Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 20.09.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір №20.09.2024-100001020 на строк 124 дні за умовами якого на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 7000,00 грн.. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач припинив здійснення платежів для погашення кредитної заборгованості в результаті чого заборгованість боргу станом на 21.01.2025 становить 15960,00 грн., з яких 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та сума заборгованості за відсотками становить 4340 грн., комісія 1260,00 грн., неустойка 3360,00 грн.. Відповідач добровільно борг не погашає, тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача наявну заборгованість за кредитним договором №20.09.2024-100001020 від 20.09.2024 року , а також судові витрати. Ухвалою судді від 14.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи за відсутності представника товариства та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча була повідомлена про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.\~ За змістом частини першої статті 626\~ЦК України договором\~є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно достатті 628\~ЦК України зміст\~договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638\~ЦК України договір\~є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Як встановлено в судовому засіданні, що 20.09.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір №20.09.2024-100001020 на строк 124 дні за умовами якого на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 7000,00 грн.. Згідно розрахунку заборгованості заборгованість відповідача по кредитному договору №20.09.2024-100001020 від 20.09.2024 станом на 21.01.2025 становить 15960,00 грн., з яких 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та сума заборгованості за відсотками становить 4340 грн., комісія 1260,00 грн., неустойка 3360,00 грн.. Відповідно до ст.1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У той самий час, згідно із ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Встановленому факту відповідають договірні правовідносини сторін, врегульовані ст.ст. 1049, 1050\~ЦК України та полягають в праві позивача вимагати від відповідача виконання взятого на себе зобов`язання та в обов`язку відповідача виконати взяті зобов`язання належним чином. Оскільки всупереч наведеним нормам закону та умовам спірного договору відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором у встановлений ним строк, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 11340,00 грн., з яких 7000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та сума заборгованості за відсотками становить 4340 грн. підлягають до задоволення. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год. 24 лютого 2022 року, який триває по даний час. З огляду на вказані норми, позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафів) та інших платежів у період дії в Україні воєнного стану, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за комісією в розмірі 1260,00 грн. та неустойки в розмірі 3360,00 грн. до задоволення не підлягають, а тому позов належить задовольнити частково. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати позивача складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 2422,40 гривні. Відповідно до\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 512-514,517,1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial