Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Гедзь Ольга Віталіївна звернулась до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики з ціною позову 23 097,90 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено договір позики № 75675138, який було підписано позичальницею [PERSON] з використанням електронного цифрового підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 8500,00 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка - фіксована), а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 5.2. договору позики № 75675138, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці стооку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об?єм зобов?язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. Однак, отримавши кредитні кошти від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як зазначає позивач, відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання. На підставі договору факторингу № 2112 від 21.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за кредитним договором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі - ТОВ «Фінансова компанія управління активами»); на підставі договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги за кредитним договором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»), а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги до відповідачки, на підставі чого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики № 75675138 від 21.07.2021 у розмірі 23 097,90 грн, з яких: 8500,00 грн становить заборгованість за основною сумою боргу (по тілу кредиту), 14 597,90 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Одночасно із поданням позовної заяви представниця позивача [PERSON] заявила клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), за період з 11.07.2021 по 14.07.2021. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 09.04.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду по суті на 09:30 год 07.05.2025, встановлено учасникам строк для подання заяв по суті справи, клопотання представниці позивача задоволено та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» відповідні відомості. 21.04.2025 відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що проценти за користування кредитом нараховано поза межами тридцятиденного строку кредитування, відтак, просила позовні вимоги задовольнити частково, а саме: стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8500,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 1522,35 грн. 25.04.2025 представниця позивача [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що відповідно до п. 4 договору позики № 75675138 від 11.07.2021, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до п. 5.2. договору позики, сторонами узгоджено можливість пролонгації, а у п. 17 договору позики сторонами обумовлено, що інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору, та в яких визначено умови нарахування процентів поза межами строку кредитування у випадку порушення позичальником зобов`язань за договором позики. На виконання ухвали Теофіпольського районного суду Хмельницької області 29.04.2025 засобами поштового зв`язку від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані судом відомості. У судове засідання, призначене на 09:30 год 07.05.2025, сторони не з`явились, явку уповноважених осіб не забезпечили. У зв`язку з неявкою учасників справи судове засідання відкладено на 03.06.2025. 08.05.2025 представниця позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, у якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням відомостей, отриманих від банку. 26.05.2025 відповідачка [PERSON] подала до суду заперечення на позовну заяву, в якій повторно акцентувала увагу суду на тому, що в розрахунку заборгованості за договором позики № 75675138 від 11.07.2021, долученому позивачем, проценти за користування кредитом нараховані поза межами строку кредитування, просила задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 8500,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 1522,35 грн заборгованості за нарахованими процентами. У судове засідання, призначене на 16:50 год 03.06.2025, сторони не з`явились, явку уповноважених осіб не забезпечили, заяв чи клопотань до суду не надходило. Із врахуванням позиції Верховного Суду у справі № 752/8103/13-ц від 24.10.2024, якщо сторони судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 03.05.2022 у справі № 520/5386/15-ц). Із урахуванням поданого у позовній заяві клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, перевіривши належність повідомлення відповідачки про дату, час та місце розгляду справи згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, на підставі положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу незалежно від явки сторін за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів, оскільки неявка сторін спору не перешкоджає його вирішенню по суті. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, висловлених у судовому засіданні та викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин договору позики та договору факторингу. При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи, виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи. 1. Факт укладення договору позики. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регламентує Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, який набрав чинності 10.06.2017. Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Судом встановлено, що 11.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 75675138 (а.с. 15), який було підписано [PERSON] з використанням електронного цифрового підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п. 1 договору). Відповідно до пункту 2 зазначеного договору, сума позики становить 8500,00 грн, строк позики - 30 днів, базова процентна ставка за кожен день користування позикою (фіксована) становить 1,99%, датою надання позики є 11.07.2021, датою повернення позики є 10.08.2021. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Факт укладення договору позики № 75675138 від 11.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] підтверджується матеріалами справи, а також не заперечується відповідачкою, відтак, суд приходить до висновку про належне укладення зазначеного договору. 2. Факт отримання грошових коштів у позику. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. У матеріалах справи відсутні відомості про відмову споживача від договору про споживчий кредит. До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт отримання [PERSON] грошових коштів у позику в сумі 8500,00 грн від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики № 75675138 від 11.07.2021 підтверджено копією платіжної інструкції № 8938c285-0f39-4bfb-b269-ab397a60bdef від 11.07.2021 (а.с. 42); копією довідки № КД-000018022/ТНПП від 13.03.2025, виданої ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», відповідно до якої ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 11.07.2021 року на суму 8500,00 грн за номером платіжної картки № [NUMBER] , отримувач [PERSON] , номер платежу 8938c285-0f39-4bfb-b269-ab397a60bdef (а.с. 41). Крім цього, на виконання ухвали Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 09.04.2025 представник АТ КБ «ПриватБанк» надав витребувану інформацію, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) (а.с. 102). Як вбачається із виписки по рахунку [PERSON] за договором № б/н за період з 11.07.2021 по 14.07.2021, що витребувана судом від АТ КБ «ПриватБанк», 11.07.2021 на карту № [NUMBER] було зараховано переказ в сумі 8500,00 грн (а.с. 102, зворот). Факт отримання коштів у сумі 8500,00 грн від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики № 75675138 від 11.07.2021 не спростовується і відповідачкою. Відтак, матеріалами справи підтверджено, що первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язання перед [PERSON] , взяті на себе за договором позики № 75675138 від 11.07.2021 виконав у повному обсязі, грошові кошти у сумі 8500,00 грн, було передано відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки. З огляду на вказане, суд вважає факт виконання кредитодавцем умов договору з передачі грошових коштів доведеним, та на цій підставі, виниклим обов`язок відповідачки повернути позичені грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором кредитування. 3. Факт невиконання позичальницею обов`язку з повернення позики. Відповідачка підписанням кредитного договору підтвердила, що перед укладанням цього кредитного договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація щодо умов кредитування. У матеріалах справи відсутні докази того, що отримавши грошові кошти у позику в сумі 8500,00 грн, відповідачка повернула їх ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повністю. Разом з тим, у наданому позивачем розрахунку заборгованості відповідача позивач визнав, що відповідачка частково повернула ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за нарахованими процентами на загальну суму 3332,00 грн, сплативши 102,00 грн 10.08.2021, 102,00 грн 12.08.2021, 105,00 грн 14.08.2021, 51,00 грн 16.08.2021, 52,00 грн 17.08.2021, 340,00 грн 19.08.2021, 170,00 грн 20.08.2021, 170,00 грн 21.08.2021, 170,00 грн 22.08.2021, 120,00 грн 31.08.2021, 1950,00 грн 19.10.2021 (а.с. 11-13). За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Належні і допустимі докази повного виконання позичальницею [PERSON] взятих на себе за договором позики № 75675138 від 11.07.2021 обов`язків з повернення позичених грошових коштів та нарахованих процентів у матеріалах справи відсутні. 4. Факт переходу права вимоги від клієнта до фактора. У ході дослідження факту права на позов у контексті переходу права вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору позики № 75675138 від 11.07.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , суд встановив таке. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України). За змістом ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Матеріалами справи підтверджено, що 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як клієнт, та ТОВ «Фінансова компанія управління активами», як фактор, укладено договір факторингу № 2112 (а.с. 44-48), за умовами якого фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (право вимоги). Пунктом 5.1. договору факторингу № 2112 передбачено, що клієнт, на підставі даного договору, з врахуванням п. 5.2. цього договору, відступає фактору, а фактор набуває права вимоги, та зобов`язується сплатити клієнту ціну продажу згідно розділу 6 цього договору. З моменту відступлення прав вимоги, всі гарантії, надані боржниками щодо портфеля заборгованості, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги фактору переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та неоплачених боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов`язань, пов`язані з портфелем заборгованості. Відповідно до п. 5.2. договору факторингу № 2112, перехід прав вимоги від клієнта до фактора за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому- передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами договору факторингу. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору. Копію акта прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 2112 від 21.12.2021 долучено до матеріалів справи, підписано сторонами договору факторингу (а.с. 48, зворот), як і реєстр прав вимог (а.с. 49-50) із зазначенням персональних даних [PERSON] , як позичальниці за договором позики, датою укладення договору позики, суми заборгованості. Відповідно до п. 6.2. договору факторингу № 2112, ціна продажу за цим договором становить 10 105 337,52 грн. Як вбачається з копії акта звірки взаємних розрахунків за період грудень 2021 року - грудень 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за договором факторингу № 2112 (а.с. 51), 21.12.2021 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» сплатило ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 10 105 337,52 грн. Відтак, суд вважає доведеною обставиною перехід 21.12.2021 на підставі договору факторингу № 2112 від 21.12.2021 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору позики № 75675138 від 11.07.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 31.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами», як клієнтом, та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», як фактором, був укладений договір факторингу № 310323-ФМ, фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (право вимоги) (а.с. 52-57). Відповідно до п. 5.2. договору факторингу № 2112, перехід прав вимоги від клієнта до фактора за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому- передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами договору факторингу. Акти прийому-передачі реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору. Копію реєстру прав вимог (а.с. 58-59) долучено до матеріалів справи, із зазначенням персональних даних [PERSON] , як позичальниці за договором позики, датою укладення договору позики, суми заборгованості. Відповідно до п. 6.2. договору факторингу № 310323-ФМ, ціна продажу за цим договором становить 13 137 615,00 грн. Як вбачається з копії акта звірки між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за договором факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 (а.с. 57), 31.03.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» сплатило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 13 137 615,00 грн. Відтак, суд вважає доведеною обставиною перехід 31.03.2023 на підставі договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору позики № 75675138 від 11.07.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Отже, судом встановлено факти укладення договору позики № 75675138 від 11.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позичальницею [PERSON] ; виконання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язань перед [PERSON] , взятих на себе за договором позики № 75675138 від 11.07.2021 у повному обсязі; передання грошових коштів у сумі 8500,00 грн відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки; невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором позики № 75675138 від 11.07.2021; переходу на підставі договору факторингу № 2112 від 21.12.2021 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору позики № 75675138 від 11.07.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] ; а також переходу на підставі договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору позики № 75675138 від 11.07.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Як вбачається із наведеного позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» розрахунку заборгованості [PERSON] за договором позики № 75675138 від 11.07.2021, сума загальної заборгованості позичальниці перед кредитодавцем становить 23 097,90 грн, з них 8500,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 14 597,90 грн - заявлена до стягнення заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 11-13). На підставі положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Стосовно суми заявленого до стягнення основного зобов`язання (тіла кредиту) в розмірі 8500,00 грн, суд виходить із відсутності у справі доказів виконання позичальницею її обов`язку з повернення позичених коштів. Суд бере до уваги поданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с. 11-13), в якому позивач визнає частково сплаченими проценти за користування кредитом, однак у матеріалах справи відсутні докази сплати позичальником тіла кредиту. Відтак, зазначені у позові грошові кошти в розмірі 8500 грн заборгованості за тілом кредиту підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у заявленому розмірі. Щодо стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за нарахованими процентами за договором позики № 75675138 від 11.07.2021. Як вбачається з п. 4 договору позики, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до п. 5.2. договору позики, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Порядок нарахування, сплати процентів і порядок повернення позики визначений в розділі 6 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджених наказом директора № 14/05/2021 від 14.05.2021, які були чинними на дату укладення договору позики № 75675138 від 11.07.2021 між первісним кредитором та [PERSON] ( далі - Правил). Згідно з п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (на умовах повернення позики в кінці строку позики), передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів; позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, суд констатує, що безпосередньо у договорі позики № 75675138 від 11.07.2021 встановлено строк позики 30 днів, а також узгоджено сторонами можливість її пролонгації або автопролонгації на умовах, визначених Правилами надання грошових коштів у позику, пунктами 6.5., 6.9., 7.4., 7.1-7.16 яких визначено умови такої пролонгації на строк до 90 календарних днів. Так, відповідно до п. 7.1. Правил, позичальник вправі продовжити строк користування позикою, за що сплачує товариству проценти. Умови пролонгації відображаються в Особистому кабінеті Позичальника (п. 7.2. Правил). Позичальник має право подовжити строк користування Позикою необмежену кількість разів (п. 7.4. Правил), при кожному подовженні строку користування Позикою, змінюється кінцева дата строку позики на відповідну кількість календарних днів, при чому після кожного оформлення Пролонгації, на електронну адресу Позичальника, яку Позичальник зазначив як контактну при реєстрації на Сайті, Товариство відправляє повідомлення з інформацією про оформлену Позичальником пролонгацію з інформацією про новий строк позики, кінцеву дату строку позики, розмір заборгованості до повернення позичальником. Відповідно до п. 7.7. Правил, Позичальник погоджується, що при обранні виду пролонгації у Особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених Товариством для оформлення Пролонгації продовження строку (терміну) дії Договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода Позичальника проявляється у здійснені дій по внесенню грошових коштів на ім?я Товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У такому випадку вчинена Позичальником сукупність дій, спрямованих на оформлення Пролонгації, в тому числі внесення Позичальником грошових коштів на ім?я Товариства, є діями, які виражають намір Позичальника та здійснити подовження. За змістом п. 7.11. Правил, якщо позичальник під час внесення платежу не бажає оформлювати Пролонгацію, то він зобов?язаний повідомити про це Товариство протягом 24 годин з моменту внесення платежу шляхом надсилання на поштову скриньку support@mycredit.ua (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщені на Сайті (Зворотній зв?язок), повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за Договором, з обов?язковим зазначенням номеру Договору та сплаченої суми. Окрім цього, у п. 7.12. правил визначено умови автопролонгації, яка здійснюється у разі, якщо у позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за договором позики і позичальником не оформлено пролонгацію: у такому разі строк позики автоматично продовжується на один календарний день. Суд враховує, що відповідачка вносила платежі на погашення процентів за користування кредитом,сплативши 102,00 грн 10.08.2021, що є саме тридцятим днем кредитування, 102,00 грн 12.08.2021 на тридцять другий день кредитування, 105,00 грн 14.08.2021 на тридцять четвертий день кредитування, далі - 51,00 грн 16.08.2021, який був тридцять шостим днем кредитування і так далі, 52,00 грн 17.08.2021, 340,00 грн 19.08.2021, 170,00 грн 20.08.2021, 170,00 грн 21.08.2021, 170,00 грн 22.08.2021, 120,00 грн 31.08.2021, який є п`ятдесят першим днем кредитування, 1950,00 грн 19.10.2021, який є сотим днем кредитування (а.с. 11-13). Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування, а відповідачка, не повернувши позичені грошові кошти та проценти за користування ними у встановлений договором тридцятиденний строк, сплачуючи кредитору кошти незначними частинами, без повідомлення про необхідність зарахування такого платежу саме в часткове погашення заборгованості за Договором, здійснювала пролонгацію, чим надала кредитодавцю право нараховувати проценти за користування грошовими коштами строком ще до 90 днів. З матеріалів справи вбачається, що без ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у позику, подальше укладення електронних договорів кредиту на сайті є неможливим. Даний висновок відповідає змісту постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №623/2936/19. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем було виконано, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Відтак, суд відхиляє зазначений у відзиві та запереченнях аргумент відповідачки про можливість нарахування процентів за користування кредитом виключно в межах тридцятиденного строку користування кредитом як такий, що не грунтується на умовах договору, підписаного нею. Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами, суд здійснив перерахунок нарахованих позивачем процентів за період дії договору кредитування, з урахуванням положень п. 2.1., 2.2., 2.3., 4, 5.2. договору позики № 75675138 від 11.07.2021, п. 6.5. правил надання грошових коштів у позику, чинних на дату укладення договору позики, застосовуючи фіксовану процентну ставку від суми кредиту за день користування кредитом в розмірі 1,99% протягом періоду 30 днів, в розмірі 1,99% протягом періоду пролонгованого користування позикою 76 днів (в межах заявлених позивачем вимог, з дотриманням засад диспозитивності), з урахуванням сплаченої відповідачкою частини заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 3332,00 грн. У результаті перерахунку нарахованих позивачем процентів за формулою: сума процентів = 8500/100х1,99х30 + 8500/100х1,99х76 = 5074,50 + 12 855,40 = 17 929,90 грн - становить загальна заборгованість за нарахованими процентами. З урахуванням сплачених відповідачкою процентів заборгованість становить: 17 929,90 - (102 + 102 + 105 + 51 + 52 + 340 + 170 + 170 + 170 + 120+1950) = 17 929,90 - 3332 = 14 597,90 грн. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 14 597,90 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в заявлених межах. Із урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, крім цього, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-який час. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку про те, що майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку, позов підлягає задоволенню, а порушене право відновленню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором позики № 75675138 від 11.07.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , у розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок заборгованості за основною сумою боргу (по тілу кредиту), 14 597 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень 90 (дев`яносто) копійок заборгованості за нарахованими процентами. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду позивача відповідно до поданої копії платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579934531.1 від 28.03.2025 становить 2422,40 грн (а.с. 1), відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідачки. Також, як вбачається із долучених до позову письмових доказів, у зв`язку зі зверненням до суду позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн, що підтверджено копією договору № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024, укладеного між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною (а.с. 60-62), копією витягу з акта № 10-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 у справі за позовом до [PERSON] від 20.03.2025, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 3500,00 грн (а.с. 63), копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579933657.1 від 20.03.2025, з якої вбачається, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» сплатило адвокату Ткаченко Ю.О. 350 000,00 грн, призначення платежу: оплата згідно акту № 10-П приймання наданої правничої допомоги від 20.03.2025 за договором № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с. 66). Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачка не подала клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не висловила заперечень проти стягнення зазначених витрат у відзиві. Відтак, зі [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved