Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що з 03 грудня 2020 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Дітей від шлюбу вони не мають. Також зазначила, що наразі подружжя проживає окремо, а шлюбно-сімейні відносини сторін припинені з серпня 2022 року. Подружжя не спілкується та не цікавиться життям один одного. Шлюб існує лише формально. Позивач не бачить свого майбутнього в шлюбі з відповідачем, бо через різні погляди на ролі дружити та чоловіка в шлюбі їм не вдалося збудувати стійкий союз. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На переконання позивача, шлюбні відносини не можуть бути поновлені. Тому позивач просила суд шлюб розірвати. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали. Інші заяви по суті справи та клопотання від учасників справи до суду не надходили. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. В тексті позовної заяви звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03 грудня 2020 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03 грудня 2020 року Полтавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем. На час розгляду справи вона позов підтримує. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України ш люб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка в шлюбі змінила прізвище, просить залишити їй прізвище [PERSON] . Вказані вимоги також підлягають до задоволення.

Outcome: approved