Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що 19.08.2020 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки та страхування №С-606-017286-20-980. Відповідно до Кредитного договору, Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт доступний клієнту на момент укладання угоди становите 15 000 грн., та може змінюватись за в межах встановленого угодою максимального ліміту. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,80% річних. Даний договір за своєю правовою природою є змішаним договором кредиту і договору страхування. На виконання умов договору АТ «ІДЕЯ БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з Істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. 25.07.2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір Факторингу №01.02-31/23. Відповідно до Договору Факторингу АТ «ІДЕЯ БАНК» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинними Договорами, в розмірі Заборгованостей Боржників перед АТ «ІДЕЯ БАНК», визначеними в Реєстрі Боржників. В тому числі Договором Факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «ІДЕЯ БАНК» за договором №С-606-017286-20-980 від 19.08.2020 р. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору №С-606-017286-20-980 від 19.08.2020 року, заборгованість [PERSON] перед TOB «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову, складає: заборгованість за основним боргом 14\~986,58 грн.; заборгованість за відсотками 21\~340,28 грн.; заборгованість за іншими процентними платежами 00,00 грн., а всього заборгованість 36\~326,86 грн. Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитнім договором у розмірі 36 326,86 грн. та понесені судові витрати. На підставі ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2024 року, справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, текст позову містить клопотання про проведення розгляду справи без участі представника позивача, та ухвалення заочного рішення. Також до позову надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, повідомлялась належним чином, шляхом направлення листа рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідачки, та шляхом розміщено оголошення про час і місце розгляду справи на офіційному веб-порталі суду, будь яких заяв не надала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що 19.08.2020 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки та страхування №С-606-017286-20-980. Відповідно до Кредитного договору, Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт доступний клієнту на момент укладання угоди становите 15 000 грн., та може змінюватись за в межах встановленого угодою максимального ліміту. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,80% річних. Даний договір за своєю правовою природою є змішаним договором кредиту і договору страхування. На виконання умов договору АТ «ІДЕЯ БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Згідно до довідки розрахунку, станом на 25.07.2023 року, заборгованість за кредитним договором №С-606-017286-20-980 від 19.08.2020 року становить 36\~326,86 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 14\~986,58 грн.; заборгованість за відсотками 21\~340,28 грн. 25.07.2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 01.02-31/23. Згідно з п. 2.1 розділу 2 Договору факторингу, клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього договору та надсилається клієнтом фактору засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору. Рішенням СВЕА ЕКОНОМІ КІПР ЛІМІТЕД як єдиного учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНО ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» № 1 від 25.03.2024 року змінено назву з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНО ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС». Відповідно до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року, витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу, платіжної інструкції № 9217 від 26.07.2023 року до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором №С-606-017286-20-980 від 19.08.2020 року у сумі 36\~326,86 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 14\~986,58 грн.; заборгованість за відсотками 21\~340,28 грн. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Суду не надано доказів, що відповідачка взяті на себе договірні зобов`язання належним чином виконала, отримані кредитні кошти, відсотки за користування кредитом сплатила АТ «ІДЕЯ БАНК» або ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Отже, матеріали справи свідчать, що за відповідачкою існує заборгованість перед: ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в сумі 36 326,86 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 14 986,58 грн.; заборгованість за відсотками 21 340,28 грн. Факт наявності заборгованості підтверджується наданим суду доказами в матеріалах справи, які не спростовані відповідачкою. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача з приводу стягнення заборгованості за договором є обґрунтованими, доведені матеріалами справі, та такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає, що відповідачка фактично отримала та використовувала кредитні кошти, але не повернула їх, а тому наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів, та відсотків. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,

Outcome: approved