Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

25 лютого 2025 року заступник керівника\~Чернігівської окружної\~прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Чернігівської міської ради з позовом до [PERSON] , в якому просить: - стягнути на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину [PERSON] , в сумі 50274 грн. 22 коп.; - стягнути на користь держави в особі Чернігівської міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину [PERSON] , в сумі 3163 грн. 10 коп. Обґрунтовано позов\~тим,\~що ухвалою\~Деснянського районного\~суду м.\~Чернігова від\~29\~жовтня 2024\~року в\~справі №\~750/13854/24\~ [PERSON] звільнено\~від кримінальної\~відповідальності за\~частиною першою\~статті 286\~Кримінального кодексу\~України,\~у зв?язку\~з примиренням\~його з\~потерпілою [PERSON] .\~Вказаним судовим\~рішенням встановлено,\~що [PERSON] \~12\~серпня 2024\~року близько\~08:15\~год.,\~керуючи автобусом\~марки «Еталон\~А081/28/122170250»,\~реєстраційний номер\~CВ5784EI,\~рухаючись нерегульованим\~перехрестям,\~де організовано\~круговий рух,\~проспекту Перемоги\~та вулиці\~Оборонців Чернігова\~м.\~Чернігова,\~виконуючи при\~цьому маневр\~повороту ліворуч\~з проспекту\~Перемоги на\~третій з`їзд\~вулиці Оборонців\~Чернігова в\~напрямку перехрестя\~з проспекту\~М.\~Грушевського,\~поблизу першого\~з`їзду з\~вказаного перехрестя,\~де організовано\~круговий рух,\~на вулицю\~Оборонців Чернігова\~в напрямку\~перехрестя з\~вулиці Полуботка,\~у порушення\~вимог пунктів\~13.1\~та 13.3.\~з урахуванням\~визначення терміну\~«безпечний інтервал»\~пункту 1.10\~Правил дорожнього\~руху,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~1306\~від 10.10.2001,\~не дотримався\~безпечного інтервалу\~з автомобілем\~марки «Volkswagen\~Caddy»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~який,\~виконавши поворот\~праворуч з\~проспекту Перемоги\~на перший\~з?їзд вулиці\~Оборонців Чернігова\~в напрямку\~перехрестя з\~вулиці Полуботка,\~зупинився,\~щоб дати\~дорогу пішоходам,\~котрі перетинали\~відповідну проїзну\~частину вулиці\~Оборонців Чернігова\~в межах\~наявного нерегульованого\~пішохідного переходу,\~у результаті\~чого допустив\~зіткнення з\~вказаним транспортним\~засобом,\~унаслідок якого\~автомобіль марки\~«Volkswagen\~Caddy»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~відновив рух\~та здійснив\~наїзд на\~пішохода [PERSON] ,\~яка перетинала\~проїзну частину\~вулиці Оборонців\~Чернігова в\~напрямку руху\~автомобіля марки\~«Volkswagen\~Caddy»,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~та котра,\~таким чином,\~отримала тілесне\~ушкодження,\~що згідно\~з висновком\~експерта відноситься\~до середнього\~ступеню тяжкості\~тілесних ушкоджень.\~У зв?язку\~з отриманими\~тілесними ушкодженнями\~ [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному\~підприємстві «Чернігівська\~міська лікарня\~№ 2»\~Чернігівської міської\~ради в період з 12.08.2024 до 10.09.2024 (29 ліжко-днів). Загальна сума витрачених бюджетних коштів за час її стаціонарного лікування з 12.08.2024 до 10.09.2024 становить 53437 грн. 32 коп. У вартість ліжко-дня включені витрати здійснені за рахунок коштів Національної служби\~здоров`я України (державний бюджет) в сумі 50274 грн. 22 коп. та за рахунок коштів міського бюджету 3163 грн. 10 коп. Цивільний позов про стягнення цих коштів на користь держави в особі Національної служби\~здоров`я України та Чернігівської міської\~ради в\~межах кримінального\~провадження не\~заявлявся, а тому заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання прокурор подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представники Національної служби здоров`я України та Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позов визнає. На підставі\~частини другої\~статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі\~-\~ЦПК України)\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2024 року в справі № 750/13854/24 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, у зв`язку з примиренням його з потерпілою. Кримінальне провадження щодо обвинуваченого [PERSON] за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України закрито (а.с. 16-17). Вказаною ухвалою суду встановлено, що 12\~серпня 2024\~року близько\~08:15\~год., [PERSON] , керуючи автобусом марки «Еталон А081/28/122170250», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись нерегульованим перехрестям, де організовано круговий рух, проспекту Перемоги та вулиці Оборонців Чернігова (Олександра Молодчого) міста Чернігова, виконуючи при цьому маневр повороту ліворуч з проспекту Перемоги на третій з`їзд вулицю Оборонців Чернігова в напрямку перехрестя з проспектом Михайла Грушевського, поблизу першого з`їзду з вказаного перехрестя, де організовано круговий рух, на вулицю Оборонців Чернігова в напрямку перехрестя з вулицею Гетьмана Полуботка, у порушення вимог пунктів 13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу) та 13.3. (під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху) з урахуванням визначення терміну «безпечний інтервал» (безпечний інтервал відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху) пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не дотримався безпечного інтервалу з автомобілем марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , який, виконавши поворот праворуч з проспекту Перемоги на перший з`їзд вулицю Оборонців Чернігова в напрямку перехрестя з вулицею Гетьмана Полуботка, зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, котрі перетинали відповідну проїзну частину вулиці Оборонців Чернігова в межах наявного нерегульованого пішохідного переходу, у результаті чого допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом, унаслідок якого автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , відновив рух та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину вулиці Оборонців Чернігова в напрямку руху автомобіля марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер [NUMBER] , та котра, таким чином, отримала тілесне ушкодження у вигляді відкритого трьохкісточкового перелому правого гомілково-ступеневого суглобу зі зміщенням уламків, що згідно висновку експерта відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Частиною шостою статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради у період з 12 серпня 2024 року до 10 вересня 2024 року (29 ліжко-днів). Вартість її лікування складає 53437 грн. 32 коп., з яких за рахунок коштів місцевого бюджету 3163 грн. 10 коп., а за рахунок коштів Національної служби\~здоров`я України\~ 50274\~грн.\~22\~коп., що підтверджується довідкою про витрати Комунального некомерційного\~підприємства «Чернігівська\~міська лікарня\~№ 2»\~Чернігівської міської\~ради № 24 від 21 жовтня 2024 року (а.с. 18). За положеннями частин першої, другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із\~частинами третьою,\~четвертою статті\~56\~ЦПК України\~у визначених\~законом випадках\~прокурор звертається\~до суду\~з позовною\~заявою,\~бере участь\~у розгляді\~справ за\~його позовами,\~а також\~може вступити\~за своєю\~ініціативою у\~справу,\~провадження у\~якій відкрито\~за позовом\~іншої особи,\~до початку\~розгляду справи\~по суті,\~подає апеляційну,\~касаційну скаргу,\~заяву про\~перегляд судового\~рішення за\~нововиявленими або\~виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, третьої статті 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», зокрема, пунктом 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (далі Порядок), сума коштів,\~яка підлягає\~відшкодуванню,\~визначається закладом\~охорони здоров`я,\~в якому\~перебував на\~лікуванні потерпілий,\~виходячи з\~кількості ліжко-днів,\~проведених ним\~в стаціонарі,\~та вартості\~витрат на\~його лікування\~в день.\~Кількість ліжко-днів\~визначається на\~підставі медичної\~картки стаціонарного\~хворого (форма\~003/у)\~або інших\~документів,\~які підтверджують\~дату госпіталізації\~та виписки\~хворого із\~стаціонара лікувального\~закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини шостої статті 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вказаних обставин, враховуючи положення законодавства, визнання відповідачем позову, а також те, що кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої, відповідачем відшкодовані не були, а тому наявні підстави для задоволення позову. Також,\~за положеннями\~частини першої\~статті 142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд на підставі вимог частини першої статті 141 та частини першої статті 142 ЦПК України приходить до висновку, що прокуратурі необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а іншу частину витрат по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved