Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

22.11.2021 представник позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі КП «Харківські теплові мережі») Вірютіна О.В. звернулась з позовом до відповідачки [PERSON] , просить стягнути на користь позивача заборгованість за опалення та гарячу воду, станом з 01.02.2011 року по 30.09.2021 року у сумі 91\~191,04 грн, 3% річних у сумі 2\~171,84 грн, інфляційні витрати у сумі 5\~060,27 грн. В обґрунтування позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» зазначає, що відповідачка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води». Відповідачка обов`язку щодо повної та своєчасної сплати за надані послуги не здійснює, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.02.2011 по 30.09.2021 в розмірі 91 191,04 грн. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань позивачем було нараховано 3% річних у сумі 2 171,84 грн, та інфляційні витрати у сумі 5 060,27 грн. У зв`язку з викладеним КП «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 8). Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2022 позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задоволено. Стягнуто з [PERSON] \~на користь\~КП «Харківські\~теплові мережі»\~заборгованість за\~опалення та\~гарячу воду\~за період\~з 01.02.2011\~року по\~30.09.2021\~року у\~сумі 91\~191,\~04\~грн,\~3%\~річних у\~сумі 2\~171,\~84\~грн,\~інфляційні витрати\~у сумі\~5\~060,\~27\~грн, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~270,00\~ грн (а.с. 15-16). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2025 заяву представника [PERSON] адвоката Іванченко А.В. про перегляд заочного рішення суду по справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду задоволено; заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2022 за позовом КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду скасовано. Розгляд цивільної справи за позовом КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду проводиться в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом)сторін. (а.с. 52-54). Разом із заявою про перегляд заочного рішення, представницею відповідачки Шеховцової Ю.В. подана заява про застосування строків позовної давності, в якій зазначено, що КП «Харківські теплові мережі» у своїй позовній заяві зазначило, що відповідач ( [PERSON] ) за період з 01.02.2011 по 30.09.2021 не в повному обсязі та не своєчасно сплачувала вартість наданих послуг. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №630 від 21.07.2005 року (на які позивач посилається у позовній заяві) оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Таким чином, відповідно до чинного законодавства України, позовна давність по заявленим вимогам до [PERSON] за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2011 по 01.02.2017, сплинула у лютому 2020 року. Відтак заборгованість за цей період не може бути стягнута, [PERSON] визнаються вимоги за послуги з централізованого опалення за період з 01.03.2017 по 30.09.2021 у розмірі: 69\~869, 90 грн. В іншій частині позовних вимог, у розмірі 21\~969,37 грн. відповідач вважає, що судом має бути відмовлено. Просить відмовити частково у задоволені позовної заяви, у зв`язку із спливом позовної давності у відповідності із ч. 4 ст. 267 ЦК України. Винести нове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.03.2017 по 30.09.2021 у розмірі: 69\~869,90 грн. В іншій частині позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» слід відмовити. Представниця позивача КП «Харківські теплові\~мережі» у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судових засідань повідомлена завчасно та належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідачка [PERSON] та її представниця [PERSON] судове засідання не з`явились, представниця надала заяву у якій просила судове засідання, що призначено Київським районним судом м. Харкова у справі № 953/22049/21 на 04.06.2025 провести без участі заявника та її представника. Застосувати строки позовної давності, у відповідності із чинним законодавством, щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. Відмовити частково у задоволені позовної заяви, у зв`язку із спливом позовної давності у відповідності із ч. 4 ст. 267 ЦК України. Винести нове рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.03.2017 по 30.09.2021 у розмірі: 69\~869,90 грн. В іншій частині позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» відмовити. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та не оспорювалося відповідачкою, що відповідачка проживають в квартирі, що розташована адресою:\~\~ [ADDRESS] , з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «Харківські теплові мережі» за о/р № [NUMBER] . Відповідачка [PERSON] , користується послугами, що надаються позивачем. Так, згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] . Згідно матеріалів справи, КП «Харківські теплові\~мережі» надавались послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачка, в свою чергу, споживала зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Статтею 67 ЖК України\~визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання», який регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. Згідно ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання» - суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно ст. 3 ЗУ "Про теплопостачання", відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. При цьому відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє споживача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. КП «Харківські теплові мережі» веде господарську діяльність з вироблення, транспортування та постачання споживача теплової енергії на підставі відповідних ліцензій. На підставі рішення Виконавчого комітету ХМР «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» від 23.12.1998 року № 1407 в редакції рішення від 30.09.2003р. № 946, з урахуванням рішення Виконавчого комітету ХМР «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» від 20.12.2006 року № 1186 КП «Харківські теплові мережі» визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води . Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, які є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі ЗУ «Про ЖКХ» послуги з централізованого постачання гарячої води, централізоване опалення віднесені до комунальних. Пункт 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про ЖКХ» встановив обов`язок споживачів оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оплата за послуги з теплопостачання та гарячої води здійснюється відповідно до ст. 9 ЗУ «Про ЖКХ», ст. 8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та пунктів 32-44 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які затвердженні постановою КМУ від 05.07.2019 №960. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів споживання. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є споживачами послуг теплової енергії та постачання гарячої води, що надаються КП «Харківські теплові\~мережі» шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . З огляду на зазначене, суд, вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачкою обов`язку щодо своєчасної оплати вартості отриманих послуг з теплопостачання та підігріву води. У заяві відповідачка [PERSON] заперечує проти зазначеного розміру заборгованості та вважає, що вона підлягає нарахуванню лише в межах строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України. Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою є 22.11.2021, тобто під час дії карантину. Ці обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, в тому числі станом на дату введення військового стану в Україні. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Оскільки 17.03.2020 був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» №530-ІХ (Закон №530), який набирав чинності з дня його опублікування 17 березня 2020 року, Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні» карантин було визнано форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), тому саме з 17 березня 2020 року має застосовуватися правило п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України щодо зупинення строків позовної давності. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 22.09.2021 року та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01.02.2011 по 30.09.2021, трирічний строк позовної давності щодо платежів за період з 01.02.2011 по 28.02.2017 року включно позивачем пропущено. Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 01.03.2017 по 30.09.2021 (в межах позовних вимог), яка згідно наданого позивачем розрахунку, який відповідачем не спростовано, складає 69 869,90 грн. При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких, плата за комунальні послуги (послуги з теплопостачання) нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу з 01.03.2017. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у сумі 2\~270,00 грн, та інфляційні витрати у сумі 5\~060,27 грн, розрахунок яких не спростовано протягом судового розгляду відповідачем. Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1 780,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial