Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 245\~986,37 грн. та судові витрати у розмірі 2 951,84 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 15 грудня 2021 року відповідач уклав з банком кредитний договір №АВН0СТ155101639583499262, щодо надання кредиту у розмірі 150 000,00 грн., строком на 64 місяці (тобто до 14.04.2027 року), зі сплатою процентів у розмірі 50 % щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становить кредитний договір, що підтверджується простим електронним підписом у заяві. Позивач зазначає, що свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Натомість, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 18 квітня 2025 року має заборгованість в розмірі 245 986,37 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 134\~581,45 грн., заборгованості за процентами 111\~404,92 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі у розмірі 2\~951,84 грн. Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2025 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Відповідно до вимог частини 6 статті 187 ЦПК України судом 21 квітня 2025 року було скеровано запит на Новокальчевську ОТГ Березівського району Одеської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . З отриманої судом 22 квітня 2025 року відповіді, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Березівського\~районного суду\~Одеської області\~від 23\~квітня 2025\~року позовну\~заяву було\~залишено без\~рухута надано строк для усунення недоліків. 29 квітня 2025 року позивач АТ «Акцент-Банк» усунув недоліки, зазначені в ухвалі судді від 24 квітня 2025 року, а саме надав підтвердження надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Відповідно до довідкового листа від 14 травня 2025 року сторони по справі в судове засідання не з`явилися, слухання справи відкладено на 22 травня 2025 року. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 22 травня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 03 червня 2025 року. Відповідно до довідкового листа від 22 травня 2025 року сторони по справі в судове засідання не з`явилися, слухання справи відкладено на 03 червня 2025 року. В судові засідання 14 травня 2025 року, 22 травня 2025 року та 03 червня 2025 року представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання 15 травня 2025 року, 22 травня 2025 року та 03 червня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подала. Про розгляд справи повідомлявся у тому числі шляхом публікації оголошення з викликом до суду на сайті судової влади. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23), якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц). З огляду на наявність достатніх матеріалів у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Суд,\~відповідно до\~частини 1\~статті280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до частини 2\~статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи Акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року, яким змінено організаційно-правову форму та назву позивача з ПАТ «Акцент-Банк» на АТ «Акцент-Банк», про що зазначено у п. 1.1 Статуту АТ «Акцент-Банк». 15 грудня 2021 року [PERSON] уклав з банком кредитний договір № АВН0СТ155101639583499262, щодо надання їй кредиту у розмірі 150 000,00 грн. строком на 64 місяців (тобто до 14.04.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 50 % річних. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг становить кредитний договір, що підтверджується простим електронним підписом у заяві. Суд зазначає, що відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 18 квітня 2025 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 245 986,37 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 134 581,45 грн., заборгованості за процентами 111 404,92 грн. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76\~ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Судом враховано, 15 грудня 2021 року [PERSON] уклав з банком кредитний договір № АВН0СТ155101639583499262, щодо надання йому кредиту у розмірі 150 000,00 грн. строком на 64 місяців (тобто до 14.04.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 50% річних. Договір було підписано боржником за допомогою електронного підпису, використання якого сторонами погоджено в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. З наяваних у матеріалах справи документів встановлено, що АТ «А-Банк» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором від 15 грудня 2021 року виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Наявність заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості станом на 18 квітня 2025 року, наданим до позовної заяви. Судом враховано, що у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, поданий позивачем, при цьому відповідачем не надано суду заперечення з приводу відсутності у нього заборгованості. Крім того, відповідачем не надано суду свого розрахунку та/або документів на підтвердження відсутності у нього заборгованості. З огляду на зазначене, суд вважає поданий позивачем розрахунок заборгованості належним доказом, оскільки такий не спростовано відповідачем. Крім того позивачем надано виписку по кредиту [PERSON] від 18.04.2025 року, якою встановлено, що за період з 15.12.2021 року по 17.04.2025 року він активно користувався кредитними коштами. У постанові Верховного Суду від 12 грудня 2024 року у справі № 298/825/15-ц (провадження № 61-998св24) зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У постанові Верховного Суду від 03 грудня 2024 року у справі № 487/6342/18 (провадження № 61-2433св24) зазначено, що обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», як невід`ємної частини спірного договору. При цьому позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», що підтверджує можливість нарахування відстотків та інших платежів за кредитним договором. Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», про які зазначено в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, були доведені до відома відповідача, що він їх розумів та ознайомився з ними, погодився з ними, підписуючи Заяву-Анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та штрафу, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Суд приходить до висновку, що в цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://a-bank.com.ua/terms) неодноразово змінювалися самим ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», в період з часу виникнення спірних правовідносин, 15.12.2021 року, до моменту звернення до суду із вказаним позовом 18.04.2025 року. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафупосилання Банком на Умови та Правила банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Отже, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд виходить з відсутності підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів в сумі 111\~404,92 грн. Оскільки суб`єктивне право, враховуючи правовий висновок, в частині стягнення процентів, неустойки тощо із заявлених правових підстав відсутнє, то в цій частині позовних вимог суд відмовляє за їх безпідставністю. Згідно наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку заборгованості відповідач має заборгованість за тілом кредиту 134\~581,45 грн., а отже вказана заборгованість підлягає стягненню. Щодо розподілу судових витрат Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи зазначене, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати за сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 614,66 грн, оскільки позов задоволено на 54,7%. На підставі викладеного,

Outcome: partial