Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність справ Лисичанського міського суду Луганської області визначено за Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області. [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради (далі третя особа), про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є дідусем [PERSON] , [INFO] . Позивач разом зі своєю дружиною [PERSON] виховує свого малолітнього онука [PERSON] . Відповідач є донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (актовий запис № 986 від 20.12.2012р.) батьком [PERSON] є [PERSON] , відомості про якого записані зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що після повномасштабного вторгнення відповідач перейшла на бік ворога, виправдовуючи збройну агресію рф проти України, та фактично проживає на території держави-агресора. З того часу вона не цікавиться життям своєї дитини, не займається її вихованням та не утримує її. Згідно наказу служби у справах дітей № 32 від 18.01.2024 р. [PERSON] є дитиною, яка залишилась без батьківського піклування, якого тимчасово влаштовано у сім`ю позивача. Відповідач повідомлена про те, що її малолітній син проживає і перебуває на вихованні свого дідуся, проте вона жодним чином не намагається спілкуватися із своїм малолітнім сином, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає добровільно матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться, чи достатньо в Позивача коштів та можливостей на утримання її дитини. У зв`язку із тим, що відповідач взагалі не виявляє інтерес до життя свого сина, не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, не піклується про фізичний і духовний розвиток, стан здоров`я, навчання, перебування у школі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу - створились умови, які шкодять інтересам неповнолітньої дитини - [PERSON] . Такі факти свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина. Оскільки відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, позивач, посилаючись на ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 152, 155, 164, 165, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу (далі СК) України, просить задовольнити позов та позбавити її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2024 року провадження у зазначеній справі було відкрито за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 11 листопада 2024 року. Відповідач відзиву на позов не надала. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, прохає позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення за наявними у справі матеріалами. Оскільки відповідач була повідомлена про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення виклику до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України», веб-сторінка «https://ptr.dp.court.gov.ua», в судові засідання неодноразово не з`явилася без поважних причин, відзив на позов не надала, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі її представника. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач є дідусем неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач разом\~зі своєю\~дружиною [PERSON] (шлюб між якими зареєстровано 25.11.2023 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №235) виховує свого неповнолітнього онука [PERSON] , . Відповідач є\~донькою позивача,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~та матір`ю\~дитини [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області 20 грудня 2012 року за актовим записом № 896. Батьком [PERSON] є [PERSON] , відомості про якого записані зі слів матері, відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян за актовим записом № 896 від 20 грудня 2012 року. Згідно наказу\~Служби у\~справах дітей\~Львівської міської\~ради №32\~від 18.01.2024\~р.н.\~неповнолітнього [PERSON] поставлено на облік як дитину, яка залишилась без батьківського піклування та тимчасово влаштовано у сім`ю позивача, на якого покладено відповідальність за виховання, навчання і розвиток [PERSON] , зобов`язано [PERSON] піклуватися про його духовний, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку його природних здібностей, поважати гідність дитини. Відповідно до довідки № 45, виданою 07.02.2024 Управлінням соціального захисту Львівської міської ради, р. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 24.03.2023 р. проживають в тимчасових спорудах зі збірних модулів , призначених для компактного поселення осіб (модуль №721), які знаходяться на території орієнтовною площею 1,95 га (у межах громадського центру Сихова) на просп. Червоної Калини (навпроти житлового будинку [ADDRESS] . Згідно з висновком органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 02 травня 2025 року № 260001-вих-64685 [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Встановлені судом правовідносини регулюються СК України та Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Стаття 258 СК України регламентує, що баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, але за весь цей час батько проявляв байдужість до долі своєї дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На порушення вказаних норм законодавства відповідач взагалі усунулася від виконання своїх обов`язків матері, не піклується про здоров`я сина, не приймає участі у його вихованні. Статтею 25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти, які залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави, але відсутність у неповнолітньої дитини відповідного статусу не дає можливості на реалізацію права дитини, позбавленої батьківського піклування. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Суд також враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, який у рішенні «Піні та інші проти Румунії» зазначав, що інтереси дитини мають переважати над інтересами батьків (усиновителів). Таким чином, позов про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтований доказами, відповідає нормам законодавства України та інтересам неповнолітньої дитини [PERSON] , тому підлягає задоволенню. Стаття 166 СК України визначає, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ч. 1). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені платіжною інструкцією № 1403747170 від 24.10.2024 судові витрати на сплату судового збору за подання позовної вимоги про позбавлення батьківських прав в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 3, 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 164, 165, 166, 258 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved