Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.07.2021 року між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачкою було укладено кредитний договір №22038000523084, відповідно до умов якого, відповідачці було надано кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 37 200, 00 грн., а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок Позичальника, що відкривається Банком. Одночасно з укладенням Кредитного договору Позичальник уклав з ПрАТ "УАСК АСКА-ЖИТТЯ" договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 7 200, 00 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. 11.04.2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу №11/04/24. У свою чергу відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у повному обсязі не виконала, станом на 27.09.2023 року заборгованість становить: 32 959, 28 грн. - заборгованість за основним боргом; 26 226, 00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, що разом становить - 59 185, 28 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7 200,00 грн., Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» в особі свого представника звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. З наданої суду відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 17.02.2025 було витребувано від Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві копії відповідних актових записів або повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо підстав зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] , [INFO] . З наданої суду відповіді Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що актовий запис про шлюб [PERSON] , [INFO] складено Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Ухвалою судді від 04.04.2025 було витребувано від Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копії відповідних актових записів або повних витягів щодо підстав зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] , [INFO] . 11.04.2025 року на адресу суду від Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов актовий запис про шлюб відповідно до якого [PERSON] після реєстрації шлюбу було змінено прізвище на [PERSON] . Ухвалою судді від 29.04.2025 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка по справі повідомлялась судом про розгляд даного провадження належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 23.07.2021 року між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачкою було укладено кредитний договір №22038000523084, відповідно до умов якого, відповідачці було надано кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 37 200, 00 грн., а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок Позичальника, що відкривається Банком. Згідно Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяців з дня підписання Договору, кінцева дата повернення кредиту 23.07.2023. У п.1.2. Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяці з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 23.07.2023 року. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена Сторонами у відсотках від суми Кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. Одночасно з укладенням Кредитного договору Позичальник уклав з ПрАТ "УАСК АСКА-ЖИТТЯ" договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 7 200, 00 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок Клієнта грошові кошти в сумі 37200 гривень, з яких сплатив на рахунок ПрАТ "УАСК АСКА-ЖИТТЯ" страховий платіж від імені Клієнта в сумі 7200 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку Клієнта. У подальшому Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами частково. Згідно виписок по рахунку клієнт сплатив Банку лише 19 864,90 гривень. Останній платіж проведено 23.02.2022 року. Строк повернення всієї суми отриманого кредиту та сплати всіх нарахованих Банком платежів за кредитом мав остаточно спливати в погоджену сторонами кінцеву дату повернення кредиту, а саме - 23.07.2023 року. Строк на який було надано кредит за Договором сплив 23.07.2023 року. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні статей 641, 644 ЦК України визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в Індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту - Кредитному договорі. 11.04.2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу №11/04/24, відповідно до якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.1.1. зазначеного договору Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) відповідно до Реєстру Боржників згідно додатку №1. Внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними Договорами, включаючи право вимагати від Боржників виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними Договорами - пункт 1.2. Договору. Оформлення відступлення Права Вимоги відбувається в порядку, визначеному п.6.2 Договору, а саме: - п.6.2.2. Права Вимоги переходять до Фактора з моменту у набрання чинності даним Договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток №3), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Даний Акт приймання передачі підписаний сторонами 11.04.2024 року. Згідно п.6.3. Договору факторингу з моменту переходу до Фактора Права Вимоги, відповідно до умов п.6.2.2. цього Договору, Фактор заміняє Клієнта у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) Клієнта за цими Кредитними Договорами. Відповідно до п.7.1. Договору факторингу Фактор здійснює фінансування Клієнта шляхом купівлі у нього Права Вимоги. Розмір фінансування становить 5 400 004,00 гривень без ПДВ і був сплачений Фактором Клієнту, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 18 від 11.04.2024 р. на суму 5 400 004,00 грн. Також Клієнт і Фактор підписали додатки до договору факторингу, зокрема Реєстр Боржників і Акт приймання-передачі прав вимоги. Таким чином Фактор набув право вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №22038000523084 від 23.07.2021 року. Згідно до Розрахунку заборгованості за кредитним договором №22038000523084 від 23.07.2021 року, сформованої АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» станом на 10.04.2024 року (дата, що передує дню відступлення права вимоги) заборгованість Боржника/Відповідача становить залишок простроченого кредиту в сумі 32 959,28 гривень; залишок прострочених комiсiй в сумі 26226 гривень, що разом складає 59 185,28 гривень. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» станом на день відступлення права вимоги - 11.04.2024 року. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» за кредитним договором №22038000523084 від 23.07.2021 року у розмірі 59 185, 28 грн. З наданих позивачем розрахунку вбачається, що відповідачка не виконала умов договору належним чином, суду заперечень відповідачем проти заявлених вимог позивача та будь-яких доказів на спростування зазначеної позивачем заборгованості також не надано. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 та ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), що визначено постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2011 р. № 23/466 та листом Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997р. № 62-97р. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 р. № 52/30). Станом на час звернення позивача до суду заборгованість відповідачкою не погашена. Згідно із положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 цього Кодексу визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень закону суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» про стягнення з відповідачки заборгованості у загальному розмірі 59 185, 28 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним зазначити наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги представником позивача надано договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, укладений між позивачем та АО «Альянс ДЛС», Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 16.12.2024 року, підписаний адвокатом АО «Альянс ДЛС» та директором ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ». Дослідивши вищевказані документи, надані позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу, судом встановлено, що в Акті приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 16.12.2024 року, підписаному адвокатом АО «Альянс ДЛС» та директором ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» відсутня інформація щодо надання послуг правової допомоги відносно боржника [PERSON] , таким чином в матеріалах справи відсутні докази наданих адвокатом послуг у даній справі у розмірі 7 200,00 грн. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень закону суд дійшов висновку про часткову доведеність позовних вимог ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ». Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки витрати понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 2 422,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial