Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

17 квітня 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 квітня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем був укладений кредитний договір №36938-04/2023, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. на строк 25 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на день. Позивач вказує, що за договором факторингу набув права вимоги за цим договором. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 58 500,00 грн., яка складається з тіла кредиту розміром 15 000,00 грн., а також відсотків за користування кредитом у розмірі 43 500,00 грн. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. Зважаючи на те, що відповідач не подав відзиву на позов, на підставі ст.280 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 23 квітня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем був укладений кредитний договір №36938-04/2023, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн. на строк 25 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на день. За договорами факторингу позивач набув права вимоги за цим кредитним договором. Пунктом 1 ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В порушення вищезазначених правових норм та умов договорів позичальник своєчасно не повертає кредит, тобто порушує свої зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 15 000,00 грн. слід задовольнити. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період строку кредитування, який становить 25 днів. Враховуючи визначену сторонами процентну ставку за користування кредитом у розмірі 2,5% на день, загальний розмір відсотків становить 9 375,00 грн. (15 000,00 x 0,025 х 25). Самий такий розмір загальних витрат за кредитом вказаний у паспорті споживчого кредиту, а тому саме в цій частині позовні вимоги слід задовольнити, відмовивши у задоволенні решти позову про стягнення відсотків. Оскільки суд задовольнив позов частково, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1\~009,34 грн. (2\~422,40 х (24\~375 / 58\~500)). На підставі наведеного та

Outcome: partial