Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

05.12.2024 року до суду надійшов позов [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] , до [PERSON] , Орган опіки і піклування Берездівської сільської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що його донька [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у них народилася донька, його онука - [PERSON] , [INFO] , яка після смерті його доньки - [PERSON] проживає із ним та його дружиною - [PERSON] , бо вони є дідом і бабою, які мають право бути опікунами. Після народження дитини, батько [PERSON] участі у її вихованні, навчанні та лікуванні не приймає, особисто не відвідує, в тому числі не спілкується в телефонному режимі, різних соціальних мережах. Батько дитини [PERSON] виїхав за кордон ще до 2022 року, і по теперішній час там перебуває. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме не піклується про здоров`я дитини, її моральний та фізичний розвиток, про що свідчать письмові докази. У відповіді навчального закладу Славутської гімназії «Успіх» від 19.09.2024 року № 01-21/422 зазначено, що [PERSON] навчалася з 01.09.2017 року до 04.08.2023 року у вказаному навчальному закладі. За цей час батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймав, батьківські збори не відвідував та жодного разу не цікавився навчанням та поведінкою дитини. Вказані обставини зазначені також у відповіді навчального закладу Берездівського ліцею від 18.09.2024 року № 67 про те, що відповідач навчанням та вихованням дочки [PERSON] ні разу не цікавився і жодного разу не перебував у закладі, в школу з`являвся лише дідусь дитини. Зазначені обставини можуть підтвердити свідки : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вважає, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання, недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей є підставами позбавлення батьківських прав батьків. За таких обставин просив суд, позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 06.12.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.01.2025 року. 12.03.2025 року підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд справи по суті на 03.04.2025. В судовому засіданні позивач, представник позивача - адвокат Горщар Б.А. підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та дату розгляду справи, представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення проти позову. Представник Органу опіки і піклування Берездівської сільської ради Кушнір І.В. підтримала висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що до орган опіки та піклування звернувся дідусь [PERSON] , [INFO] , стосовно неналежного виконання батьком дитини [PERSON] батьківських обов`язків. [PERSON] проживає за кордоном, до комісії у справах дітей приїздив його представник - адвокат О.Ю. Свергунов, який надавав докази про грошові перекази батька дитини [PERSON] , а також придбання для неї речей, який заперечував проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . На прохання батька дитини - [PERSON] їздила в гості до батька, до країни Польща, тому питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав тривалий час органом опіки та піклування не вирішувалося, зважаючи на поведінку батька [PERSON] по відношенню до дитини. Проте, після повернення [PERSON] до України, поведінка батька дитини змінилася, дитина була невдоволена поїздкою, повідомляла, що батько не приділяв їй уваги, надала згоду на позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до неї. Свідок [PERSON] під час надання показань у суді зазначила, що є сусідкою [PERSON] , їй відомо, що його донька [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , проте прожили вони разом нетривалий час, після народження дитини [PERSON] , він покинув родину. Більше вона його не бачила. Зараз [PERSON] проживає за межами України, в нього інша сім`я, народилася маленька дитина. Він не приймав і не приймає участі у вихованні дитини - [PERSON] , іноді пересилає гроші, коли попросить донька, а іноді і відмовляє у наданні допомоги. Дідусь та бабуся утримують [PERSON] і займаються її вихованням, створюють всі необхідні умови для її розвитку. Але у них не вистачає коштів для придбання всього необхідного для [PERSON] та її сестер. Їй відомо, що [PERSON] їздила до батька в Польщу, але повернулася незадоволеною, бо він був зайнятий своєю сім`єю і їй не приділяв уваги. Свідок [PERSON] зазначила, що є сусідкою [PERSON] , її онука товаришує із [PERSON] . Їй відомо, що коли народилася [PERSON] , її мати розлучилася із її батьком [PERSON] , у них були погані відносини, [PERSON] скаржилася, що [PERSON] не допомагає їй виховувати та утримувати дитину. Навіть після смерті матері, він дуже рідко дзвонить [PERSON] , дуже рідко матеріально допомагає їй. Вона їздила до батька в Польщу, але була не в захваті від цієї поїздки, бо батько не займався нею, не проводив з нею час. Дідусь та бабуся дуже добре до неї ставляться, займаються її вихованням та матеріально утримують. Суд заслухав думку дитини - [PERSON] , яка зазначила, що батько проживав з ними зовсім мало, коли вона була маленькою. Потім пішов із сім`ї і її виховував інший чоловік матері, який до неї ставився гарно. Батько дуже рідко її відвідував, лише декілька разів вона проводила з ним час більше одного дня, зазвичай їх спілкування було коротким. Матеріальну допомогу батько також надавав рідко. Уже після смерті матері, [PERSON] почав частіше спілкуватися з нею, але ніколи не проживав з нею. Вона проживала з дідусем та бабусею, а також з рідними сестрами. Наразі батько проживає за кордоном, вона двічі була в гостях у батька, але щоразу поверталася додому, до своєї рідні, їй було некомфортно жити у батька. Він весь час був на роботі, в нього є інша сім`я, маленька дитина. Його дружина весь час піклувалася про маленьку дитину, а вона вимушена була проводити час у квартирі. Їй не вистачало спілкування з батьком, піклування про неї. Батько пропонував їй залишитися проживати в Польщі, але вона не погодилася, бо звикла до своєї рідні, сестер, з якими постійно проживала, а тому вона відмовилася від пропозиції батька. Після цього батько образився і сказав, щоб вона більше не приїздила до нього. Їх спілкування припинилося, вона зрозуміла, що батько її не любить і не бажає піклуватися про неї та виконувати свої батьківські обов`язки. [PERSON] також повідомила, що батько лише іноді пересилав їй грошові кошти, але їх не вистачало на придбання необхідних для неї речей. Вона змушена була постійно випрошувати у батька кошти на придбання кросівок, одягу, шкільного приладдя, яке їй було необхідне. Її утримує бабуся та дідусь, які створили для неї необхідні умови для проживання та розвитку. Тому вважає, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неї, тому згодна на позбавлення його батьківських прав. Заслухавши вступні слова учасників судового розгляду, свідків, думку дитини, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до ч.2 ст. 151 СК України, батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. При цьому, ч.1 ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Згідно ч.5 ст. 150 СК України, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст.165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батьків до дитини (постанова Верховного суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення у справі «Хант проти України», від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). У п.п. 47-49 рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про зміну імені від 20.11.2013 року видно, що [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] . В свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2024 року зазначено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 37 років. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками в свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 03.12.2010 року, зазначені [PERSON] та [PERSON] . З довідок навчальних закладів Славутської гімназії «Успіх» від 19.09.2024 року № 01-21/422 та Берездівського ліцею від 18.09.2024 року № 67 видно, що [PERSON] навчалася з 01.09.2017 року до [INFO] у навчальному закладі Славутській гімназії «Успіх» та наразі навчається у Берездівському ліцеї. За цей час батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймав, батьківські збори не відвідував та жодного разу не цікавився навчанням та поведінкою дитини, в школу з`являвся лише дідусь дитини. З акту обстеження умов проживання від 01.08.2024 року, складеного начальником служби у справах дітей Кушнір І.В., начальником відділу праці та соціального захисту населення Ніжнік Н.М., фахівцем із соціальної роботи із сім`ями та молоддю Нікітюк К.В. слідує, що обстеження умов проживання дитини [PERSON] здійснювалося за місцем її проживання : [ADDRESS] . Умови проживання в будинку належні, дотримані санітарно-гігієнічні умови та норми. В приміщенні чисто, затишно. Наявні необхідні меблі та побутова техніка. Одягом та продуктами харчування сім`я забезпечена повністю. Дитина має окрему кімнату, забезпечена усім необхідним. Дідусь та бабуся створили необхідні умови для належного виховання дитини. Після смерті матері, дитина не бажає проживати зі своїм батьком. З довідки виданої виконавчим комітетом Берездівської сільської ради Шепетівського району слідує, що в житловому будинку, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] проживають : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - онука, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука. На виконання ухвали суду від 06.01.2025 року про витребування доказів, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано відповідь про перетинання державного кордону України [PERSON] в період з 01.01.2021 року, в якій зазначено, що [PERSON] останній раз виїхав за межі України 07.12.2021 року і наразі перебуває за межами України. З витягів з Державного реєстру реєстрації актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя можна побачити, що 07.08.2004 року [PERSON] зареєстрував шлюб зі [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] після реєстрації шлюбу. 04.04.2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , 20.11.2013 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , [INFO] [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . 25.02.2025 року від представника відповідача - адвоката Свергунова О.Ю. надійшло клопотання про долучення до справи квитанцій про сплату грошових коштів на утримання доньки - [PERSON] , [PERSON] та відомості про перетинання нею кордону з метою спілкування з батьком [PERSON] . З вказаних доказів слідує, що впродовж 2023-2025 року, [PERSON] здійснював грошові перекази для [PERSON] в розмірі 500 -3000 грн. Крім того, [PERSON] перетинала державний кордон України у пункті пропуску Грушів - 06.08.2024 року та Краківець - 23.08.2024 року, в`їзд до України. Щодо переказу грошових коштів позивач пояснив, що за життя його доньки, між нею та її колишнім чоловіком [PERSON] була усна домовленість про сплату заборгованості по аліментах в розмірі 18 000 грн., які він має надати на утримання доньки [PERSON] , оскільки вона не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів. Тому [PERSON] в такий спосіб іноді переказував грошові кошти для [PERSON] , проте їх не вистачало для її утримання та забезпечення усім необхідним. З висновку органу опіки та піклування Берездівської сільської ради від 10.03.2025 року № 211/06-30 слідує, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини Берездівської сільської ради не з`явився, було вивчено матеріали справи, заслухано думку [PERSON] , яка повідомила, що під час двотижневого відвідування батька, останній не приділяв їй уваги, вона прийняла рішення залишитися проживати із бабусею та дідусем. Отже, додані стороною позивача до позову докази підтверджують факт систематичного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. З доказів наданих суду слідує, що [PERSON] лише декілька років свого життя проживала в повній родині, разом з мамою та татом - [PERSON] . Після розлучення батьків, [PERSON] не займався вихованням дитини, не проживав з нею, не цікавився її життям, здоров`ям, успіхами в навчальних закладах, лише зрідка приїздив до дитини, але не надавав повноцінної матеріальної допомоги, що підтверджується показами свідків, довідками з навчальних закладів, а також поясненнями самої дитини. Тобто, на думку суду мав місце факт ухилення батька від виконання своїх батьківських обов`язків. Після смерті матері, [PERSON] , батько не забрав дитину до себе, не проживав з нею, позивач - дідусь [PERSON] разом з бабусею забрали [PERSON] до себе і почали піклуватися, а також займатися її вихованням та матеріально утримували. З наданих представником відповідача доказів вбачається, що [PERSON] перераховував грошові кошти [PERSON] , але їх було недостатньо для повноцінного розвитку дитини. Натомість позивач зазначає, що зі сторони [PERSON] зазначені кошти були частковою сплатою аліментів для утримання дитини, які він періодично сплачував за домовленістю з покійною матір`ю дитини. З 2021 року [PERSON] перебуває за кордоном, і не приїздить до дитини. Двічі [PERSON] намагаючись налагодити родинний зв`язок із батьком їздила до нього, в надії, що батько буде піклуватися про неї, і допомагатиме їй. Але повертаючись додому, розчаровувалася у їхніх стосунках, оскільки батько не проводив з нею вільний час, не піклувався про неї, вона весь час змушена була сидіти в квартирі із його дружиною. На її прохання відвідати певні місця, а також купити їй все необхідне, батько їй постійно відмовляв. На його пропозицію залишитися в країні його проживання дитина відмовилася, оскільки їй було не комфортно в чужій країні, зважаючи на таке "холодне" ставлення батька до неї. Після того, як дитина - [PERSON] зробила свій вибір і повернулася до рідних людей : бабусі, дідуся, сестер, батько взагалі перестав з нею спілкуватися і надавати часткову допомогу. На думку суду, поведінка батька свідчить про маніпуляцію по відношенню до дитини, оскільки друга поїздка дитини до Польщі відбулася в той час, коли справа про позбавлення батьківських прав перебувала на розгляді суду. Тому відповідач [PERSON] намагався в такий спосіб створити докази його зразкової поведінки і виконання батьківських обов`язків. Під час надання пояснень [PERSON] висловила свою думку, в якій зазначила, що батько не любить її і не має наміру виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до неї, вона надавала йому шанси виправити свою поведінку, але він не змінився і тому вона згодна на позбавлення його батьківських прав, бо фактично її вихованням займається дідусь та бабуся. У рішенні ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ зазначив, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У цій справі ЄСПЛ звернув увагу на те, що заявник міг і повинен був усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з його сином, зокрема, враховуючи юний вік останнього в той час, коли їх контакт припинився, може призвести лише до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від нього (§ 52). Саме бездіяльність заявника призвела до розриву зв`язків між ним і його сином і підштовхнула результат справи проти нього. Очевидно, що позбавлення заявника батьківських прав не більше ніж анулювало юридичний зв`язок між заявником і його сином. Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин протягом семи років, що передували цьому рішенню, не можна сказати, що воно негативно вплинуло на ці відносини (§ 54). Існуючі сімейні зв`язки між подружжям і дітьми, про яких вони фактично піклуються, зумовлюють захист відповідно до Конвенції. Більш того, якщо минув значний проміжок часу з того моменту, як дитина жила разом зі своїми біологічними батьками, то інтерес цієї дитини в тому, щоб його de facto сімейна ситуація знову не змінилася, може домінувати над інтересами батьків, щоб їх сім`я возз`єдналася (§ 55). У даній справі між батьком дитини та дитиною - [PERSON] , яка перебуває у підлітковому віці, потребує підтримки батька, не зважаючи на відвідування нею батька в іншій країні, не було встановлено контакту та не відновлено сімейний зв`язок із біологічним батьком, який фактично припинився після розлучення матері дитини із відповідачем, і тривалий час батько був відсутній у житті дитини, її вихованням займався вітчим, а потім батьки матері:дідусь та бабуся. За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У своїй Постанові ВС від 26 квітня 2022 року (справа № 520/8264/19, провадження № 61-19984 св 21) зазначив, що періодичне спілкування за допомогою телекомунікаційних систем не є таким виконанням обов`язків, а відтак особа, яка свідомо змінює країну проживання, не приймає участі у вихованні дітей, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що в даному випадку і відбулось - малолітні діти фактично залишились без батьківського піклування. Тому хоча позбавлення батьківських прав є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, але з урахуванням всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батька до дитини та думки дитини, суд вважає, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дитини та забезпечить її нормальний моральний, психологічний розвиток та стабільне та спокійне життя в родині дідуся та бабусі, які замінили фактично дитині батьків. З цих підстав, позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1221,20 грн.

Outcome: approved