Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Заявниця [PERSON] через представника адвоката Світлик Я. В., звернулася до суду з заявою про оголошення померлим громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , військовослужбовця Збройних Сил України за обставин виконання ним обов`язків військової служби перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. Датою смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , просить вважати [INFO] ; місцем смерті - смт. Білогорівка Лисичанської міської ради Сєвєродонецького району Луганської області, Україна; причиною смерті: ушкодження внаслідок скиду з дрону. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Син заявниці був призваний на військову службу за мобілізацією [INFO] . [PERSON] проходив службу у військовій частині [NUMBER] , а з 07.05.2024 року був переведений на посаду стрілець-помічник гранатометника 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти військової частини [NUMBER] Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 08.05.2024 №190, [PERSON] з 08.05.2024 року вибув у район ведення воєнних (бойових) дій Лиманської міської та Сіверської міської територіальної громади Донецької області, Лисичанської міської територіальної громади Луганської області. 01 червня 2024 року сповіщенням №836/2702 родині було повідомлено, що [PERSON] вважається зниклим безвісти, оскільки виконуючи бойове завдання щодо захисту територіальної цілісності та суверенітету України через агресію російської федерації, внаслідок скидів дрона збройних сил російської федерації, зв`язок з ним було втрачено. Наказом від 01.06.2024 №226 [PERSON] було знято з усіх видів забезпечення. 03.06.2024 року [PERSON] отримала витяг з ЄРДР за реєстраційним №12024170450000363 від 03.06.2024 року про порушення кримінального провадження за ознаками ч.1 ст.115 КК України. У червні 2024 року заявниця отримала копію матеріалів службового розслідування та акту проведення спеціально розслідування від 10.06.2024 року №569 за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] . Наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно- господарської діяльності) від 01.06.2024 №849, призначене спеціальне розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] . Згідно копії акту проведення спеціального розслідування, у ході службового розслідування, було встановлено, що на підставі бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] , особовий склад військової частини [NUMBER] , в складі якої [NUMBER] аеромобільна рота військової частини [NUMBER] , убула для підсилення підрозділів, що займають оборону в адміністративних межах селища міського типу Білогорівка Лисичанської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області з метою недопущення просування противника. З 08.05.2024 стрілець-помічник гранатометника 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] знаходився в адміністративних межах селища міського типу Білогорівка Лисичанської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області у районі бойових дій, де виконував поставлене бойове завдання за призначенням, а саме: у складі групи зайняти позиції та спостережні пости з метою розгортання на вогневих позиціях із завданням нанести максимального ураження підрозділам противника. [INFO] о 16:23 стрілець-помічник гранатометника 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] виконував поставлене бойове завдання в адміністративних межах селища міського типу Білогорівка Лисичанської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області. В цей час підрозділами збройних сил російської федерації були здійснені скиди з дрону на позиції 4 аеромобільної роти військової частини [NUMBER] , в наслідок чого з стрільцем-помічником гранатометника 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роги військової частини [NUMBER] солдатом [PERSON] було втрачено зв`язок, місце перебування не відоме, серед загиблих не значиться. Вищевказана подія зафіксована в журналі бойових дій військової частини [NUMBER] за 30.05.2024, а також підтверджується поясненням головного сержанта 4 аеромобільної роти військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] та поясненням викладеним у рапорті молодшого лейтенанта [PERSON] від 01.06.2024 № 10161. Як свідчить особиста переписка з військовослужбовцями, що проходили службу разом з [PERSON] , - [PERSON] загинув. Листом командування десандноштурмових військ від 30.10.2024 року заявниці було повідомлено, що пошукові заходи є неможливими, оскільки н.п.Білогорівка знаходиться на лінії бойового зіткнення. Отже, відомостей про точне місцезнаходження тіла сина, як і можливості вивезти його, заявниця не має з 30.05.2024 року. Зважаючи на такі тривалі строки, на даний час у заявниці виникла необхідність у реєстрації смерті сина. Разом з тим, Карлівським відділом ДРАЦС відмовлено у такій реєстрації у зв`язку з відсутністю документа встановленої форми про смерть, через що вона змушена звернутися до суду з метою оголошення сина [PERSON] , [INFO] померлим. Представник заявниці в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання, в якому вимоги заяви підтримала, та проводити розгляд справи без її участі. Представники заінтересованих осіб до суду не з`явилися з невідомих причин, хоча були вчасно повідомлені належним чином про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28.03.1989 року Ланнівською сільською радою Карлівського району Полтавської області. Син заявниці був призваний на військову службу за мобілізацією [INFO] . [PERSON] проходив службу у військовій частині [NUMBER] , а з 07.05.2024 року був переведений на посаду стрілець-помічник гранатометника 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти військової частини [NUMBER] , що підтверджується витягом з наказу від 07.05.2024 №188. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 08.05.2024 №190, [PERSON] з 08.05.2024 року вибув у район ведення воєнних (бойових) дій Лиманської міської та Сіверської міської територіальної громади Донецткої області, Лисичанської міської територіальної громади Луганської області. 01 червня 2024 року сповіщенням №836/2702 родині було повідомлено, що [PERSON] вважається зниклим безвісти, оскільки виконуючи бойове завдання щодо захисту територіальної цілісності та суверенітету України через агресію російської федерації, внаслідок скидів дрона збройних сил російської федерації, зв`язок з ним було втрачено. Наказом від 01.06.2024 №226 [PERSON] було знято з усіх видів забезпечення. 03.06.2024 року заявниця отримала витяг з ЄРДР за реєстраційним №12024170450000363 від 03.06.2024 року про порушення кримінального провадження за ознаками ч.1 ст.115 КК України. У червні 2024 року [PERSON] отримала копію матеріалів службового розслідування та акту проведення спеціально розслідування від 10.06.2024 року №569 за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] , затвердженого тво командира військової частини [NUMBER] . Наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно- господарської діяльності) від 01.06.2024 №849, призначене спеціальне розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] . Згідно копії акту проведення спеціального розслідування, у ході службового розслідування, було встановлено наступне. На підставі бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] , особовий склад військової частини [NUMBER] , в складі якої [NUMBER] аеромобільна рота військової частини [NUMBER] , убула для підсилення підрозділів, що займають оборону в адміністративних межах селища міського типу Білогорівка Лисичанської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області з метою недопущення просування противника. З 08.05.2024 стрілець-помічник гранатометника 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] знаходився в адміністративних межах селища міського типу Білогорівка Лисичанської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області у районі бойових дій, де виконував поставлене бойове завдання за призначенням, а саме: у складі групи зайняти позиції та спостережні пости з метою розгортання на вогневих позиціях із завданням нанести максимального ураження підрозділам противника. [INFO] о 16:23 стрілець-помічник гранатометника 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] виконував поставлене бойове завдання в адміністративних межах селища міського типу Білогорівка Лисичанської міської громади Сєвєродонецького району Луганської області. В цей час підрозділами збройних сил російської федерації були здійснені скиди з дрону на позиції 4 аеромобільної роти військової частини [NUMBER] , в наслідок чого з стрільцем-помічником гранатометника 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роги військової частини [NUMBER] солдатом [PERSON] було втрачено зв`язок, місце перебування не відоме, серед загиблих не значиться. Вищевказана подія зафіксована в журналі бойових дій військової частини [NUMBER] за 30.05.2024, а також підтверджується поясненням головного сержанта 4 аеромобільної роти військової частини [NUMBER] молодшого сержанта [PERSON] та поясненням викладеним у рапорті молодшого лейтенанта [PERSON] від 01.06.2024 № 10161. За підсумками спеціального розслідування, витягом з наказу від 12.06.2024 №667, визначено, що солдата [PERSON] стрільця-помічника гранатометника 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти військової частини [NUMBER] слід вважати таким, що безвісти зник 30.05.2024 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил російської федерації в районі ведення бойових дій. Відповідно до даних з реєстру осіб, зниклих за особливих обставин, за посиланням: https://wanted.mvs.gov.ua/ [PERSON] набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин з 30.05.2024 року. Як свідчить особиста переписка з військовослужбовцями, що проходили службу разом з [PERSON] , - [PERSON] загинув. Листом командування десандно-штурмових військ від 30.10.2024 року заявниці було повідомлено, що пошукові заходи є неможливими, оскільки н.п.\~Білогорівка знаходиться на лінії бойового зіткнення. Отже, відомостей про точне місцезнаходження тіла сина, як і можливості вивезти його, заявниця не має з 30.05.2024 року. Зважаючи на такі тривалі строки, на даний час у заявниці виникла необхідність у реєстрації смерті сина. Разом з тим, Карлівським відділом ДРАЦС відмовлено у такій реєстрації у зв`язку з відсутністю документа встановленої форми про смерть, через що вона змушена звернутися до суду з метою оголошення сина [PERSON] , [INFO] , померлим. Докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою, дають можливість зробити вірогідне припущення про загибель [PERSON] , [INFO] , [INFO] у смт. Білогорівка Лисичанської міської ради Сєвєродонецького району Луганської області, Україна; внаслідок ушкодження від скиду з дрону. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24.02.2022 року, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч.3ст.82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. Відповідно до ч.ч.1, 2ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд, зокрема, розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено розгляд справ про визнання особи померлою в окремому провадженні. Відповідно до частини першої\~статті 46ЦК України\~фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої\~статті 46ЦК України\~фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється\~Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з частиною першою\~статті 306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме (ч.1\~ст.307 ЦПК України). Відповідно до\~ст.308 ЦПК України\~суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. Статтею 47 ЦК України\~визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. В п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5\~роз`яснено, що на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в\~ст.46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Аналіз зазначених норм закону, свідчить про те, що підставою для оголошення особи померлою є обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України). Аналізуючи норми права, суд дійшов висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої\~статті 46 ЦК України. При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18). В матеріалах справи міститься ряд доказів, які свідчать про перебування гр. [PERSON] , зокрема, перебування на території, яка була під обстрілами, у тому числі 30.05.2024 року, де виконував військовий обов`язок в бою за свободу і незалежність України внаслідок Збройної агресії російської федерації проти України. Згідно з частинами 1, 2\~статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року №63566/00 «Проніна проти України (Proninav.Ukraine)»,§ 23). Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та є всі підстави визнати [PERSON] померлим.

Outcome: approved