Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Воробець Арсен Вікторович, звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначив, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 13.08.2020 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Вказує, що відповідач у 2016 році виїхала за кордон в республіку Італія, залишивши дворічного сина без материнського догляду. З того часу мати дитини не проявляє жодного інтересу до свого сина, не телефонує до нього, не цікавиться станом його здоров`я, успіхами в школі та не спілкується з сином, участі в його житті не бере, аліменти на утримання дитини не сплачує. Дитина знаходиться на повному утриманні та вихованні батька. Всі питання, щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Малолітній [PERSON] свою матір не пам`ятає, знає про неї з розповідей свого батька та фотознімків. Вказує, що мати дитини не здійснює своїх батьківських обов`язків, направлених на підтримання нормального спількування та виховання дитини, виїхавши за кордон та залишивши дитину на вихованні батька, відповідач фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина. На підставі вищенаведеного, позивач просить суд, з посиланням на п.2 ч.1 ст.164 СК України, позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] , по причині свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Процесуальні дії по справі 10 грудня 2024 року ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (а.с.32). Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.53). Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Військову частину [NUMBER] (а.с.78-79). Ухвалою суду від 21 травня 2025 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Військову частину [NUMBER] на Військову частину [NUMBER] (а.с.84-85). Аргументи учасників справи, подані заяви (клопотання) сторін Представник позивача [PERSON] адвокат Воробець А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце судового засідання повідомлялася в установленому законом порядку засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади (а.с.39,55,57,60,65,73,75,82,85,91), відзив на позов не подавала. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: \~Служби у справах дітей Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та Органу опіки та піклування Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися завчасно в установленому законодавством порядку, що підтверджується довідками про доставку судових повісток до їх електронного кабінету (а.с.35,38,49 зворот, 62 зворот, 71, 90). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.92). Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, виносить рішення на підставі наявних у справі доказів та в порядку, передбаченому\~ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини встановлені судом Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши думку\~малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~допитавши свідка, дослідивши висновок органу опіки та піклування та письмові докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.05.1997 по 13.08.2020 року, який розірвано рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 13.08.2020 року (а.с.14). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим 17.10.2014 року Виконавчим комітетом Грозинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області (а.с.10). Позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , разом з ним за даною адресою проживає малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Грозинецького старостинського округу Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (а.с.13). Відповідно до акта обстеження від 31.01.2024 №5 умов проживання позивача за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що сім`я проживає в скрутних умовах, позивач [PERSON] не має постійного місця роботи та доходу, періодично працює по найму у жителів села, з матір`ю дитини розлучений. Зі слів сусідів та працівників Грозинецького старостинського округу [PERSON] виховує сина [PERSON] з однорічного віку, оскільки мати [PERSON] покинула їх та виїхала за кордон, місцезнаходження її невідомо. Малолітний [PERSON] навчається у Грозинецькому ліцеї Топорівської сільської ради, підручниками та канцтоварами забезпечений. Дана сім`я перебуває на обліку відділу Служби у справах дітей Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, як сім`я, як знаходиться у сукрутних життєвих умовах згідно наказу №7 від 15.09.2021 року (а.с.16). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Грозинецького старостинського округу від 02.12.2024 (а.с.31). Згідно судового наказу, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області 16.06.2020 року (справа №724/711/20), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.05.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 16.06.2020 року (а.с.93). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого Хотинським відділом державної виконавчої служби у Дністроському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за судовим наказом №724/711/20 від 16.06.2020, станом на 01.02.2024 року складає 88013,90 грн (а.с.15). Згідно довідки Грозинецького ліцею Топорівської сільської ради Чернівецької області №01-18/102 від 09.05.2024 року, [PERSON] , 2014 р.н., з 01.06.2020 року навчається в даному навчальному закладі. За період навчання дитини батько, [PERSON] , займався вихованням дитини: відвідував батьківські збори, постійно цікавився життям та успіхами сина, приймав активну участь в житті ліцею (а.с.18). Відповідно до характеристики Грозинецького ліцею Топорівської сільської ради, складеної на учня [PERSON] , 2014 р.н., вбачається, що [PERSON] за період навчання, зарекомендував себе як дисциплінований, скромний, доброзичливий, врівноважений учень. [PERSON] зростає в багатодітній сім`ї, виховує їх батько [PERSON] . Останній відповідально ставиться до навчання та виховання сина, постійно відвідував батьківські збори, неодноразово цікавився успіхами дитини у навчанні, кожного разу приводив [PERSON] до школи, активно приймав участь у класних та шкільних заходах, забезпечував відвідування сином навчальних екскурсій. Мати [PERSON] залишила сім`ю та виїхала на постійне місце проживання в іншу країну, з дитиною не спілкувалася, участі у вихованні дитини не брала, з класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`явлалася (а.с.19). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є військовослужбовцем, призваний 30.01.2024 року під час мобілізації та проходить військову службу, що підтверджується Витягами з наказу командира військової частини [NUMBER] від 30.01.2024 №30 та від 28.03.2024 № 88 (а.с.86-88). З письмових заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 14.05.2024 року, долучених до позову, встановлено, що вони проживають в с.Грозинці, Чернівецької області, мешкають по сусідству з сім`єю позивача [PERSON] . Малолітній [PERSON] на теперішній час проживає разом зі своїм дідусем [PERSON] доки його тато служить у лавах ЗСУ. Їм відомо, що з 2016 року [PERSON] не проживає зі своєю дружиною [PERSON] , з якою розлучився, з того часу дитина проживала з батьком, він займався його вихованням та утриманням. З моменту розлучення [PERSON] створила нову сім`ю та жодного разу не цікавилася дитиною навіть після мобілізації [PERSON] до лав ЗСУ (а.с.20-22). Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, з яких вбачається, що він є батьком позивача та дідусем малолітнього [PERSON] . У 2016 році [PERSON] виїхала за кордон на заробітки та додому жодного разу не приїздила. Мати дитини першій рік перебування за кордоном надавала допомогу на утримання дитини, проте згодом створила нову сім`ю і перестала надавати будь-яку допомогу дитині. Вихованням та утриманням хлопчика займався батько та він з дружиною (бабусею). Після мобілізації батька дитини до лав ЗСУ він займається вихованням онука, дитина проживає разом з ним. Мати дитини жодної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, не телефонує, не спілкується з сином, дитина не бачила матір 9 років. В судовому засіданні заслухана думка малолітнього [PERSON] , 2014 р.н., в присутності психолога, який пояснив, що проживає разом з батьком, дідусем та старшим братом в с.Грозинці, батько наразі проходить військову службу. Мама з ними не проживає багато років, йому відомо, що вона перебуває закордоном. Проживати з мамою не бажає, оскільки вона за кордоном створила нову сім`ю. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Топорівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 09.09.2024 року №68-12/24, орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини, не бере участі в її вихованні та утриманні. З висновку вбачається, що [PERSON] викликалася на засідання комісії з захисту дитини, була належним чином повідомлена, проте, на засідання комісії не з`явилася. Під час телефонної розмови [PERSON] повідомила, що проживає за кордоном і наміру повертатися немає (а.с.25). Згідно заяви [PERSON] від 02.06.2020, наданої на адресу голови Топорівської сільської ради Чернівецького району, вбачається, що остання обізнана про наміри позивача [PERSON] позбавити її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , 2014 р.н., через те, що вона виїхала за кордон та не займається вихованням та утриманням сина. Зазначає, що дійсно у 2016 році покинула територію України та переїхала проживати в іншу країну (республіка Італія). З тих пір додому не поверталася. З 2016 року сімейних стосунків із її колишньою сім`єю не підтримує, з малолітнім сином [PERSON] не бачилась та не спілкувалась. Вважає, що позбавлення її батьківських прав надасть в повній мірі реалізувати батьківські права її колишньому чоловікові відносно дитини (а.с.23). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно із частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право\~\~в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої\~статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою\~статті 7 СК України\~передбачено,\~що дитина\~має бути\~забезпечена можливістю\~здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша\~статті 155 СК України). Відповідно до\~статті 165 СК України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої\~статті 164 СК України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, проте лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням батьківських обов`язків. Тож позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.07.2021 року у справі № 202/7712/18, відповідно до якої: з урахуванням принципу забезпечення «якнайкращих інтересів дитини» суд може застосувати до батька дитини крайній захід впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав у разі не підтримання ним стосунків з дитиною протягом тривалого часу, відсутність у батька інтересу до її життя, самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків. Верховний Суд наголошує, що зайняття одним з батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції в участі у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька. У разі наявності перешкод у спілкуванні з дитиною батько має застосовувати усі можливі заходи захисту своїх прав та прав своєї дитини, зокрема, шляхом своєчасного звернення до органу опіки та піклування, а також до суду. Відповідно до частини першої\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді цієї категорії справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] , маючи реальну можливість проявляти батьківське піклування щодо свого малолітнього сина [PERSON] ,2014 р.н., не турбується про нього, не приймає участі у організації його життя, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зокрема, з 2016 року відповідач з сином не проживає, виїхала за\~межі України\~та без поважних причин не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, утримання, не забезпечує здобуття дитиною освіти, не готує його до самостійного життя, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для\~його нормального\~самоусвідомлення,\~не створила\~належних умов\~для розвитку\~його здібностей,\~отже,\~життям дитини\~не цікавиться,\~участі у\~його вихованні\~не бере,\~що підтверджується\~дослідженими в\~судовому засіданні\~письмовими доказами\~та показами\~свідка,\~а тому\~така пасивна\~поведінка [PERSON] \~з урахуванням\~недоведення того,\~що вона\~зумовлена будь-якими\~діями батька,\~з яким\~проживає дитина,\~чи об`єктивними,\~незалежними від\~неї причинами,\~свідчить про\~її свідоме\~ухилення від\~виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина, порушує його права та інтереси. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, зокрема ставлення матері до дитини, обрання пасивної участі у житті дитини (тривала бездіяльність матері), відсутність будь-яких позитивних змін у поведінці матері щодо виховання дитини, думку дитини, тому суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1\~ст.169 Сімейного кодексу України,\~мати,\~батько,\~позбавлені батьківських\~прав,\~мають право\~на звернення\~до суду\~з позовом\~про поновлення\~батьківських прав, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Розподіл судових витрат Згідно ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 21.11.2024 року (а.с.6). Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved