Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що АТ «Акцент-банк» уклав із відповідачкою кредитний договір № АВНОСТ155101117073 від 23.04.2021 року, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 35000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 50% річних, строком на 36 місяців (тобто до 22.08.2024). Відповідач підтвердила свою згоду на прийняття Умов та Правил надання банківських послуг. Порядок нарахування та умови погашення кредиту, відсотків та відповідальність за порушення кредитного договору передбачена положеннями такого договору. Банк у повному обсязі виконав умови договору. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 28.03.2025 року у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 51684,53 грн, яка складається з наступного: 29 369,40 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), - 22 315, 13 грн загальний залишок заборгованості за процентами, - 0 грн 00 коп штрафи, за комісією та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою суду від 07.04.2025 відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у заяві просив розглядати справу за відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Клопотання, заяв про відкладення справи та відзив на позов до суду не надходили. Суд вживав заходів щодо повідомлення відповідачки шляхом направлення судових повісток, на адресу суду повернулися поштові повідомлення з відміткою «про вручення» - 14.04.2025 та 15.05.2025, а також надсиланням sms-повісток, які останній отримав 09.04.2025 та 09.05.2025. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 23.04.2021 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», заяву клієнта № АВНОСТ155101117073 від 23.04.2021. Цього ж дня підписав також Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» та таблицю. На виконання умов анкети-заяви від 23.04.2021, будучи клієнтом Банку, Позичальник уклав з Банком кредитний договір № ABH0CT155101117073, щодо надання останній кредиту в розмірі 35000.00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 22.08.2024 року) зі сплатою процентів у розмірі 50.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача [PERSON] станом на 28.03.2025 становить 51684,53 грн, яка складається з наступного: 29 369,40 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), - 22 315, 13 грн загальний залишок заборгованості за процентами, - 0 грн 00 коп штрафи, - 0 грн 00 коп за комісією. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 27.01.2020 року відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, заяву клієнта\~№ АВНОСТ155101117073\~від 23.04.2021, а також 23.04.2021 року підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка Готівка» з процентною (фіксованою) ставкою за кредитом 50 % річних, що підтверджується її підписом на Анкеті-заяві та простим електронним підписом у Паспорті та заяві. До позовної заяви банком надано Паспорт споживчого кредиту за кредитною програмою «Швидка готівка», в якому вказана інформація з основних умов кредитування. У графі паспорту «Підпис споживача» та заяві від 23.04.2021 зазначено: підпис клієнта [PERSON] , дата 23.04.2021 підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 23.04.2021 14:33 з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг, однак зі змісту паспорту споживчого кредиту не вбачається, що відповідачем обраний тип кредитної картки та бажаний кредитний ліміт. Таким чином, сторони узгодили умови договору щодо розміру процентів за користування кредитними коштами. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Таким чином, між АТ «А-Банк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кошти в вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 50,00% річних. Як вбачається із матеріалів справи, а саме з паспорту споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» від 23.04.2021 року та заяви від 23.04.2021, строк кредитування становить 36 місяців. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 28.03.2025 року за кредитом № АВНОСТ155101117073 від 23.04.2021 складає 51684,53 грн, яка складається з наступного: 29 369,40 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), - 22 315, 13 грн (за період з 23.04.2021 по 24.01.2024) загальний залишок заборгованості за процентами, - 0 грн 00 коп штрафи, - 0 грн 00 коп за комісією, які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд погоджується з наданим позивачем та дослідженим у судовому засіданні розрахунком заборгованості за процентами, оскільки він є обґрунтованим, його розмір підтверджений належними та допустимими доказами, а відповідач, на виконання свого процесуального обов`язку, не надав належних і неспростовних доказів на спростування доводів позивача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позивачем доведена сума заборгованості відповідача з процентів за користування кредитом у розмірі 22 315,13 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що АТ«А-Банк» відповідачу по кредитному договору № АВНОСТ155101117073 від 23.04.2021 року було надано кредит. Позивач свій обов`язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав у повному обсязі, однак відповідач, отримавши суму кредиту свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. З огляду на викладене та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку позивачу у повному обсязі не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422, 40 грн.

Outcome: approved