Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що з відповідачкою [PERSON] перебував в шлюбі з 24 грудня 2015 року. Від цього шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] і донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.12.2024 у справі 302/1621/24 шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дітей визначено з батьком. Відповідачка перебуває за кордоном на заробітках, має регулярні доходи, які перевищують середню заробітну плату в Україні, проте участі в утриманні й вихованні дітей не бере. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з цим позовом, яким просив стягнути з відповідачки аліменти в розмірі одного встановленого законом прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Кривка П.П. не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду представником позивача адвокатом Кривка П.П. подана заява, в якій просить проводити судовий розгляд за його відсутністю та без участі позивача. Позовні вимоги [PERSON] підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити за наведеними у позові підставами. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, проте 05.06.2025 відповідачкою на адресу суду подано письмову заяву про визнання позову про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, в якій відповідачка [PERSON] зазначає, що вона не заперечує проти задоволення позову про стягнення з неї аліментів на утримання двох малолітніх дітей у розмірі, зазначеному у позовні заяві та просить справу розглянути у її відсутності, вказуючи, що перебуває на теперішній час за межами України, у Чеській Республіці, на заробітках та з`явитися до суду можливості немає. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав. Суд встановив, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували з 24.12.2015 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2024 року (справа №302/1621/24) розірваний. Вказаним судовим рішенням визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дане судове рішення сторонами не оскаржено та набрало законної сили 23.01.2025. Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу сторони мають спільних дітей, які на теперішній час є малолітніми, а саме: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), у свідоцтві про народження яких батьком записаний [PERSON] , позивач у справі, а в графі «мати» - [PERSON] , відповідачка по справі. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.1 ст.179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», положення якої враховуються судом при вирішенні справи як стала судова практика (в якості правової визначеності як елемента верховенства права) за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", пункт 15 передбачає, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками домовленості про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Позивач просив стягнути аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, тобто стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років установлено в розмірі 2563 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. На підставі викладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали цієї цивільної справи, з урахуванням визнання позову відповідачкою [PERSON] , суд доходить висновку, що відповідачка на теперішній час має можливість сплачувати аліменти на двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3196,00 гривень та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2563,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 09 квітня 2025 року і до досягнення вказаними дітьми повноліття, що на думку суду є співмірним до потреб малолітніх дітей та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. Відтак суд висновує, що заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд визнав за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2025 становить 1211,20 грн, оскільки позивач [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved