Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, де третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Тячівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що в будинку [ADDRESS] проживали її дід [PERSON] , який помер [INFO] та бабуся [PERSON] , яка померла [INFO] . Вищевказаний будинок перебував у їх власності, про що свідчить довідка Тячівського РПГІ від 27 травня 2022 року. Після смерті діда [PERSON] ще в 2007 році бабуся [PERSON] почала виготовляти правовстановлюючі документи, звернулась до державного нотаріуса та до Тячівського РПТІ, про що свідчить лист Тячівської державної контори від 23 липня 2007 року та виготовлені нею технічні матеріали на будинок і надвірні споруди. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку і надвірних споруд, розташованих в [ADDRESS] . Вказує на те, що після смерті останньої позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини, що стверджено листом Тячівської державної нотаріальної контори від 12 квітня 2024 року та те, що позивачка вступила в управління, володіння та користування спадковим майном стверджено відповідачем, тобто складеним депутатом і завіреним головою Буштинської ОТГ, актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, до зазначено що будинок охайний, перебуває в хорошому задовільному стані, будинок має окремий порядковий номер № [NUMBER] , зареєстрований в селищній раді. Також позивачка вказує на те, що при житті [PERSON] , селищною радою було прийнято рішення від 26 грудня 1997 року про передачу земельної ділянки, яка була у її постійному користуванні у приватну власність. У зв`язку з тим, що за життя спадкодавець [PERSON] ніякого розпорядження щодо спадкового майна не залишила, позивачка у встановлений законом термін звернулася із заявою до Тячівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, але через втрачене свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 25 квітня 1969 року, тобто відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивачка позбавлена можливості оформити спадщину, а тому їй було запропоновано звернутись до суду щодо визнання права власності на майно. Зазначає, що крім неї із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори звернулись її дочка [PERSON] , та брат позивачки [PERSON] . Рідна дочка [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , спадкоємниця першої черги, після свого одруження. вже більше тридцяти років не проживає та не проживала з покійними батьками, також і на час відкриття спадщини, а тому вважає що вона не прийняла спадщину, хоч і заявила право на таку. При житті її мати матеріально допомагала їй у побутові власного будинку, про що при необхідності можуть підтвердити свідки. Повнолітні діти [PERSON] , який помер [INFO] , сина покійної [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовились від своєї частки на користь позивачки, про що свідчить довідка Тячівської державної нотаріальної контори від 12 квітня 2024 року. Таким чином, із спадкоємців, які народились, постійно прописані та проживають в цьому будинку на день смерті останньої [PERSON] є позивачка - онучка [PERSON] та онук [PERSON] , при цьому [PERSON] не заперечує, щоб його частка спадкового майна належала [PERSON] . Інші спадкоємці на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляли та не заявляють. Відповідно до технічного паспорту спадкове нерухоме майно, що розташоване в [ADDRESS] , складається з житлового будинку загальною площею 87,71 квадратних метрів, житловою площею 36,4 квадратних метрів. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 87,71 квадратних метрів, житловою площею 36,4 квадратних метрів, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілій частині. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Лозан Б.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Чопик В.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що [PERSON] звернулась до Тячівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що проти позову не заперечує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представник відповідача Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 18 січня 1960 року, про що виконкомом Тереблянської сільської ради зроблено актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). [INFO] [PERSON] помер у віці [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). [INFO] померла [PERSON] у віці 81 рік, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). З довідки Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації №07/35 від 27 травня 2022 року вбачається, що станом на дату передачі підприємством повноважень державної реєстрації речових прав та їх обмежень 31 грудня 2011 року було зареєстровано нерухоме майно в Тячівському районі, Закарпатської області за адресою [ADDRESS] за [PERSON] в частині та [PERSON] в частині; майно зареєстровано у відповідності до свідоцтва про право власності, видане Буштинською селищною радою №941 від 25 квітня 1969 року, реєстрований №227, книга 1 (а.с.12). З довідки Тячівського районного підприємства технічної інвентаризації №07/761 від 13 травня 2007 року вбачається, що за [PERSON] в цілому зареєстровано домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , реєстровий номер 227 (а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.10). З листа Тячівської державної нотаріальної контори від 12 квітня 2024 року за №116/02-14 вбачається, що нею було повідомлено [PERSON] про те, що після смерті бабусі [PERSON] [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , спадкоємцями майна померлої є: донька [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] (в тому числі з урахуванням частки, від якої відмовилися на її користь [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ) та онук [PERSON] , [INFO] (а.с.13). З Витягу про реєстрацію спадкової справи від 12 квітня 2024 року за №76584311 вбачається, що спадкова справа №144/22 зареєстрована в реєстрі під №69254630, спадкодавцем являється [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.13). З архівного витягу архівного відділу Державного архіву Закарпатської області від 03 вересня 2024 року за №Л-85/01-12 вбачається, що [PERSON] надано дозвіл до побудову будинку (а.с.14). З довідки виконавчого комітету Буштинської селищної ради вбачається, що адреса житлового будинку в [ADDRESS] , на сьогоднішній день внаслідок зміни вулиці та перенумерації з [ADDRESS] відповідає адресі [ADDRESS] (а.с.17). З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 3 липня 2024 року, складеного депутатом Буштинської селищної ради, вбачається, що при обстеженні встановлено, що будинок [ADDRESS] та прилегла до нього земельна ділянка в смт. Буштино, Тячівського району належали [PERSON] , який помер [INFO] та його дружині [PERSON] , яка померла [INFO] . В цьому будинку разом з ними проживала їх дочка [PERSON] , яка померла [INFO] . На даний час в цьому будинку проживають чоловік [PERSON] померлої [PERSON] та його повнолітні діти: дочка [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] та їхніми дітьми [PERSON] та [PERSON] ; син [PERSON] з дружиною [PERSON] та їх дитиною [PERSON] , які проживають в цьому будинку і на даний час. [PERSON] являється онучкою та [PERSON] онуком діда [PERSON] та бабусі [PERSON] . Рідна дочка [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] як спадкоємниця першої черги, після одруження, вже більше тридцяти років не проживає та не проживала з батьками. Таким чином із спадкоємців, які народились, постійно прописані та проживають в цьому будинку на день смерті [PERSON] , є онука [PERSON] та онук [PERSON] , який не заперечує, щоб його частка спадкового майна належала сестрі [PERSON] . Будинок охайний, перебуває в хорошому задовільному стані, фактично онучка [PERSON] разом зі своєю сім`єю вела та веде догляд за будинком, здійснювала та здійснює поточні ремонти, використовувала та використовує земельну ділянку, сплачує комунальні платежі, і лише вона після смерті [PERSON] вступила в управління, володіння та користування спадковим нерухомим майном (а.с.17). З архівного витягу архівного відділу Тячівської районної державної адміністрації від 05 вересня 2024 року за №01-11-/192 вбачається, що згідно рішення Буштинської селищної ради від 26 грудня 1997 року про передачу земельних ділянок у приватну власність вирішено передати у приватну власність громадянам земельні ділянки, які були у їх постійному користуванні (згідно списку), передачу земельних ділянок проводити тільки після контрольних обмірів даних ділянок та при погодженні меж земельної ділянки обов`язково попереджати суміжних землевласників про відповідність за збереження межових знаків і граничних ліній (згідно списку під №626 значиться [PERSON] , мешканка [ADDRESS] ) а.с.19. З технічного паспорту на житловий будинок садибного тип з господарськими будівлями та спорудами від 25 травня 2022 року вбачається, що технічний паспорт на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , виконано на замовлення [PERSON] , його загальна площа становить 73,24 квадратних метра, житлова - 36,40 квадратних метра, рік побудови будинку 1965 рік (а.с.32-37). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 вересня 2024 року за №396023509 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформації щодо державної реєстрації нерухомого майна в [ADDRESS] (а.с.15). Із заяви про прийняття спадщини від 27 квітня 2022 року вбачається, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , 27 квітня 2022 року в спадковій справі №144/2022 звернулась до Тячівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.88). Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Підстави набуття права власності визначені у ст.328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що відповідно до ст.328\~ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на майно. Судом встановлено, що право власності на спірний спадковий житловий будинок, розташований [ADDRESS] , становм на 31 грудня 2011 року належало та було зареєстровано за [PERSON] в частині та [PERSON] в частині; та майно було зареєстровано у відповідності до свідоцтва про право власності, видане Буштинською селищною радою №941 від 25 квітня 1969 року, реєстрований №227, книга 1. Відповідно до ст.2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18. У відповідності до ст.ст.1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261\~ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом є також її донька відповідачка [PERSON] , яка в шестимісячний строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщину та дана заява нотаріальною конторою була прийнята. Згідно зі ст.1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Частиною 1 ст.1298\~ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. З урахуванням положень статей 1296-1299\~ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, відповідно до ст.392\~ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. В позовній заяві позивачка зазначила, що звернулася до суду з даним позовом про визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно, посилаючись на втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно, яке належало померлому спадкодавцю [PERSON] свідоцтва про право власності на майно від 25 квітня 1969 року за №941, у зв`язку з чим нотаріусом їй було запропоновано звернутися з позовом до сулу про визнання права власності на спадкове майно. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених цим Кодексу. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Враховуючи, що позивачем [PERSON] не доведено неможливість отримання нею від нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] , у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що нотаріусом позивачу було відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на майно,\~а також\~наявність інших\~спадкоємців на\~спадкове майно\~після смерті\~ [PERSON] ,\~суд приходить\~до висновку,\~що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, де третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Тячівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, слід відмовити.

Outcome: dismissed