Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

У травні 2025 року до Рівненського міського суду Рівненської області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якій позивач просить стягнути з відповідача \~на її користь у порядку спадкування кошти у розмірі 72 308 грн. 80 коп., що підлягали виплаті та були недоотримані за життя спадкодавцем [PERSON] , пенсіонеркою з числа осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за Законом України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і залишилися неодержаними у зв`язку із її смертю; звільнити її від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 листопада 2021 року Рівненський окружний адміністративний суд розглянув адміністративну справу № 460/2459/21 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій. Згідно з цим судовим рішенням було зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області нарахувати та виплатити [PERSON] доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території гарантованого добровільного відселення, у розмірі визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, за період з 25.09.2020 року по 28.02.2022 року. Покликаючись на норми цивільного законодавства та судової практики, зокрема висновок, який міститься у постанові Верховного Суду від 05.01.2024 року у справі № 295/4158/23, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2025 року справу передано судді Балацькій О.Р. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27\~травня 2025\~року представник\~відповідача \~ [PERSON] \~подала відзив\~на позовну\~заяву із\~запереченнями проти\~позову,\~в якому\~просить суд\~врахувати відзив\~та проводити\~розгляд справи\~без участі\~представника ГУ\~ПФУ в\~Рівненській області.\~Заперечення проти\~позову мотивує\~тим,\~що позивач\~не надав\~свідоцтва про\~спадщину та\~переліку майна,\~що входить\~до складу\~спадщини. Зазначає,\~що судові\~рішення виконуються\~органами Пенсійного\~фонду України\~в межах\~покладених зобов`язань. Різницю\~в пенсії,\~нараховану на\~виконання рішення\~суду,\~після перерахунку\~інтегровано до\~підсистеми Реєстр\~судових рішень,\~який використовується\~в роботі\~органами Пенсійного\~фонду України\~з метою\~систематизації та\~упорядкування судових\~рішень.\~До реєстру,\~у разі\~смерті стягувача,\~вноситься інформація\~про його\~дату смерті,\~також прізвище,\~ім`я\~по батькові,\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~або його\~серію та\~номер паспорту\~особи,\~яка має\~право на\~одержання сум,\~нарахованих згідно\~з рішенням\~суду у\~зв`язку\~зі смертю\~стягувача. Отож, стверджує про відсутність повноважень та фінансової можливості в ГУ ПФУ\~в Рівненській\~області збільшувати видатки з Державного бюджету України та виплату коштів за вказаним рішенням суду. Вказує, що нарахована сума заборгованості на виконання рішення суду не входить до складу недоотриманої пенсії та буде виплачена після заміни сторони правонаступником при відповідному фінансуванні на цілі з державного бюджету України. 28 травня 2025 року позивач [PERSON] подала заяву з клопотанням відкласти судове засідання у зв`язку з ознайомленням з матеріалами справи. 30 травня 2025 року представник позивача адвокат Сав`як В.В. подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Представник позивача адвокат Сав`як В. В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Водночас позивач просила проводити розгляд справи без участі представника. Представник відповідача Назаревич Т. В. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Водночас в матеріалах справи міститься заява представника відповідача про проведення розгляду справи без його участі. З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду в справі від 16 листопада 2021 року № 460/2459/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101225090), яке набрало законної сили\~19.04.2022 року, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати [PERSON] з 25.09.2020 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-XII у розмірі двох мінімальних заробітних плат; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити [PERSON] підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-XII у розмірі двох мінімальних заробітних плат, починаючи з 25 вересня 2020 року; стягнуто на користь [PERSON] за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 454,00 грн. З свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 29 березня 2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 277 Сарненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. (а. с. 8) Суд встановив факт родинних відносин позивачки [PERSON] як доньки [PERSON] на підставі свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 31 жовтня 1969 року (а. с. 6) та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26 серпня 1988 року у якому прізвище позивач після укладення шлюбу було змінено з [PERSON] на [PERSON] . (а. с. 7) Приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Войцехович О.О. видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (спадкова справа № 123/2022, зареєстровано в реєстрі за № 620). З вказаного свідоцтва вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого Степанською селищною радою Сарненського району Рівненської області 5 червня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 82. (а. с. 9) З витягу з Державного реєстру речових прав, сформованого 31.07.2023 року встановлено, що позивач [PERSON] в порядку спадкування набула права власності на земельну ділянку, площею 0, 5791 га, кадастровий номер: 5625455700:09:002:0145, яка знаходиться на території Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області. (а.с. 10) Як вбачається з відповіді ГУ ПФУ в Рівненській області від 20 липня 2023 року № 26870-24281/К-02/8-1700/23 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року було проведено перерахунок пенсії [PERSON] відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 25.09.2020 по 28.02.2022 року та нараховано доплату в сумі 72 308 грн 80 коп. (а.с. 11) Право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання закріплене частиною першою\~статті 15 Цивільного кодексу України. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4\~ЦПК України\~право на\~звернення до\~суду за\~захистом гарантується,\~оскільки кожна\~особа має\~право в\~порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку Україна ратифікувала 17 липня 1997 року відповідно до Закону України\~від 17\~липня 1997\~року №\~475/97-ВР\~«Про ратифікацію\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№ 2,\~4,\~7\~та 11\~до Конвенції» передбачають право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Принцип непорушності права приватної власності означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608\~ЦК України (ст.1219 ЦК України). Відповідно до ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Відповідно до ч.1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227\~ЦК України доводить, що цією правовою нормою встановлено: - сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України). Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227\~ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Суд встановив, що за життя матері позивача [PERSON] на її користь було ухвалено рішення Рівненського окружного адміністративного суду в справі від 16 листопада 2021 року № 460/2459/21, яким визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати [PERSON] з 25.09.2020 підвищення до пенсії та було зобов`язано ГУПФУ в Рівненській області нарахувати та виплатити [PERSON] підвищення до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 72 308 грн. 80 коп. Рішення суду набрало законної сили. На даний час, у зв`язку із смертю матері як спадкодавця спадкоємцем за заповітом якої є позивач, залишились невиплаченими пенсії, які їй належали, за період з 25.09.2020 по 28.02.2022 року та нараховано доплату в сумі 72 308 грн 80 коп. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач успадкувала належні її матері суми пенсії відповідно до положень ст.1227 ЦК України, а отже, належним та ефективним способом захисту її прав буде стягнення з відповідача сум пенсії, яка належала її матері та була нарахована на виконання рішень Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/2459/21, але не була нею отримана за життя. Щодо заперечень представника відповідача суд зазначає таке. В постанові від 15 грудня 2023 року у справі №805/2628/18-а Верховний Суд виснував, що процесуальне правонаступництво завжди пов`язане з участю особи як сторони у справі у судовому процесі, в тому числі, у процесі виконання рішення суду. Заміна сторони у виконавчому провадженні новою особою пов`язана з можливістю участі такої особи саме у вже відкритому/триваючому виконавчому провадженні. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії, дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються, тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача. Отже, процесуальне питання про заміну сторони у виконавчому провадженні в такій категорії спорів у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії не може бути вирішено з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір слід покласти на відповідача. Відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 226 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved