Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

01 жовтня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частку земельної частки (паю) відповідно до сертифікату від 27 жовтня 1997 року, серії МК, № 0192077, виданого на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 20 грудня 1996 року № 742-р та зареєстрованого 29 листопада 2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №10267, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить тому числі право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом,\~серії МК,\~№ 0192077,виданим на підставі\~розпорядження Жовтневої\~районної державної\~адміністрації Миколаївської\~області від\~20\~грудня 1996\~року №\~742-р27 жовтня 1997 року та який зареєстрований 29 листопада 2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №10267. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 березня 2012 року у справі №1411/347/2012 визнано за [PERSON] право на 2/3 частку земельної частки (пай) відповідно до сертифікату серії МК, №0192077 від 27 жовтня 1997 року, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Тобто, після смерті спадкодавця залишилося не оформленим спадкове майно у вигляді 1/3 частки на право на земельну частку (пай). При зверненні до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Нині захист її спадкових прав можливий лише шляхом визнання за нею права на 1/3 частку земельної частки (паю) в судовому порядку. Позивач в судове засідання не з`явилася направила до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду без її участі. Відповідач [PERSON] до суду направила заяву, в якій вказала, що визнає позовні вимоги щодо визнання за позивачем права на 1/3 частку земельної частки (паю), не заперечує щодо їх задоволення. Просила розглядати справу за її відсутності. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що постановлена відповідна ухвала 17 жовтня 2024 року. Відповідно до\~частини 3\~статті 200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , про що Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 03 лютого 1998 року складено актовий запис про смерть №17 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). За життя [PERSON] заповіт не склав. Спадкоємцями першої черги є позивач, донька померлого відповідач [PERSON] та його син [PERSON] , який відмовився від своєї частки у спадковому майні на користь відповідача. Факт родинних відносин між померлим та позивачем підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 20 листопада 1993 року, серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до положень статті 5 ЗК України (1990 року), в редакції, що діяла на час відкриття спадщини, земля може належати громадянам на праві колективної власності. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв) документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), що виданий районною (міською) державною адміністрацією. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, у тому числі у вигляді земельної частки (паю) у розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Леніна. На підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 20 грудня 1996 року № 742-р на ім`я [PERSON] 27 жовтня 1997 року був виданий сертифікат серії МК, № 0192077, зареєстрований 29 листопада 2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №10267 (а.с. 14-15). Тобто, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК, №0192077, був виданий вже після смерті спадкодавця [PERSON] 13 березня 2012 року Жовтневим районним судом Миколаївської області прийнято рішення у справі №1411/347/2012 (провадження №2/1411/153/2012), яким визнано за донькою спадкодавця - [PERSON] право на 2/3 частки земельної частки (пай) відповідно до сертифікату серії МК, №0192077 від 27 жовтня 1997 року, виданого на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 20 грудня 1996 року № 742-р та зареєстрованого 29 листопада 2001 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №10267, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Як на підставу звернення до суду позивач посилається на те, що звернувшись до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану частку земельної частки (пай), через відсутність правовстановлюючого документу, виданого на ім`я спадкодавця. Дослідивши спадкову справу №241/97, відкриту Жовтневою державної нотаріальної конторою Миколаївської області після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , судом встановлено, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася донька спадкодавця [PERSON] , а також дружина померлого [PERSON] . В свою чергу, син спадкодавця [PERSON] відмовився від своєї частки у спадковому майні на користь сестри [PERSON] . Спадкові правовідносини виникли у 1997 році. В той же час, відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. А тому судом при вирішені справи мають бути застосовані норми ЦК України від 01 січня 2004 року Відповідно до пункту 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з пунктом 4.18 цього зазначеного Порядку - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Пунктом 1 частини 1 статті 49 ЦПК України передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Як зазначено в частині й статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач [PERSON] направила до суду заяву в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення. Враховуючи, що відповідач направила до суду заяву, в якій вказала, що визнає позов, інший спадкоємець першої черги [PERSON] відмовився від своєї частки у спадковому майні на користь відповідача, спадкоємці, що мають право на обов`язкову частину відсутні, та право позивача на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв`язку з обставинами, про які вказано вище, тому на підставі ст. ст. 1218, 1220,1223, 1234 ЦК України, суд визнає заявлений позов, таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved