Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Залізничного районного суду м.\~Львова із позовом про визнання за нею права власності на 1/12 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 28,9 м2, з закріпленою за квартирою коморою в підвалі площею 1,5 м2, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування пред`явленого позову позивачка покликається на те, що після смерті [INFO] її батька [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 28,9 м2. Вона, як донька [PERSON] і як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину за законом, однак нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва, у зв`язку з виявленням розбіжностей у правовстановлюючих документах, необхідних для вчинення нотаріальних дій. Зокрема, у свідоцтві про право власності на квартиру вказано, що за квартирою [ADDRESS] , загальною площею 28,9 м2, закріплена комора в підвалі площею 5,0 м2\~ та сарай площею 1, 5 м2, проте в наказі Управління комунального майна за №199-ж від 05.07.2016, на підставі якого видано свідоцтво, вказано, що передається у спільну сумісну власність квартира загальною площею 28,9 м2, лише з одним підвальним приміщенням - коморою площею 1,5 м2. Отже у свідоцтві про право власності на квартиру, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, допущена помилка, яку неможливо виправити в адміністративному порядку у зв`язку із смертю [PERSON] . У зв`язку з наведеним вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13.02.2025 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч.\~1 ст.\~189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 31.03.2025 витребувано в Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» матеріали інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] та у Другої Львівської державної нотаріальної контори належно засвідчену копію матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 29.04.2025 закрито підготовче провадження по даній справі та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка не з`явилася, проте подала заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову не заперечив, зазначивши, що наказом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради передано у приватну спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 28,9 м2 , комора в підвалі площею 1,5 м2 , згідно з технічним паспортом. Однак, при виготовленні свідоцтва про право власності на квартиру було допущено помилку в частині належності до цієї квартири комори в підвалі площею 5,0 м2\~ та сараю площею 1, 5 м2. Через зазначені розбіжності позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] . Третя особа [PERSON] у судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечила, надала пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві. Просила такий задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] , спадкової справи №141/ 2023, та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] \~помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON] , про що 18.05.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено актовий запис №3061, та підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.05.2023\~Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS] , належна спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності поряд із позивачкою [PERSON] та третіми особами: [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 05.07.2016, виданого Комунальною установою «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» на підставі наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 05.06.2016\~за №199-Ж-З. Зазначене слідує також із підтверджуючої довідки від 22.01.2025, виданої Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Після смерті [INFO] \~ [PERSON] його дружина [PERSON] та діти: [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, 14.09.2023 звернулися до Другої львівської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка і відповідно батька. 10.01.2025\~завідувачем Другої Львівської нотаріальної контори відмовлено (вих.\~№15/02-14) позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на відповідну частку спадкового майна, яке складається із 1/4 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , із врахуванням розбіжностей у правовстановлюючих документах на квартиру та рекомендовано звернутися до суду з метою усунення недоліків та визнання права власності у порядку спадкування на частину спадкової квартири. Згідно наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 05.06.2016\~за №199-Ж-З, передано у приватну спільну сумісну власність громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Загальна площа квартири 28,9 м2, комора в підвалі площею 1, 5 м2, згідно з технічним планом. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 05.07.2016, виданого Комунальною установою «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» на підставі наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 05.06.2016\~за №199-Ж-З, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності однокімнатна квартира [ADDRESS] . Загальна площа квартири 28,9 м2, комора в підвалі площею 5,0 м2, сарай площею 1,5 м2. Згідно даних технічного паспорта на приватизовану квартиру [ADDRESS] , складеного Львівським обласним бюро технічної інвентаризації 28.11.2024, інвентарний №10831, загальна площа квартири 28,9\~м2, комора в підвалі -1, 5 м2 . З довідки Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» від 10.12.2024 №10/12-24-0/ вбачається, що що при оформленні свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] допущено описку: зазначено сарай площею 1,5 м2\~ та комора в підвалі площею 5,0 м2. На підставі наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 05.06.2016\~за №199-Ж-З приватизовано квратиру [ADDRESS] , загальною площею 28,9 м2 та комору в підвалі площею 1,5 м2. \~ \~ \~ \~З наведеного вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності однокімнатна квартира [ADDRESS] . Загальна площа квартири 28,9 м2, площею 1,5 м2. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Зазначений правовий висновок наведений у постанові КЦС ВС від 22.03.2023\~у справі №463/6829/21-ц, провадження №61-12264св22. Як про те зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як зазначено у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» (витязі із узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмов в їх вчиненні, обговореному та взятому до відома на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02. 2014\~року), згідно з роз`ясненням п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008\~року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»), у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Зважаючи на той факт, що на момент приватизації квартири [ADDRESS] , така приватизована 4 особами, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , частки яких є рівними, а отже частка [PERSON] становила 1/4. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому 1/4 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 28,9 м2, з закріпленою за квартирою коморою в підвалі площею 1,5 м2. Спадкоємцями до майна [PERSON] є три особи: його дружина [PERSON] та двоє дітей: [PERSON] , [PERSON] , а відтак кожен з них має право на 1/12 частку квартири. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Слід враховувати, що законодавством визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину (гл. 89 ЦК). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовами звернення до суду із позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування є: 1.\~Прийняття спадщини позивачем; 2.\~Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; 3.\~Оспорювання або невизнання права позивача на спадщину іншими спадкоємцями. До моменту державної реєстрації права власності на спадкове майно спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, тобто має право на спадщину, але не є власником відповідної нерухомої речі. Це узгоджується із положенням ч. 5 ст. 1268 ЦК, згідно з яким незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. ВС висловив правову позицію, що питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину (Постанова ВС від 28.11.\~2018, судова справа №523/16063/16-ц, провадження №61- 31676св18) У постанові від 22.05.2023 у справі №521/8998/13-ц КЦС ВС зазначив, що відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.04.\~2021 року у справі №910/10011/19, провадження №12-84гс20). Таким чином, з`ясувавши характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), можливості порушення права позивачки та його захисту в обраний нею спосіб; чи є визнання за позивачкою права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом тим правовим способом, що не лише ефективно захистить цивільні права та інтереси позивачки, а й буде адекватним та пропорційно збалансованим із наслідками для відповідача та третіх осіб, з`ясувавши характер, суть та підстави заявлених позивачкою вимог, норми права, якими вони регулюються, давши належну правову оцінку долученим доказам у їх сукупності, суд приходить до переконання про підставність позовних вимог, а відтак, про необхідність їх задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved