Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

18.11.2024 р. представник позивача [PERSON] адвокат Сокотун В.А. звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до [PERSON] та просить з урахуванням заяви вх. 20391 від 26.11.2024 р. визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, піднавіс, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] укладеним; визнати за позивачем право власності нежитлової будівлі піднавіс, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (вартість якого складає 80 000 грн.). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.04.2008 р. між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі продажу нерухомого майна (далі договір), а саме: нежитлову будівлю, піднавіс, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Пунктом 1.1. вищезазначеного договору передбачено, що в майбутньому, цей договір буде нотаріально посвідчений після повного розрахунку та завершення ремонтних робіт. Наводить положення ст. 655 ЦК України та вказує, що на виконання умов п. 2.1 та п. 2.2 позивачем здійснено розрахунок з продавцем в розмірі визначеним даним договором (копії розписок залучено до позовної заяви). Станом на сьогоднішній день, оплату здійснено в повному обсязі ремонт завершено. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі продажу. Разом з цим продавець, неодноразово ухилявся від нотаріального посвідчення даного договору. Також наводить положення ст. 657 ЦК України та вказує, що п. 2.5. договору передбачено, що розрахунки на оформлення договорів покладаються на продавця (відповідача) та покупця (позивача) рівними частинами, разом з тим, відповідач ухилявся від оформлення договірних відносин, мотивуючи свою відмову відсутністю коштів на такі дії. Крім того, відповідач неодноразово ухилявся від вчинення дій, мотивуючи такі відмови як: перебування на лікарняному, у відрядженні та у зв`язку із збройною агресією РФ відносно України, перебуванням на заробітках. Попри це, вище вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки позивачем особисто проведені зустрічі з відповідачем у м. Рівне в період з 2023 року по 2024 року. Обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі- продажу між сторонами. Об`єктивно відповідач порушив вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору. На обгрунтування позовних вимог наводить положення ст.209 та ст. 657 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.81 ЗК України громадяни України та ст. 220 ЦК України. Ухвалою суду від 20.11.2024 р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 12.12.2024 р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07.05.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Сокотун В.А. позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити; також не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про вручення судової повістки, однак в судове засідання не з`явився жодного разу, причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав. За таких обставин суд, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача, відсутність відзиву від відповідача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено , що 16.04.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого: 1.1 Сторони, зобов`язалися в майбутньому, нотаріально посвідчити цей договір купівлі-продажу нежитлової будівлі після завершення будівництва навісу, що є предметом договірних відносин на умовах, визначених цим Договором, згідно якого Продавець продасть, а Покупець придбає : нежитлову будівлю, піднавіс, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 1.2 Продавець свідчить, що дійсно є власником майна на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області у справі №2-758 2008 рік від 31.03.2008 року, не має обмежень щодо свого права розпорядження майном на момент укладення цього договору, нікому іншому не продане, не подароване, не відчужене іншим способом, не передано в оренду чи безоплатне користування, в податковій заставі і під забороною (арештом) не перебуває, права третіх осіб (права наймача, право застави, право довічного утримання тощо) щодо майна відсутні, питання права власності на майно не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначеної нерухомості відсутні. 1.3 Продавець повідомлений про те, що відповідно до положень статті 659 Цивільного кодексу України у разі невиконання вимоги щодо попередження ним покупця про права третіх осіб на - нерухомість покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі- продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб Згідно з частиною 1 статті 661 Цивільного кодексу України у разі вилучення за рішенням суду майна у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу майна, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Також у пунктах 2.1 - 2.5 вказаного попереднього договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що вартість нежитлової будівлі становить 80 000,00 грн. 2. 2 Покупець зобов`язується сплатити грошові кошти в розмірі визначеному у п.2.1. цього договору протягом 10 календарних днів з моменту укладення цього договору. 2.3 Зазначена вище сума розцінюється сторонами у договорі, як повний розрахунок в рахунок договору купівлі-продажу. \~ \~ \~ \~ 2.4 Передачу грошей здійснено готівкою в національній валюті України. 2.5 Витрати на нотаріальне оформлення договірних відносин та інші витрати сторін, пов`язані з відчуженням об`єкту нерухомості, що є предметом цього договору , покладаються на продавця та покупця рівними частинами. Окремо у пунктах 4.1 та 4.2 вказаного договору сторонами передбачено Відповідальність, а саме: 4.1 Невиконанням договору є будь-який факт, який є причиною офіційної (з винесенням відповідної постанови) відмови нотаріуса у посвідченні договору купівлі-продажу; відмова однієї із сторін від підписання договору купівлі-продажу на визначених цим договором умовах; нез`явлення до нотаріуса у визначений час; невиконання договору купівлі-продажу, якщо цей факт доказаний в судовому порядку, чи наслідком його є розірвання договору купівлі-продажу \визнання його недійсним). 4.2 За достовірність чи справжність документів, необхідних для підписання Основного договору, несе відповідальність особа, що їх надала. Як убачається з розписки [PERSON] від 17.04.2008 р., останній отримав від [PERSON] у відповідності до попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна [ADDRESS] від 16.04.2008 р. згідно п. 2.1, 2.2 договору 50\~000 грн. Як убачається з розписки [PERSON] від 18.04.2008 р., останній отримав від [PERSON] гроші в сумі 30\~000 грн. згідно договору купівлі-продажу від 16.04.2008 р. будівля піднавіс в [ADDRESS] . Також у судовому засіданні представник позивача пояснив, що вказана спірна нерухомість піднавіс знаходиться на земельній ділянці площею 0,2528 га (к.н. 5624682000:04:031:0395), яка належить до комунальної власності, та передана Великоомелянською сільською радою Рівненського району Рівненської області в оренду згідно з договором оренди земельної ділянки 01.08.2018 р. орендарю - приватному підприємцю [PERSON] на 49 років, що підтверджується п.п.1, 2 та п.8 вказаного договору оренди земельної ділянки від 01.08.2018 р. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання умов договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації, з моменту державної реєстрації. Таким чином, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Оскільки момент вчинення такого правочину, відповідно до положень ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, у разі недодержання зазначених вимог закону правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов`язків. У зв`язку з цим, не будучи укладеним, договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Отже, попередній договір купівлі-продажу нежитлової будівлі після завершення будівництва навісу, що є предметом договірних відносин на умовах, визначених Договором, згідно якого Продавець продасть, а Покупець придбає: нежитлову будівлю, піднавіс, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] від 16.04.2008 р. в силу положень ст. ст. 640, 657 ЦК України не є укладеним, тому не може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, а відповідно відсутні й правові підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, що є предметом вказаного правочину. За таких обставин у суду не має правових підстав для задоволення позову. Пленум Верховного Суду України в пункті 13 постанови «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» від 06\~листопада 2009\~року №\~9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220\~ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210,640\~ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Статтею 657 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Отже, враховуючи, що попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16.04.2008 р. в силу статті 657 ЦК України, в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання його дійсним. Згідно п.2 ч.2 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача в разі відмови в позові. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed