Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просили припинити право спільної сумісної власності позивачів та відповідачів на квартиру за адресою: [ADDRESS] , визнавши, що частки кожного зі співвласників квартири є рівними та встановивши, що [PERSON] належить частка спірної квартири, [PERSON] належить частка спірної квартири, [PERSON] належить частка спірної квартири та [PERSON] належить частка спірної квартири. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що позивачам та відповідачам на праві спільної сумісної власності належить 4-кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Донецьким виробничим об`єднанням «Донецьквугілля» 28 жовтня 1993 року. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України позивачі були вимушені покинути місце свого постійного проживання в м. Вугледар Донецької області. Наразі Волноваський район Донецької області, в тому числі м. Вугледар, відноситься до території можливих бойових дій. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на вказане нерухоме майно. У зв`язку з відсутністю відомостей про зареєстровані права на спірну квартиру до 01 січня 2013 року, державний реєстратор відмовив позивачам в державній реєстрації прав на квартиру [ADDRESS] в реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з тим, що у позивачів відсутня інформація про місце проживання та контактні номери телефонів або електронні адреси відповідачів, здійснити поділ у позасудовому порядку є неможливим. Іншого способу визнати право власності позивачів на квартиру і зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у позивачів немає. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № [NUMBER] , виданого 28 жовтня 1993 року Донецьким виробничим об`єднанням «Донецьквугілля», Агентство по приватизації державного житлового фонду посвідчила, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] , та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Право власності на зазначену квартиру [ADDRESS] зареєстровано Донецьким бюро технічної інвентаризації за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за реєстровим №118 від 05 січня 1994 року (а.с.24). Згідно з копією технічного паспорта на квартиру (будинок), квартира [ADDRESS] , загальною площею 66,27 кв.м, належить позивачу [PERSON] та членам її сім`ї на праві спільної сумісної власності (а.с.19-22). Згідно відповіді Вугледарської міської військової адміністрації Волноваського району Донецької області від 28 грудня 2023 року, за наявними даними матеріалів технічної інвентаризації комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг «Вугледарської міської територіальної громади», Вугледарська міська військова адміністрація Волноваського району Донецької області повідомляє про відсутність в архівній справі документів щодо квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, Вугледарська міська військова адміністрація Волноваського району Донецької області не має технічної можливості надати інформацію стосовно реєстрації права власності на зазначену квартиру, які виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року (а.с.27-28). У зв`язку з відсутністю відомостей про зареєстровані права на квартиру за адресою: [ADDRESS] , до 01 січня 2013 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] рішенням від 04 квітня 2024 року №72417318 відмовила в державній реєстрації прав [PERSON] та [PERSON] на вказану квартиру в реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.29). \~В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відомості відсутні (а.с.30). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою\~статті 316 ЦК України\~визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частин першої, другої та четвертої\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною першою статті 368 ЦК України\~визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою:\~ [ADDRESS] , що вбачається зі\~свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № [NUMBER] , виданого 28 жовтня 1993 року Донецьким виробничим об`єднанням «Донецьквугілля». Положеннями\~статті 370 ЦК України\~визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. Частиною першою\~статті 364 ЦК України\~передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, сторони не позбавлені права звернутись один до одного з позовами про виділ частки із майна. Отже, визнання права на частку в праві спільної сумісної власності є зміною правового режиму спільної власності, а не способом його виділу в натурі. Тому визнання права на частку в праві спільної власності допускається як виняток, коли неможливо провести реальний виділ спільного майна, у тому числі неподільного. Слід зазначити, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. За змістом частини першої\~статті 2 ЦПК України\~метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача. Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків. Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша\~статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої\~статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20, провадження № 11-416заі20). Задоволення судом позовної вимоги має, з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права), дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Квартиру, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності, на підставі положень\~статті 372 ЦК України, з технічної точки зору поділити неможливо, як і неможливо виділити сторонам в натурі належну їм частку. Враховуючи, що частки права власності позивачів та відповідачів у спірній квартирі є рівними (по частині спірного майна), і, що позивачі просять суд здійснити визначення часток у праві спільної сумісної власності сторін на спірну квартиру, тобто трансформувати спільну сумісну власність у спільну часткову, суд дійшов висновку про можливість задоволення цієї позовної вимоги у спосіб, який наведено позивачами, і такий спосіб, з огляду на положення\~статті 16 ЦК України\~за обставин цієї цивільної справи є належним та ефективним. Зважаючи на зазначені обставини та відповідно до законодавства, суд, врахувавши принцип рівності часток, доходить висновку про те, що частки сторін, як учасників спільної сумісної власності спірної квартири, є однаковими - по кожному. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про визнання за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права власності по частині квартири за адресою:\~ [ADDRESS] , та припинення права спільної сумісної власності на зазначену квартиру. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Outcome: approved