень проти позову не надав. При цьому, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повістку-повідомлення, судом направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 21.05.2025 до суду повернувся конверт з поштовим відправленням, згідно довідки "Укрпошти" від 17.05.2025 причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Отже, вважається, що відповідач повідомлений про день, час та місце розгляду цієї справи -17.05.2025 Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій глаі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 17.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» [PERSON] укладено Договір позики №75539551 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) на суму - 4 000,00 гривень, строком на 30 днів, тобто до 16.06.2021 року, під фіксовану базову процентну ставку - 1,99% в день (а.с.30). В додатку №1 до договору сторони погодили, що 17.05.2021 Позикодавцем буде видано 4000,00 грн Позичальнику, які мають бути повернуті протягом 30 днів, а саме 16.06.2021 разом з відсотками в сумі 2388,00 грн., що сукупно становитиме 6388,00 грн (а.с.31) Договір позики та додаток №1 підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2wFFstmUKt (а.с. 30,31). Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджує, що клієнт [PERSON] , з яким укладений договір № 75539551 від 17.05.2021 року ідентифікований Товариством та йому на електронну адресу надіслано одноразовий ідентифікатор 2wFFstmUKt (а.с. 55). ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» 11.03.2025 надало довідку , що прийняло від ТОВ «ФК « БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до виконання 17.05.2021 платіжну інструкцію №2becdb25-7c51-4b19-9f69-733080eb5bfb на суму 4000,00 грн, отримувачем вказаний [PERSON] номер картки [NUMBER] (а.с.57) Відповідно до платіжної інструкції/операція №2becdb25-7c51-4b19-9f69-733080eb5bfb від 17.05.2021 року ТОВ «ФК « БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на рахунок [NUMBER] , перераховано кошти у сумі 4000 гривень (а.с. 58) Також на виконання ухвали суду від 01.04.2025 про витребовування доказів, АТ КБ "ПриватБанк" надав інформацію, що на ім`я [PERSON] в банку імітовано картку № [NUMBER] . Також Банком надано виписку згідно якої 17.05.2021 на картку було зараховано 4000,00 грн (а.с.136-137) 26.10.2021 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Фактор») укладено Договір факторингу № 2610 (а.с. 60-68). Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 26 жовтня 2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 13552 гривень з яких 4000,00 тіло кредиту, а 9552,00 грн відсотки за користування кредитними коштами (а.с. 69-78). 03.04.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» («Фактор») укладений Договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача [PERSON] за Договором позики № 75539551 від 17.05.2021 року в сумі 13552 гривень, з яких 4000,00 тіло кредиту, а 9552,00 грн відсотки за користування кредитними коштами (а.с. 83-91). Відповідно до Реєстру заборгованості до Договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 13552,00 гривень, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за тілом; 9552,00 грн - заборгованість по процентам (а.с. 92-94). Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики №75539551 від 17.05.2021 року за період з 17.05.2021 р. по 25.03.2025 р. заборгованість [PERSON] складає 13552 гривень, з яких: заборгованість за тілом позики - 4000 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 9552 гривень (а.с.15-20). Таким чином суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу кредитних зобов`язань, що регулюється нормами ЦК України. Розглянувши справу в межах позовних вимог суд прийшов наступного. За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. 17.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №75539551 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). За умовами вказаного договору позика складає - 4 000,00 гривень, на 30 днів, тобто останній день повернення позики 16.06.2021 року, фіксована базова процентна ставка становить 1,99% в день (а.с.30). В додатку №1 до договору сторони погодили, що 16.06.2021 позика в сумі 4000,00 грн разом з відсотками в сумі 2388,00 грн., що сукупно становитиме 6388,00 грн буде повернута [PERSON] (а.с.31) Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтвердило, що клієнт [PERSON] , з яким укладений договір № 75539551 від 17.05.2021 року ідентифікований Товариством та йому на електронну адресу надіслано одноразовий ідентифікатор 2wFFstmUKt (а.с. 55). Договір позики та додаток №1 підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2wFFstmUKt (а.с. 30,31). Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (постанова Верховного Суду від 09.09.2020 (справа №732/670/19), від 12.01.2021 (справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа №280/4456/20), від 09.02.2023 (справа №640/7029/19)). Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, вважає, що договір позики №75539551 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 17.05.2021 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало свої зобов`язання та перерахувало [PERSON] 17.05.2021 року на картку № [NUMBER] емітовану в АТ КБ "ПриватБанк" - 4000,00 грн про що свідчить первинний документ- виписка Банку (а.с.136-137) . Доказів, що [PERSON] 16.06.2021 повернув 4000,00 кредиту та 2388,00 грн відсотків за користування кредитом протягом 30 днів матеріали справи не містять. Суд вважає, що нарахування відсотків після 16.06.2021 не відповідає умовам договору, олскільки посилання в п.5.2 Договору що позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договор та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті не може вважатися умовами договору, оскільки Правила (а.с.32-54) не містять будь-яких підписів, їх не можна вважати, як складову частину договору, укладеною між сторонами 17 травня 2021 року. Отже заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» доведена в сумі 6388,00 грн станом на 16.06.2021, з яких: - 4000,00 грн -тіло кредиту, а 2388,00 відсотки за користування кредитом протягом 30 днів. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); При цьому ч.1 ст.514 ЦК України передбачено, що д о нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 26.10.2021 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Фактор») укладено Договір факторингу № 2610 (а.с. 60-68). Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 26 жовтня 2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 13552 гривень (а.с. 69-78). 03.04.2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» («Фактор») укладений Договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача [PERSON] за Договором позики № 75539551 від 17.05.2021 року (а.с. 83-91). Відповідно до Реєстру заборгованості до Договору факторингу № 030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 13552,00 гривень, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за тілом; 9552,00 грн - заборгованість по процентам (а.с. 92-94). Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики №75539551 від 17.05.2021 року за період з 17.05.2021 р. по 25.03.2025 р. заборгованість [PERSON] складає 13552 гривень, з яких: заборгованість за тілом позики - 4000 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 9552 гривень (а.с.15-20). Оскільки ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» мало право вимоги до [PERSON] в сумі 6388,00 грн, з яких 4000,00 грн.- кредитні кошти, а 2388,00 грн відсотки за користування кредитом то відповідно і дл позивача перейшло право вимоги саме в сумі 6388,00 грн. За таких обставин суд приймає рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 6388,00 грн заборгованості за договором позики № 75539551 від 17.05.2021 з яких: - 4000,00 грн. тіло кредиту; - 2388,00 грн - відсотки за користуваня кредитом; Щодо судових витрат: Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За приписами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 2422,40 грн (а.с.21), які були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.123)оскільки позовні вимоги задоволені частково то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1141,85 грн ( 6388,00 грн : 13552,00 грн х 2422,40 грн.=1141,85 грн Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: - договором про надання правової допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, укладеного між ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" та адвакатом Ткаченко Юлією Олегівною (а.с.103-108); - актом приймання передачі справ на надання правничої допомоги по справас, серед яких під №257 вказано [PERSON] (а.с.110-112) - витягом з акту №7-П приймання передачі наданої правничої допомоги за договором № 01-11/24 від 01.11.2024 згідно якого вивчення документів боржника [PERSON] вартувало 500,00 грн , а складання позову - 3000,00 грн , що сукупно 3500,00 грн (а.с.109) При цьому зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт . На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Отже,з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі саме 3500 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial