Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

11.04.2024 Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати за послуги з постачання теплової енергії. У позові зазначено, що основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Позивача. 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаного договору будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, а також співвласників в інших будівлях, приміщення в яких є самостійними об`єктами нерухомого майна у відповідності до ч. 8 ст. 14 Закону, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. [PERSON] на праві власності належать нежитлове приміщення 1 площею 134,7 м2 за адресою [ADDRESS] . Відповідно до вищенаведеного, станом на 01 листопада 2021 року типовий індивідуальний договір № 72203431 про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Договір) за адресою: [ADDRESS] нежитлове приміщення 1, між Позивачем та [PERSON] з 01 листопада 2021 року є укладеним. Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії Відповідачу за період з 01.11.2021 29.02.2024 рр. на загальну суму 174665,27 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення Боржника підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м.Запоріжжі (відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР), знаходженням нежитлового приміщення Відповідача у багатоквартирному житловому будинку. Позивачем були сформовані та надані Відповідачу рахунки на оплату спожитої послуги. Відповідач за період з 01.11.2021 29.02.2024 рр. не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим за у Відповідача виникла грошова заборгованість у розмірі 174665,27грн., тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості з оплати за послуги з постачання теплової енергії за вказаний період в сумі 174665,27грн, та стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2684,00 грн. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. 01 травня 2024 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб - відповідачів у справі. Ухвалою суду від 02 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 01.07.2024 представник відповідача адвокат Щаслива М.О. подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. У відзиві зазначає, що до позову позивачем додано документ під назвою «Розрахунок основного боргу за договором № 72203431», який підписаний фахівцем та не підписаний юрисконсультом, проте вказаний документ не може бути доказом розміру заборгованості оскільки є по суті одностороннім арифметичний розрахунком надавача послуг. Позивач не надав жодного доказу нарахування боргу у вказаному розмірі. Так, до позовної заяви додані копії рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок на закінчення опалювального сезону у відповідних роках. З вказаних рішень вбачається, що опалювальний сезон розпочинається у листопаді та закінчується у березні. Але з розрахунку основного боргу, який долучений до позову вбачається, що відповідача нараховували заборгованість в т.ч. з квітня по жовтень коли у м. Запоріжжя взагалі не було опалення. Також зазначає, що відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , площею 134,7 м2. Розмір приміщення не оскаржується й позивачем оскільки у позові ним зазначений аналогічний розмір, проте позивач нарахував відповідачу плату за спожиту теплову енергію, зокрема, за листопад 2021, грудень 2021 та січень 2022 у такому розмірі листопад 2021 року 11 652,20 грн., за грудень 2021 року 10097,71 грн., за січень 2022 року 17 207,71 грн., хоча відповідач ще у 2022 році звертався через свого представника до позивача з запитом щодо надання детального розрахунку та підстав нарахування розміру плати [PERSON] за теплову енергію за вищевказаною адресою. У відповідь концерн МТМ надав детальний розрахунок тарифу на приміщення відповідача, зокрема, за періоди листопад 2021, грудень 2021 та січень 2022 з якого вбачається, що за основу взяті дані приміщення з іншою площею, а саме 148,4 м2, що не відповідає дійсності, так як приміщення відповідача має площу 134,7 м2. Та вказано, що житловий будинок [ADDRESS] не обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії. Із наданого розрахунку тарифу вбачається, що розмір оплати за листопад 2021, грудень 2021 та січень 2022 року є в ідентичному розмірі, як вказано у позові - листопад 2021 року 11 652,20 грн., за грудень 2021 року 10097,71 грн., за січень 2022 року 17 207,71 грн. При розрахунку спожитої теплової енергії враховується, зокрема, й площа приміщення, а отже розмір нарахованої плати не може бути однаковим за умови взяття за основу різних розмірів площі приміщення, що свідчить про те, що позивач у позові надав неправильний розрахунок так як взяв за основу дані по площі приміщення, які не відповідають дійсності. Тобто при розрахунках використано завищені показники фактичної площі об`єкта нерухомості. (замість вірного 134,7 м2 було взято невірне 148,4 м2). Також посилається на те, що в приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трегубенка, буд. 11, прим. 1, відсутні будь-які опалювальні прилади та обладнання. Їх демонтаж здійснювався за узгодженням із Концерном «МТМ», що зафіксовано в акті від 13.10.2016, складеним представником Концерну «МТМ». Тобто відповідач ще з 2016 року не має опалювальних приладів та обладнання, об`єктивно приміщення за адресою: [ADDRESS] , технічно не спроможне споживати теплову енергію в нарахованих позивачем обсягах, отже теплова енергія в нарахованих обсягах поставлена не була та не могла бути поставлена до приміщення [ADDRESS] . Також посилається на те, що відповідач не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про прийняття ним умов публічного договору із відповідачем. Відповідач не сплачував виставлені позивачем рахунки, не отримував теплову енергію в зазначених позивачем розмірах, а тому публічний договір, на який посилається позивач для відповідача не є чинним 04.07.2024 від представника відповідача Науменко М.В. надійшли письмові пояснення, за якими позивач надає письмові пояснення з приводу нарахувань, в тому числі з квітня по жовтень, вказуючи про те, що згідно Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 Концерном «МТМ» для застосування розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021 № 374. Перший вид витрат називається умовно-змінними,тобто такими, розмір яких залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам. Другий вид витрат не залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам, тому називається умовно-постійними. Проте обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, яке виробляє та транспортує теплову енергію споживачам. Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо, тобто двома ставками. Умовно-змінна частина тарифу - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Розмір цієї частини тарифу залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам. Ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії(грн./Гкал) та нараховується лише протягом опалювального періоду. Умовно-постійна частина тарифу - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Розмір цієї частини тарифу залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам. Ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину) та нараховується для місячної оплати протягом року. Також зазначає, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] обладнано комерційним приладом обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення споживача [PERSON] вбудоване в житловий будинок за адресою [ADDRESS] , має сумісні із будівлею систему опалення та не оснащено розподільним приладом обліку теплової енергії. 28.08.2025 від представника відповідача адвоката Щасливої М.О. надійшли заперечення проти долучення нових доказів, яка обґрунтована тим, що докази подані позивачем до письмових пояснень, а не до позовної заяви. 19.05.2025 представник позивача Науменко М.В. подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій зазначає, що 13.01.2025 рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради приміщення №1 будинку [ADDRESS] , яке належить відповідачу, визнано приміщенням з транзитними мережами опалення та зобов`язано позивача зробити відповідний перерахунок. З урахуванням викладеного зменшено позовні вимоги за заборгованістю з оплати за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 29.02.2024 до 141\~065,80 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням письмових пояснень щодо порядку нарахування розміру боргу, наданого до суду 02.06.2025. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позовних вимог позивача, посилаючись на те, що приміщенні відповідача не встановлені прилади опалення, відповідач не отримував послуг з опалення, договірних відносин з Концерном МТМ не має. Додатково зазначала, що розрахунок позивачем здійснено на площу приміщення, яка є більшою від площі приміщення відповідача, про що достеменно відомо позивачу. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (ч. 1 ст .630 Цивільного кодексу України). Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача у відзиві посилався на те, що між Концерном «МТМ» та [PERSON] не укладений Типовий індивідуальний договір № 72203431 від 01.11.2021. Вказані аргументи сторони відповідача спростовуються таким. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є одноособовим власником нежитлового приміщення 1 за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу. Житловий будинок по [ADDRESS] з лютого 2023 року обладнано приладом комерційного обліку теплової енергії SHARKY 775. Розподільчий прилад обліку теплової енергії в приміщеннях відповідача відсутній. Відповідач вказаних обставин не заперечив та не спростував. Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України Про теплопостачання, Законом України "Про житлово-комунальні послуги, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, та іншими нормативно-правовими актами України. 01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України, що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі й до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону. Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Згідно з частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону. Відповідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про обрання моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) відповідно до частини першої статті 14 цього Закону та повідомлення виконавців комунальних послуг про прийняте рішення\~за два місяці до запланованої дати укладення договору: такий виконавець зобов`язаний укласти договори про надання комунальних послуг відповідно до вимог цієї статті згідно з обраною співвласниками моделлю організації договірних відносин; раніше укладений із таким виконавцем договір про надання комунальної послуги достроково припиняється з дати набрання чинності новим договором, укладеним із співвласниками, але припинення (втрата чинності) дії раніше укладеного договору не звільняє сторони від\~виконання зобов`язань за цим договором та від відповідальності за порушення його умов. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Системний аналіз вище викладеного дає підстави для висновку, що Типовий індивідуальний договір, якому привласнено номер 72203431, про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , між Концерном «МТМ» та [PERSON] є укладеним з 01.11.2021 через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. Відповідно до п. 53 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Доказів розірвання укладеного договору сторонами не надано. Згідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. За приписами п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно зі статтею 5 даного Закону, до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Нежитлові приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку - і житлових, і нежитлових. Згідно з пунктом 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 "Опалення, вентиляція та кондиціонування", опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Представник відповідача заявляє, що в приміщенні відповідача відсутні будь-які опалювальні прилади та обладнання. Їх демонтаж здійснювався за узгодженням із Концерном «МТМ», що зафіксовано в акті від 13.10.2016, складеним представником Концерну «МТМ». Тобто відповідач ще з 2016 року не має опалювальних приладів та обладнання, об`єктивно приміщення за адресою: [ADDRESS] , технічно не спроможне споживати теплову енергію в нарахованих позивачем обсягах. Відповідно до визначень, передбачених Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі Методика 315): опалюване приміщення - це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії; приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря; приміщення з комбінованою системою опалення - опалюване приміщення, в якому забезпечення тепловою енергією здійснюється внутрішньобудинковою системою опалення для часткового обігрівання та періодично працюючою догріваючою системою, встановленою на законних підставах. При цьому, 13.01.2025 рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради приміщення №1 будинку [ADDRESS] , яке належить відповідачу, визнано приміщенням з транзитними мережами опалення та зобов`язано позивача зробити відповідний перерахунок. На виконання вказаного рішення позивачем здійснено відповідний перерахунок та подано до суду заяву про зменшення позовних вимог з урахуванням рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 13.01.2025. Щодо посилань представника відповідача на те, що приміщення відповідача фактично відключене від теплопостачання з огляду на відомості, що містяться в акті від 13.10.2016, суд зазначає, що у 2016 році порядок відключення приміщень від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регламентувався Наказом Міністерства будівництва України № 4 від 22.11.2005 року «Про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання». При цьому, даний документ передбачав можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання за рішенням загальних зборів та за згодою всіх власників приміщень тільки у житловому будинку, а не окремого нежитлового приміщення, яким є приміщення за адресою: приміщення [ADDRESS] будинок. Водночас, відповідно до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року врегульовано процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії. Для вирішення питання відключення будинку, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, власник подає до органу місцевого самоврядування відповідну заяву. Орган місцевого самоврядування відповідно до законодавства розглядає подані документи за наявності затвердженої ним схеми теплопостачання відповідного населеного пункту. Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП передається на розгляд Комісії. (п.4,5 розділу ІІ Порядку ). Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення. Для відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, власник (співвласники) забезпечує розроблення проєкту відключення будівлі від ЦО та/або ГВП, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проєкту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил. Відповідно до п.10 розділу ІІ Порядку відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, або оператором зовнішніх інженерних мереж, якщо він не є виконавцем комунальної послуги, або залученим власником (співвласниками) суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, в присутності виконавця відповідної комунальної послуги після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі. Після виконання робіт із відключення будівлі від ЦО та/або ГВП складається акт про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від зовнішніх інженерних мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника (співвласників) про перегляд умов або розірвання договору про надання відповідної комунальної послуги. Таким чином, для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення нежитлового приміщення відповідача від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Встановлено, що відповідачем не надано акту про відключення приміщення від мереж централізованого опалення, який подається на затвердження відповідної комісії, відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з централізованого опалення. Лише перелічені документи, а не акт про обстеження системи опалення та ГВП на предмет звіряння вихідних даних наданого розрахунку теплового навантаження на опалення, можуть свідчити про ненадання до приміщення відповідача послуг з централізованого опалення. Належні, допустимі докази відключення приміщення від мереж центрального опалення у відповідності до встановленої процедури стороною відповідача не надано, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 10 від 13.01.2025 «Про затвердження акту обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] від 29.08.2024» затверджено акт обстеження підвального приміщення багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] від 29.08.2024, яким підвальне приміщення визнано окремим приміщенням та транзитними мережами опалення. На підставі п.2 рішення № 10 від 13.01.2025 Концерном «Міські теплові мережі» здійснено перерахунок спожитої послуги у межах багатоквартирного будинку по [ADDRESS] . Відповідно до визначення наведеного в Методиці опалюване приміщення приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Частиною 1 статті 7 закону визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від системи централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Враховуючи знаходження в багатоквартирному будинку та відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення вказані приміщення є опалювальними. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за вище вказаною адресою та користувався послугами позивача. Відповідно пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахункового відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики. Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги. Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг. Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та(у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Розподіл теплової енергії у будівлі/будинку здійснюється у відповідності до пунктів 5,6 Розділу ІІІ Методики. Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулами 13,14. Згідно пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до пункту 38 Договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. Статтею 322 Цивільного кодексу України встановлено тягар утримання майна, а саме, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На виконання п. 5 Договору Позивач надавав послугу з постачання теплової енергії Відповідачу в нежитлового приміщення №1 за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, Концерн «Міські теплові мережі у період з 01.11.2021 по 29.02.2024 надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії в нежитлове приміщення № 1 за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що відповідач не сплачує за надані послуги, за вказаний період виникла заборгованість. Тобто відповідач не виконав свої обов`язки згідно Договору по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за Відповідачем виникла грошова заборгованість. Доводи відповідача щодо нарахування заборгованості без врахування приміщень з транзитними мережами опалення суд відхиляє, оскільки сума заборгованості була зменшена позивачем після перевірки приміщення відповідача та складення акту обстеження, затвердженого рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 13.01.2025 № 10, яким частина належного відповідачу приміщення було визнано окремим приміщенням з транзитними мережами опалення, що не звільняє відповідача від внесення плати за використану теплову енергію у розмірі, розрахованому відповідно до вказаної вище Методики. Контррозрахунку відповідачем суду не надано. Разом з тим, суд вважає слушними доводи представника відповідача щодо помилковості нарахувань заборгованості відповідачу, виходячи з площі приміщення 149,4 м2, оскільки наданими самим позивачем доказами - інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується, що [PERSON] є одноособовим власником нежитлового приміщення 1 площею 134,7 м2 за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2008 та свідоцтва про право власності від 21.03.2006 року. При цьому відомості про те, що площа приміщення змінювалась, позивач суду не надав. Згідно наданих пояснень позивача щодо здійснення нарахування від 02.06.2025 вбачається, що при визначенні загального обсягу Гкал на приміщення позивач використовував площу 149,4 м2 для нарахування заборгованості за листопад та грудень 2021 року з розрахунку 0,022622028 Гкал/м2 * 148,4 м2 (за листопад 2021 року), замість 0,022622028 Гкал/м2 * 134,7 м2 та 0,032968374 Гкал/м2 * 148,4 м2 (за грудень 2021 року), замість 0, 032968374 Гкал/м2 * 134,7 м2. Суд, здійснивши власний перерахунок за вказані періоди, доходить висновку, що за вказані періоди розрахунок мав здійснюватись виходячи з показника загального обсягу на приміщення 0,022622028 Гкал/м2 * 134,7 м2 = 3,0471871716 (за листопад 2021 року), та відповідно розмір заборгованості за вказаний період становить 4\~177,42 грн. та 0,032968374 Гкал/м2 * 134,7 м2 = 4,4408399778 (за грудень 2021 року) та відповідно розмір заборгованості за вказаний період становить 13\~049,94 грн Суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про можливість задоволення позову частково, з урахуванням наведених судом розрахунків та стягнути з відповідача суду заборгованості за період з 01.11.2021 по 28.02.2024 в сумі 138\~778,68 грн. Крім того, у відповідності зі ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2383,13 грн. Суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: partial