Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Савчака Я.О., який діє на підставі ордеру серії АА №1196842 від 24.03.2025р., звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього на користь позивачки заборгованість за договором позики від 16.04.2023р. в розмірі 10\~000 доларів США, що станом на 26.03.2025 року еквівалентно 416 949 грн., а також 3% річних в сумі 282,16 доларів США, що станом на 26.03.2025р. еквівалентно 11\~764,63 грн. Судові витрати просила покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що позивачка надала в позику відповідачу грошові кошти в сумі 10\~000 доларів США, які відповідач зобов`язувався повернути в строк до 16.04.2024р., але цього не зробив. Тож позивачка просила стягнути з відповідача суму боргу в повному обсязі та 3% річних за період з 17.04.2024р. по 26.03.2025р. в сумі 282,16 доларів США, що станом на 26.03.2025р. еквівалентно 11\~764,63 грн. Письмового відзиву щодо позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходило. 10.04.2025р. судом відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.05.2025р. судом закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка та її представник адвокат Савчак Я.О. не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Судова повістка про виклик до суду та ухвала про закриття підготовчого судового засідання адвокату Савчак Я.О. були доставлені до електронної скриньки 13.05.2025р. Судова повістка про виклик до суду позивачці [PERSON] була доставлена через мобільний застосунок «Viber» за номером телефону, зазначеним позивачкою, як контактний, у позовній заяві. Разом з тим, суд враховує, що у позовній заяві представником позивачки викладене клопотання про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника у разі їх неявки до суду. А також, зазначено, що позивачка підтримує позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за вказаною адресою. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом направлення судової повістки до електронної скриньки відповідача (отримана 13.05.2025р., а.с. 53) та шляхом публікації оголошення про його виклик до суду на веб-порталі судової влади України. Таким чином, в контексті положень п. 2, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судом належним чином здійснено повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно договору позики від 16.04.2023р. та розписки від 16.04.2023р. [PERSON] (позичальник) отримав від [PERSON] (позикодавець) грошові кошти в сумі 10\~000 доларів США, які зобов`язувався повернути позикодавцю у строк до 16.04.2024р. Всупереч погоджених сторонами умов відповідач до теперішнього часу не повернув позивачці суму позики, внаслідок чого позивачка звернулась до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання грошового зобов`язання, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК). Надаючи оцінку доводам позивача в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тлумачення статтей 1046 та 1047 ЦК свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Верховного Суду від 07.07.2023 у справі №206/501/20) За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що 16.04.2023р. між сторонами був укладений договір позики, предметом якого є отримання відповідачем [PERSON] у позику грошових коштів у розмірі 10\~000 доларів США, які від зобов`язувався повернути позивачці [PERSON] у строк до 16.04.2024р. включно. Окрім того, 16.04.2023р. відповідачем [PERSON] була складена розписка, яка за своєю формою та змістом підтверджує наявність між сторонами укладеного договору позики, за яким відповідач отримав від позивачки позику в розмірі 10\~000 доларів США, яку зобов`язувався повернути у строк до 16.04.2024р. включно. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення запозичених коштів, оскільки до теперішнього часу він не повернув суму запозичених коштів. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми позики в розмірі 10\~000 доларів США є обґрунтованими і правомірними, а тому підлягають до задоволення. Також варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не навів обставин, які б спростували правомірність заявлених позивачкою вимог та встановлених судом обставин справи. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, та достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також, враховуючи, що відповідач грошові кошти від позивачки отримав та користувався ними, однак, свої зобов`язання за договором позики (розпискою) від 16.04.2023р. належним чином та у визначені сторонами строки не виконав, порушивши умови договору, у зв`язку з чим має прострочену заборгованість перед позивачкою в розмірі 10\~000 доларів США, то суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача 10\~000 доларів США. В той же, час суд зауважує, що згідно ст. 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Питання можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, яка у постанові від 04.07.2018 у справі № 761/12665/14-ц вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. За таких обставин суд не вбачає необхідним визначати еквівалент суми грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, в національній валюті, оскільки стягненню підлягає сума коштів в розмірі 10\~000 доларів США, а еквівалент такої суми в національній валюті має визначатись за офіційним курсом іноземної валюти на день платежу. Що стосується позовних вимог позивачки про стягнення із відповідача 3% річних за період з 17.04.2024р. по 26.03.2025р. в загальній сумі 282,16 доларів США, що станом на 26.03.2025р. еквівалентно 11\~764,63 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині третій статті 510 ЦК визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК, позивачка мала б право вимагати від відповідача сплати штрафних санкцій 3% річних, незалежно від обставин, які обумовили прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем. В той же час, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В даному випадку, суд бере до уваги, що грошове зобов`язання відповідача перед позивачкою ґрунтується на договорі позики, а відтак положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є застосовними до спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи, що 3% річних в загальній сумі 282,16 доларів США нараховані відповідачу на заборгованість за договором позики від 16.04.2023р., за період з 17.04.2024р. по 26.03.2025р., тобто у період дії воєнного стану, коли відповідач є звільненим від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, підстав для стягнення із відповідача на користь позивачки 3% річних немає. За таких обставин, заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в межах загальної суми 10\~000 доларів США. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з судового збору, сплаченого позивачкою при подачі даного позову до суду. В даному випадку ціна позову складала 428\~713,63 грн., відповідно, позивачкою і був сплачений судовий збір у розмірі 4\~287,14 грн. (один відсоток від ціни позову). Враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то на підставі ст.ст. 11, 141 ЦПК України позивачці слід компенсувати за рахунок відповідача витрати, пов`язані з оплатою судового збору пропорційно розміру задоволених вимог (97,12% від загальної ціни позову). Оскільки при зверненні до суду з даним позовом позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 4\~287,14 грн., а відтак за рахунок відповідача їй має бути відшкодовано 4\~163,67 грн., із наступного розрахунку: 4\~287,14 грн. х 97,12% = 4\~163,67 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial