Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

14 квітня 2025 року, через систему «Електронний суд», позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі позивач, АТ «А-Банк») звернувся з позовом до відповідача [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просив стягнути з останньої заборгованість у розмірі 82932,91 гривень та судові витрати в розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі кредитного договору АВН0СТ155101704245921595 від 03.01.2024 відповідачу надано кредит у розмірі 50000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 60 місяців. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Однак в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором відповідач не виконав умови договору, в зв`язку з чим станом на 14 квітня 2025 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 82932,91 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 50000 гривень, заборгованості по відсоткам у розмірі 32932,91 гривень. Ухвалою судді від 22 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 19 травня 2025 року. Ухвалою суду від 19 травня 2025 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено на 04 червня 2025 року, у зв`язку з неявкою відповідача. При зверненні до суду представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив на позов не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність від неї не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03 січня 2024 року відповідач [PERSON] надала Банку заяву про надання кредиту № АВН0СТ155101704245921595, підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», та отримала кредит у розмірі 50000 гривень. Кредит у розмірі 50000 гривень перерахований на карту [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи, а саме меморіальним ордером від 03.01.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, відповідач [PERSON] умови договору належним чином не виконала, чим порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором, з яким погоджується суд, станом на 14 квітня 2025 року відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість в розмірі 82932,91 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 50000 гривень, заборгованості по відсоткам у розмірі 32932,91 гривень. За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, на підставі наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитом в сумі 82932,91 гривень. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved