Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

ТОВ "Споживчий центр" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 28.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 28.03.2024-100002340, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 11000 грн. строком на 56днів. Відповідач не виконавсвої зобов`язання за договором та не повернувгрошові кошти позивачу, у зв`язку з чим, станом на 22.05.2024 утворилась заборгованість\~у роз-мірі\~19580,00\~грн.,\~з яких:\~11000,00грн. - заборгованість по\~тілу кредиту;\~6160,00грн. - заборгованість за відсотками; 1650,00 грн. - заборгованість по комісії; 770,00 грн. за-боргованість по неустойці. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачем з даним позовом до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.04.2025 року від-крито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб. Представник ТОВ "Споживчий центр" Скочинська А.А., в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в\~судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи завчасно повідомлявся повісткою та оголошенням на офіційному сайті Судової влади. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засі-дання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі на-явних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передба-чених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №28.03.2024-100002340, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 11 000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів 28.03.2024 року, строком на 56 днів. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.05.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 19580,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11000,00 грн., по процентам в розмірі 6160,00 грн., по комісії в розмірі 1650,00 грн., по неустойці в розмірі 770,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Згідно з п. 3.1 договору №28.03.2024-100002340, кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3.2 договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Згідно з п. 4.3 договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Відповідно до п.6.1 договору позичальник зобов`язався: використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забез-печити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредито-давця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повер-нення кредиту, сплата процентів у терміни та строки, вказані у заявці, якає невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`яв-лення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідно до договору від 28.03.2024 року та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 11000 грн. строком на 56 днів. Відповідачем 28.03.2024 року отримано кредитні кошти у розмірі 11000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному об-сязі. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №28.03.2024-100002340, у розмірі 19850,00 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сто-рона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або ут-риматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чи-ном відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законо-давства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повер-нення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або ви-конання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання дого-вору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та мо-ральної шкоди (ч. 1ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, вста-новлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість вико-нання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідаль-ності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №28.03.2024-100002340 у розмірі 19580,00 грн. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. спла-ченого судового збору.

Outcome: approved