Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором №257568834 від 02.02.2020 року у сумі 20358,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є позивач та відповідачкою було укладено кредитний договір №257568834, за умовами якого кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 8000,00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредитний договір підписано позичальником електронним підписом за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 4Y55J3EB, який введено відповідачкою 02.02.2020 о 2:24:16 год у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи. 02.02.2020 Кредитодавець перерахував Позичальнику грошові кошти за Договором в сумі 8000,00 грн. на банківську картку. У зв`язку із невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач має заборгованість у розмірі 20358,00 грн. 28.11.2018 у між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за яким до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами. У подальшому, 05.08.2020 було укладено між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договір факторингу № 05/0820-01, а 14.02.2022 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем було укладено договір факторингу № 14/02/2022-01, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором. З огляду на те, що відповідачка не виконує зобов`язання за кредитним договором і має прострочену заборгованість у розмірі 20358,00 грн., позивач вимушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 03.04.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копія ухвали про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачці. З рекомендованого повідомлення, яке повернулись до суду вбачається, що відповідачка отримала копію ухвали суду 22.05.2025. Відповідачка не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 02.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір № 257568834, за умовами якого кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 8000,00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредитний договір підписано позичальником електронним підписом за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 4Y55J3EB, який введено відповідачкою 02.02.2020 о2:24:16 год, у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи. 02.02.2020 Кредитодавець перерахував Позичальнику грошові кошти за Договором в сумі 8000,00 грн. на банківську картку (а.с.54-55,63,66). Згідно копії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, фактор: ТОВ «Таліон Плюс» прийняв, а клієнт: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» клієнта відступив фактору право вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.69-72). Крім цього, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено ще Додаткові угоди до даного договору факторингу, а саме: Додаткову угоду №19 від 28.11.2024 року, Додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року, Додаткову угоду №27 від 31.12.2021 року, Додаткову угоду №31 від 31.12.2022 року, Додаткову угоду №32 від 31.12.2023 року (а.с.75-83). Згідно Реєстру прав вимоги №167 від 28.10.2021 року, від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги щодо боржника [PERSON] на загальну суму 18998,00 грн. (а.с.84). Згідно копії Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року - ТОВ «Таліон Плюс» відступило своє право вимоги ТОВ «Онлайн Фінанс» , в тому числі і по кредитному договору №257568834 від 02.02.2020 року щодо заборгованості [PERSON] на загальну суму 20 358,00 грн., що зазначено в Реєстрі прав вимоги №8 від 17.12.2021 року. Також між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» було укладено ще Додаткові угоди до даного договору факторингу, а саме: Додаткова угода №2 від 03.08.2020, Додаткова угода №3 від 30.12.2022(а.с.11-13,16-18). Згідно копії Договору факторингу №14/02/2022-01 від 14.02.2022 року, ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги позивачу, ТОВ «Юніт Капітал» (а.с.20-22), в тому числі і по кредитному договору №257568834 від 02.02.2020 року щодо заборгованості [PERSON] на загальну суму 20 358,00 грн., що підтверджується копією витягу з Реєстру боржників від 15.02.20222 (а.с.24). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за Кредитним\~договором № №257568834 від 02.02.2020заборгованість відповідачки [PERSON] складає 20358,00 грн., з яких: 8000,00 грн - заборгованість за кредитом; 12358,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с.29). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Відповідно до Алгоритму дій споживача в телекомунікаційній системі кредитодавця, з метою акцепту оферти та укладення електронного договору повідомляємо, що позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить в собі всі істотні умови договору та додатково повідомляється СМС-повідомленням, на номер телефону, вказаний позичальником у заявці на кредит. Із запропонованими умовами відповідачка ознайомилася та погодилася з ними. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідачка тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Судом не встановлено належного виконання умов кредитного договору відповідачем та на спростування розміру заборгованості за кредитним договором належних доказів суду не надано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідачки про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. У зв`язку з вищевикладеним відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати за надану правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved