Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

В позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 264148273 від 11.05.2021 року у розмірі 23120,50 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.05.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали договір № 264148273 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV58PR2. Зокрема, 11.05.2021 року відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Отже, заповненням анкети-заяви Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відразу після вчинених дій відповідача, 11.05.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 6500 грн. на його банківську карту № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 142 від 13.07.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 14748,50 грн. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.2021 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23120,50 грн. 14.02.2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 14/02/2022-01 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором. Загальна сума заборгованості за договором №264148273 від 11.05.2021 року становить 23120,50 грн., яка складається з наступного: 6500 грн. - заборгованість по кредиту; 16620,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку. Ухвалою суду від 24.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив слухання справи провести без його участі. Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому не заперечувала в задоволенні позову в частині повернення по кредитному договору тіла кредита у розмірі 6500 грн. та процентів у розмірі 3315 грн., в іншій частині просила відмовити. Зазначила, що про наявність факту заборгованості перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відповідач дізнався в жовтні 2024 року, отримавши матеріали позовної заяви. ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не повідомляло, що до нього перейшло право вимоги. Також ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не надавало відповідачу договір факторингу, відповідно до якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за Кредитним Договором №264148273 від 11.05.2021 року. Як зазначає позивач, відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 14/02/2022-01 від 14.02.2022 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 23120,50 грн. Позивачем не було надано детального розрахунку заборгованості за кредитом, де б вказувалась інформація щодо розміру та періоду нарахувань по кредиту. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості у зазначеному Кредитному договорі №264148273 від 11.05.2021 року сторони погодили загальну вартість кредиту у розмірі 9815 гривень, яка складається з суми кредиту - 6500 та нарахованих процентів - 3315 грн. Строк дії Договору - 30 днів, тобто до 10.06.2021 року. Відтак, у межах строку кредитування (з 11.05.2021 року по 10.06.2021 року) відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві позичені кошти і сплачувати проценти. Жодного продовження терміну дії договору № 264148273 від 11.05.2021 року [PERSON] не проводилося. Таким чином, позивач мав право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку надання позики. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Крім того, вважає розмір витрат на правничу допомоги в сумі 6000 грн. неспівмірним із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг. Представником позивача надані додаткові пояснення, в яких представник зазначив, що сума заборгованості підтверджується випискою з особового рахунку за період 14.02.2022 - 04.09.2024. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору Строк дії Кредитної лінії: 30 (тридцять) днів. Сторони погодились, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. (Пункт 4.3.) Відповідно до п.п. 1.4.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ятдесят сотих) процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. У пункті 1.7. Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. Крім того, позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони Кредитодавця. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Судом встановлено, що 11.05.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали договір № 264148273 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Зокрема, 11.05.2021 року відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 6500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Пунктами 1.2, 1.3 вказаного договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів. Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку, на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Відповідно до п.1.4. умов вказаного договору за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: п.1.4.1. Виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; п.1.4.2. За умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. Пунктом 1.6 вказаного договору передбачено, що основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо Позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.7. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.1.7.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час. Згідно пункту 1.7. вказаного договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні\~ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: п.1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; п.1.7.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитний договір підписаний [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора MNV58PR2, відправленого 11.05.2021 року. Додаток №1 до договору № 264148273 від 11.05.2021 року містить Графік платежів з розрахунку застосування дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії Договору, який погоджений сторонами договору. З паспорта споживчого кредиту до Договору № 264148273 від 11.05.2021 року, вбачається, що сума кредиту 6500 грн. Строк кредитування - 30 днів. Мета отримання кредиту - на споживчі цілі. Спосіб та строк надання кредиту - цілодобово (24/7) шляхом заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів. Процентна ставка, процентів річних\~- 620,50; тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту- 839,50% річних. Інформація зберігає чинність та є актуальною до 14.05.2021 року. Відразу після вчинених дій відповідача, 11.05.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 6500 грн. на платіжну картку відповідача що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.2021 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 14.02.2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 314/02/2022-01, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 14/02//22 від 14.02.2022 року, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», за №1 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № 264148273 від 11.05.2021 року, загальна заборгованість 23120,50 грн, з яких тіло кредиту 6500 грн, проценти\~16620,50 грн. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1048 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В частині 1\~статті 627\~ЦК України визначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Пунктами 5-7\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. За змістом\~статті 12 вказаного закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З договору № 264148273 від 11.05.2021 року, укладеного [PERSON] з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що у відповідності до вимог частини 1\~статті 638 ЦК України\~між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та [PERSON] підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~(електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1\~статті 1077 ЦК України). Згідно\~статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів факторингу та реєстрів прав вимоги, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за договором від 11.05.2021 року № 264148273, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається представник відповідача, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.\~ Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути заборгованість за договором № 264148273\~з [PERSON] , яка складає 23120,50 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 6500 грн., заборгованість за процентами становить 16620,50 грн. Сторона відповідача заперечує проти розміру відсотків, які були нараховані після спливу строку дії договору. За змістом ст.\~1048\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. При зверненні до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 16620,50 гривень, яка утворилась станом на 28.10.2021 року, тобто поза межами строку кредитування. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками кредитування суперечить вимогам ЦК України. Представник позивача посилається на те, що умовами кредитного договору було погоджено, що проценти, нараховані після закінчення строку дії договору, це проценти за подальше користування кредитними коштами на умовах, визначених п.п.1.7.1,1.7.2 вказаного договору, що відповідає вимогам ст.212 ЦК України. Однак, такі доводи є необґрунтованими та не можуть бути взяти до уваги. Суду не надано докази того, що строк дії кредитного договору (30 днів) було пролонговано в установленому порядку. Крім того, за змістом п. 4.3 договору №264148273 від 11.05.2021 року, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Частиною другою статті 625\~ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 922/3578/18 зазначила, що системний аналіз частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627\~Цивільного кодексу\~України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення). Санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань (пункт 8.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18). В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивачем було заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитного договору. При цьому позовних вимог про стягнення грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~позивач не заявляв. Розрахунку заборгованості в порядку ч. 2 ст.\~625\~ЦК України позивач не надавав та вимог про стягнення таких коштів не заявляв. При цьому, після закінчення строку договору нарахування відсотків за порушення умов договору за своїм змістом передбачено нормою\~ст. 625 ЦК України. За неповернення кредитних коштів після закінчення строку, на який вони були видані, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1ст.\~1048\~ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Позивач ототожнює відсотки за користування кредитними коштами та відсотки, які підлягають сплаті боржником за прострочення виконання зобов`язання, що суперечить вимогам чинного законодавства. Як вбачається зі змісту позову у даному випадку були заявлені до стягнення саме відсотки, розраховані за ставкою, визначеною умовами договору за користування кредитом, а не пеня за порушення умов договору відповідно до норми\~ст.\~625 ЦК України. Таким\~чином,\~стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитом протягом 30 днів\~за відсотковою ставкою,\~визначеною договором в розмірі 1,70 % за день користування кредитом\~в розмірі 3315 грн. (6500 х 1,70 % х 30). Таким чином, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в розмірі 9815 грн., яка складається: 6500 грн. -\~заборгованість за тілом кредиту; 3315 грн.\~- заборгованість за відсотками. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з пункту 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 3\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. представник позивача надав суду:\~\~договір про надання правничої допомоги № 26/08/24-02 від 26.08.2024 року, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та АБ «Тараненко та партнери»; додаткову угоду № 10 до договору про надання правничої допомоги №26/08/24-02 від 26.08.2024 року; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 26/08/24-02 від 26.08.2024 року, в якому зазначена послуга, яка надається, кількість годин та вартість, акт прийому-передачі наданих послуг. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як вбачається з акту прийому-передачі наданих послуг від 26.08.2024 року, адвокатським бюро надано ТОВ «Юніт Капітал» наступні послуги: складання позовної заяви до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором протягом 2 годин вартістю 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи протягом 1 години вартістю 500,00 грн, надання усної консультації стосовно складання позовної заяви протягом 1 години вартістю 500,00 грн, загалом вартістю 6000,00 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн., суд прийшов до висновку про те, що витрати позивача на правничу допомогу складають 6000 грн. Суд не погоджується із доводами представника відповідача про те, що розмір витрат 6000 грн. є неспівмірним із складністю справи. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. В зв`язку з викладеними, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме стягує судовий збір в розмірі 1028,34 та витрати на правничу допомогу в розмірі 2547,09\~грн. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума кредитної заборгованості в розмірі 9815 грн., а також судові витрати, з яких 1028,34 грн. - сплачений позивачем судовий збір та 2547,09 грн. - витрати на правничу допомогу. Всього з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором в розмірі 9815 грн., а також судові витрати, з яких 1028,34 грн. - сплачений позивачем судовий збір та 2547,09 грн. - витрати на правничу допомогу.

Outcome: partial