Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

10.04.2025 року до суду звернулася [PERSON] з позовом [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Ухвалою судді від 21.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 14.12.2013 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, шлюб було розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27.11.2024 року. За час спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Після припинення шлюбних відносин і до теперішнього часу позивач разом з сином проживає окремо, дитина перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у житті сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча матеріальне становище і стан здоров`я не перешкоджають йому виконувати батьківські обов`язки та утримувати дитину. Прохала стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, 13.05.2025 року подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку смс-повідомлення на номер його телефону та оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав, відзив на позов не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 14.12.2013 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №746. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.05.2014 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2024 року шлюб було розірвано. На даний час сторони мешкають окремо, позивачка разом з сином проживає окремо за адресою: [ADDRESS] , дитина повністю перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у житті сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча матеріальне становище і стан здоров`я не перешкоджають йому виконувати батьківські обов`язки та утримувати дитину. Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Відповідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1\~ст.182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів,\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2\~ст.182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на повному утриманні позивачки, домовленості між сторонами про способи виконання обов`язку утримувати сина не досягнуто, відповідач матеріальної допомоги на його утримання в добровільному порядку не надає. Тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно ч. 1, 8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судових витрат не поніс, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved