Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Служби у справах дітей Вінницької міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивовано тим, [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які з 18.10.2023 року перебувають на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах. Підставою для взяття на облік дітей стало неналежне виконання їх матір`ю [PERSON] своїх батьківських обов`язків. Батько дитини [PERSON] , [PERSON] , помер [INFO] . У дитини [PERSON] батька немає. Встановлено, що мати [PERSON] неналежним чином піклується про своїх малолітніх дітей, не створила належних житлово-побутових умов для їх проживання, тривалий час веде асоціальний спосіб життя, неодноразово притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності, у тому числі за незаконний обіг наркотичних речовин. Так, у даний час на розгляді Вінницького міського суду перебуває чергова кримінальна справа (№ 127/1845/24) щодо обвинувачення [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України. Старша донька відповідачки [PERSON] протягом останніх 4 років проживає окремо від матері, у родині баби та діда по батьківській лінії, [PERSON] та [PERSON] . Мати лише іноді зустрічається з донькою, яка проживає у сусідньому будинку, переважно, на вулиці, але фактично участі у її вихованні не бере, навчанням та розвитком не цікавиться, кошти на утримання не надає 28.10.2024 баба малолітньої і [PERSON] , звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про позбавлення матері [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Молодший син відповідачки [PERSON] хоча і проживає з матір`ю у одній квартирі по [ADDRESS] , але фактично виховується прабабою [PERSON] , яка проводить час з онуком, гуляє з ним, готує дитині їсти, піклується про його здоров`я тощо. Мати [PERSON] ніде не працює, ухиляється від утримання сина, систематично не ночує вдома, проводить час у компанії осіб із сумнівною поведінкою, дитиною майже не цікавиться. Хлопчик не відвідує дошкільний навчальний заклад, не влаштований до « Дошколярика », де б міг отримати відповідні знання та розвиток перед вступом до 1 класу, внаслідок чого відстає у розвитку від однолітків. Особливу тривогу викликає те, що мати не піклується про стан здоров`я малолітньої дитини, яка має серйозні неврологічні проблеми. До сімейного лікаря для отримання медичної допомоги синові [PERSON] звернулася лише восени 2024 року, після тривалого наполягання фахівців служби у справах дітей та міського центру соціальних служб. Неналежне ставлення до виконання батьківських обов`язків, негативний спосіб життя матері порушує право малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на належне батьківське піклування та виховання. Враховуючи вищевикладені фактичні обставини служба у справах дітей Вінницької міської ради звернулась до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в задоволенні позовних вимог просила відмовити. В судовому засіданні за клопотанням представника позивача були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та за клопотанням відповідачки допитано в якості свідка [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка обіймає посаду фахівця із соціальної роботи Вінницького міського центру соціальних служб розповіла, що даній сім`ї надаються послуги соціального супроводу. На контакт відповідачка не йде, бесіди відбуваються з бабусею. Хлопчик перебуває на утриманні родичів (бабусі). Мати з дитиною ночує рідко. Були проблеми з лікуванням дитини, не могли довго організувати лікування дитини. Призначені лікарем ліки відповідачка не купувала. Дитину на гуртки не відводила. В помешканні брудно, повітря затхле. Вчиняє відносно дитини домашнє насильство. Дитина говорила, що мати її била. Свідок [PERSON] яка працює спеціалістом відділу превентивної роботи Служби у справах дітей Вінницької міської ради повідомила, що з сім`єю працює з травня 2024 року. Старша дочка [PERSON] 2015 року народження, проживала з бабусею по батьковій лінії. Відповідачка не виконувала свої батьківські обов`язки ні стосовно [PERSON] , ні стосовно [PERSON] - не готувала їсти, не гуляла, не зверталась за необхідності до лікаря. Більшість часу дитина проводила з прабабою. [PERSON] не відвідує жодних гуртків. До рекомендацій служби у справах дітей [PERSON] не завжди прислухається. Відповідачка не працевлаштована. Вдома не ночує. Поліція повідомила відповідачка вчиняє домашнє насильство відносно сина [PERSON] . На щоці в дитини був синець, дитина сказала що її вдарила мати. Свідок [PERSON] яка обіймає посаду заступника директора Центру матері і дитини, повідомила, що хлопчик [PERSON] 2018 року народження перший раз доставлений у супроводі матері, у зв`язку з проблемами з нетриманням сечі і калу, дитина не могла перебувати в організованих колективах, дитина отримувала мінімальну терапію. Мати перебувала з дитиною, однак часто відлучалась, зловживала спиртними напоями в палаті лікарні, у зв`язку з чим було викликано працівників поліції. У лікарні вдалося справитись з проблемою, дитина була виписана здоровою. Через певний період часу дитина знову поступила до ЦМіД, з тими ж проблемами, дитина була неохайна, в синцях. Другий раз мати в лікарні з дитиною не лежала, оскільки лікування йшло краще у її відсутність. Періодично відповідачка відвідувала [PERSON] , приносила продукти харчування та одяг. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] - хрещена мати [PERSON] розповіла, що надає фінансову допомогу відповідачці, сплачує комунальні платежі, надає кошти на продукти, іграшки, одяг. Дитина дуже любить маму, прив`язана до неї. В відповідачки є цивільний чоловік, який займається з [PERSON] уроками. Дитина наразі знаходиться в лікарні, [PERSON] постійно відвідує дитину. Мама пере речі, але не готує дитині. Замовляє їжу, купує в магазині. Їсти готує дитині бабуся. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] і [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] і [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 18.03.2025 вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до наказу Служби у справах дітей Вінницької міської ради №325 від 18.10.2023 [PERSON] , [INFO] взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Вінницьким міським центром соціальних служб Вінницької міської ради надано інформацію №01-23/739 від 08.07.2024, з якої вбачається, що у Вінницькому міському центрі соціальних служб сім`я [PERSON] отримує послугу соціального супроводу від 02.02.2024. Під час надання соціальної послуги соціального супроводу з сім`єю проводяться педагогічні бесіди щодо ведення здорового способу життя матері особливостей належного виконання батьківських обов`язків, підвищення рівня виховного потенціалу, налагодження та підтримки емоційного контакту між членами родини Зі слів матері, вона періодично має тимчасові підробітки. В кімнаті дитини наявний затхлий запах, брудно. Матір не приділяє належної уваги дитині, розвитком його не займається, продукти харчування не купує. Вихованням та доглядом за дитиною допомагає прабабуся, [PERSON] , [INFO] та прапрабабуся, [PERSON] , [INFO] [PERSON] неодноразово було запропоновано відвідувати консультації психолога Центру для покращення її емоційного стану та налагодження відносин між членами родини. Наразі вона відвідала одну консультацію психолога у липні 2024 року. Також матері було рекомендовано звернутися до лікаря для консультації щодо стану здоров`я дитини, проте цього вона поки що не зробила. Сім`ї надалі будуть надаватися необхідні послуги, орієнтовані на вирішення актуальних питань. Працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, про складено відповідні акти від 07.12.2023, від 31.01.2024,від 20.06.2024,від 07.08.2024,від 16.08.2024, від 12.09.2024, від 17.10.2024. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] від 17.10.2024 вбачається, що сім`я складається: мати - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою, дитина - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за вищевказаною адресою; Дитина - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає окремо з бабою по лінії батька за адресою: [ADDRESS] . Інші члени сім`ї: прабаба дітей по лінії матері - [PERSON] , пенсіонер, проживає з [PERSON] , проживає без реєстрації; прапрабаба дітей по лінії матері (мати [PERSON] ) - [PERSON] , [INFO] , пенсіонер, власник житла. Родина проживає у 3-кімнатній квартирі на 9 поверху 9-ти поверхового будинку, загальною площею 65 м.кв. В цілому стан помешкання задовільний, в квартирі чисто та прибрано. В кімнаті де проживає мати з дитиною, чутно різкий запах сечі. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно віку та сезону, які зі слів прабаби по лінії матері, куплено за гроші родичів. Продукти харчування, які теж придбані за кошти родичів, наявні у достатній кількості. Відсутня інформація про дохід сім`ї. Під час обстеження вдома були прабаба [PERSON] , мати [PERSON] , дитина [PERSON] , прабаба по лінії матері [PERSON] . Хлопчик поводив себе спокійно і доброзичливо по відношенню до членів комісії і виконував прохання прабаби і матері. Дитина, яка вже досягла шестирічного віку, має проблеми зі здоров`ям (неконтрольоване сечовипускання та енкопрес). [PERSON] повідомила, що вона не займається лікуванням дитини. Не зважаючи на рекомендації працівників служби у справах дітей та ВМЦСС не працевлаштувалася, дитину [PERSON] не влаштувала до навчального закладу. [PERSON] повідомила членам комісії, що мати [PERSON] часто відсутня вдома і вдень і вночі. Під час відсутності матері малолітня дитина [PERSON] залишається під наглядом прабаби. Оскільки [PERSON] має проблеми зі станом здоров`я (онкологічне захворювання та проблеми з суглобами), то займатися вихованням дитини їй дуже важко. [PERSON] розповіла про бажання купити кімнату в гуртожитку для [PERSON] у зв`язку з постійними сварками з нею. Під час сварки [PERSON] веде себе агресивно і знов розбила скло в міжкімнатній двері. Старша донька [PERSON] продовжує проживати у баби [PERSON] з дідом [PERSON] по лінії батька на повному їх забезпеченні. Мати участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. В матеріалах справи містяться письмові пояснення [PERSON] від 07.08.2024, з яких вбачається що [PERSON] не виконує батьківських обов`язків, не надає уваги та піклування дитині, не проходить медичних обстежень. Останнім часом поведінка [PERSON] погіршилася, підозрюється, що вона вживає наркотики. Стала агресивна, б`є дитину. Зараз [PERSON] знаходиться на лікуванні в лікарні ім. Ющенка, куди її відправили під наглядом поліції. З письмових пояснень [PERSON] від 25.10.2024, який є дядьком [PERSON] вбачається, що вона веде аморальний спосіб життя, не дбає про своїх дітей, не купує продукти, не платить за комунальні послуги, та на його думку вживає наркотичні речовини, виносить цінні речі з дому своєї бабусі, скандалить, прикладає силу щодо дітей та бабусі. Мати [PERSON] , [PERSON] у письмових пояснення від 25.10.2025 підтвердила, що її дочка не займається вихованням, не готує дитині їсти, не навчає та не приділяє уваги. Веде аморальний спосіб життя, на її погляд вона вживає наркотичні речовини та стає дуже агресивна як до дитини так і до її матері [PERSON] . Відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Києва від 01.02.2022 (справа №754/1491/22) [PERSON] визнано винною у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн (копія вироку надана позивачем знеособлена, була перевірена судом в ЄДРСР). Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2024 у справі №127/1845/24 призначено судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі обвинувального акта, згідно з яким [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 307, частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2022 за №12022020020001071 (копія ухвали надана позивачем знеособлена, була перевірена судом в ЄДРСР). Постановою Вінницького міського суду від 02.05.2023 (справа №127/11163/23) [PERSON] , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (копія постанови надана позивачем знеособлена, була перевірена судом в ЄДРСР). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2024 (справа №127/35605/24) відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківськи прав. Службою у справах дітей Вінницької міської ради надано висновок від 20.11.2024 №01/00/011/175811 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] . Як слідує з висновку служба у справах дітей вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] , ніде не працює, ухиляється від утримання сина, систематично не ночує вдома, проводить час у компанії осіб із сумнівною поведінкою, дитиною майже не цікавиться. Хлопчик не відвідує дошкільний навчальний заклад, не влаштований до « Дошколярика », де б міг отримати відповідні знання та розвиток перед вступом до 1 класу, внаслідок чого відстає у розвитку від однолітків. Неналежне ставлення до виконання батьківських обов`язків, негативний спосіб життя матері порушує право малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на належне батьківське піклування та виховання. Питання виконання [PERSON] батьківських обов`язків неодноразово розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 12.11.2024 року, було заслуханою пояснення дитини [PERSON] , матері [PERSON] , діда [PERSON] , прабаби [PERSON] , сімейного лікаря Матіюк Л.А , представників Вінницького ліцею № 12, сектору ювенальної превенції ВРУП ГУНП України у Вінницькій області, служби у справах дітей міської ради, Вінницького міського центру соціальних служб, розглянуто документи, які стосуються даної справи. З листа №108 від 21.01.2025 наданого адміністрацією КНП «ВМКЛ «ЦМ та Д» вбачається, що 11.12.2024 на приймальне педіатричне відділення поступила дитина [PERSON] . Мати дитини [PERSON] перебувала у відділенні з дитиною, але неодноразово відлучалась від дитини на певний час, після чого відчувався запах алкоголю. Мати неналежно виконувала свої батьківські обов`язки, дитина була брудна, неохайна. Дитина поступила зі скаргами на нетримання сечі та калу протягом останні півтора року. Дитина знаходилась на стацлікуванні з 11.12.2024 по 15.01.2025, виписана додому в задовільному стані та передана на постійний нагляд сімейному лікарю. 12.03.2025 інспектором з ЮП СВП ВП №1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області складено протокол відносно [PERSON] про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. З протоколу вбачається, що 12.03.2025 близько 9:30 за адресою: [ADDRESS] , гр. [PERSON] вчинила домашнє відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] фізичного і психологічного характеру, а саме виражалась нецензурною лайкою, кричала та вдарила сина рукою по обличчю, що завдало фізичної та психологічної шкоди здоров`ю дитини. З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 12.03.2025 вбачається, що членами комісії вирішено доставити дитину до КНП «ЦМтаД» для подальшого обстеження, так як дитина в небезпеці, матір перебуває у агресивному стані, дитина повідомляє, що мама його б`є та кричить на нього. Згідно із ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 2 ст. 157 СК України визначено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно із ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNTv. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин бо добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. В судовому засіданні було встановлено, що відсутність зі сторони матері реальної турботи про сина [PERSON] , його життя, здоров`я, лікування, виховання, про підготовку до самостійного життя негативно впливає на розвиток та долю дитини. Враховуючи наведені обставини суд дійшов висновку, що позов в частині позбавлення відповідачів батьківських прав підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 року визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів її(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Відповідно до вимог статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідач на користь держави в сумі 2 422, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved