Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 22.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено Договір №4410888 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 5 000 грн., строком на 360 днів. Вказував, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Також, вказував, що 25 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25/10/2024, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №4410888 від 22.02.2024 року на загальну суму 34\~872 грн. 72 коп., яка складається із: заборгованість з тіла кредиту 4999 грн. 99 коп., заборгованість за процентами 27\~372 грн. 73 коп., штрафні санкції 2500 грн. Крім того, зазначав, що рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року, змінено найменування з товариства з обмеженою відповідальністю\~ «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» на нове найменування товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~«Фінтраст Капітал».\~ На підставі викладеного, посилаючись на норми матеріального права, умови договору, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 46 622 грн. 72 коп., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 4999 грн. 99 коп., суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитором 27\~372 грн. 73 коп., сума заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 114 календарних днів 14250 грн.; судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась у відсутності відповідача, яка не з`явилась в судове засідання незважаючи на те, що вважається належним чином повідомленою судом про час та місце розгляду справи за останньою відомою адресою місця проживання, а також шляхом розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/.\~Про причини своєї неявки\~\~суд не повідомив\~\~ і не подав\~\~відповідної мотивованої\~ заяви про відкладення розгляду справи. Крім того, у встановлений\~\~строк відповідачем не було подано\~\~відзиву. Згідно\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~\~відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~\~відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~\~відповідач не подав відзив;\~\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував ротии розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, судом встановлено, що 22.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено Договір №4410888 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 5 000 грн., строком на 360 днів з 22.02.2024 року по 16.02.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів(а.с.28-38). Відповідно до реквізитів Договору №4410888 від 22.02.2024 року, укладеного між сторонами, [PERSON] підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «57874». За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. При цьому, положеннями ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього\~Кодексу\~та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до умов\~\~укладеного між сторонами\~ \~договору\~ \~кредитора надав позичальнику\~\~кредит в сумі 5 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Пунктом першим ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи\~\~вбачається, що право вимоги\~\~за вказаним вище договором\~\~було переуступлено\~\~первісним кредитором\~\~позивачу відповідно до договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 року (а.с.87-90). Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до вимог\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до витягу Реєстру боржників до Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача(а.с.15). З моменту відступлення права вимоги відповідач вказану заборгованість не погасив, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом. На підтвердження наявності зазначеного боргу позивачем долучено до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості. Крім того, рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року, змінено найменування з товариства з обмеженою відповідальністю\~ «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» на нове найменування товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»(а.с.78).\~ У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 2-6\~ст. 137 ЦПК України,\~\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~\~ Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);\~\~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~\~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.\~\~У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.\~\~Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником позивача доказами, а саме: договором про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року, акт №6720 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, рахунок на оплату №6720017/02-2025 від 17.02.2025 року, суд приходить до висновку, що позивач дійсно поніс витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн., розмір яких є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у зв`язку з чим відповідне клопотання підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~ \~\~\~На підставі вище викладеного та

Outcome: approved