Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Представник позивача звернувся від імені та в інтересах позивача [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.11.2014 виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2014. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання позивача та відповідача, між ними відносини не склалися, внаслідок чого останні більше одного року не ведуть спільного господарства, проживають окремо та не бажають збереження сім`ї. З врахуванням клопотання представника позивача про зменшення позовних вимог, представник позивача просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника надійшло клопотання, у якому просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, щодо їх задоволення не заперечує, також, просила не надавати строк на примирення та прізвище залишити без змін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.11.2014 виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, шлюб між сторонами зареєстровано 15.11.2014, за актовим записом № 29. При реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 9). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.04.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 12) та [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08.05.2020 Тульчинським районним відділом ДРАЦС Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 13). Спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім`ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. 110-113 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, за таких обставин, суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а отже вимога відповідачки про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища без змін є законною та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач у позовних вимогах просить понесені судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved