Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Процедура (рух\~справи): У січні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 05 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача - адвокат Деречина О.В. подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та без участі позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити, проти заочного розгялду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, а тому відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, що є у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Аргументи позивача, [PERSON] : Позовні вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 16.08.2013 шлюб з відповідачем було розірвано. Відповідач є рідним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , проте матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду із даним позовом. Крім того, в провадженні Світловодського міськрайонного суду перебуває справа про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до повноліття дитини. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] слід задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: Позивач, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.10). Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 16.08.2013 шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.12) [PERSON] проживає разом з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями витягів з реєстру територіальної громади. (а.с.9,11) У січні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надав, отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Оцінка суду (джерела права): Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ст. 184 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Висновок суду: Суд зауважує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах\~своїх здібностей\~і фінансових\~можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , мешкає від дитини окремо, а тому зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття шляхом щомісячної сплати аліментів на користь позивача. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх слід задовольнити, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі\~1/4\~частки від\~всіх видів\~його заробітку(доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50\~%\~від прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 09 січня 2025 року, та до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] включно. При визначенні розміру аліментів у такому розмірі суд враховує також принцип рівності обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, та визнання відповідачем позовних вимог. Такий розмір аліментів, на переконання суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав дитини, на утримання якої будуть стягуватись аліменти. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збвір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved