Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивач в особі свого представника Тараненка А.І. через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9845305 від 13.10.2023 року в розмірі 18720,00 грн. та понесених судових витрат. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачкою умов договору щодо повернення кредитних коштів. В судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідача не надійшло, а отже вона не скористалася своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. 13.10.2023 року між первісним кредитором - ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та відповідачкою [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 00-9845305 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Пунктом 4.3.4 договору передбачено, що позичальник при реєстрації на сайті кредитодавця зобов`язується вказувати повні, точні та достовірні відомості, включаючи свої персональні дані. Пунктом 7.12 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором з боку позичальника та аналог власноручного підпису Кредитодавця, що відтворений засобами копіювання з боку кредитодавця, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, що і власноручний підпис. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор S6609 відправлено 13.10.2023 року о 22:58:37 год. на номер телефону [NUMBER] відповідачки та введено нею 13.10.2023 року о 22:58:53 год., що підтверджується даними у розділі 8 договору "Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін", інформаційною довідкою ТОВ "Макс Кредит" про ідентифікацію боржника [PERSON] та інформаційною довідкою ТОВ «Качай Гроші» про ідентифікацію боржника [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З наведеного випливає, що відповідачка ознайомилася з умовами договору, у тому числі з графіком щомісячних платежів та паспортом споживчого кредиту, після чого підписала договір кредитної лінії шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а відтак прийняла умови договору і погодилася з ними. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5200,00 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.2.8 Розділу 2 кредитного договору датою надання/видачі кредиту є дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 5200 грн., що перераховується кредитодавцем на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу - платіжної картки [NUMBER] . Водночас, відповідно до п. 1.5 кредитного договору, за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає 260,00 грн. Тобто, позичальнику перераховується кредит у розмірі 5200,00 грн., за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту. Строк дії кредитної лінії - 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит до 10 лютого 2024 року або достроково (п. 1.3 договору). Відповідно до інформаційної довідки № 204/09 від 09.09.2024 року ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» 13.10.2023 року ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" здійснило переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] , що свідчить про виконання зобов`язання первісним кредитором за договором перед відповідачкою. Відповідачкою встановлених судом фактів не спростовано. Окрім того, у п.1.4 договору сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. А відповідно до п.1.4.2 договору стандартна процента ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування Кредитом, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли клієнт має право на використання зниженої процентної ставки у разі якщо така знижена процентна ставка передбачена договором). Відповідно до п.1.4.1 договору знижена процентна ставка становить 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за рекомендованою датою погашення процентів, визначеною у п.1.3.1. даного договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку кредитування, зазначеного в пункту 1.3. цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом. Пунктом 1.4.4. кредитного договору встановлено, що позичальник погоджується, повнiстю розумiє та поiнформований, що застосування стандартної процентної ставки не є зміною процентної ставки в бік погрішення, оскільки надання кредиту за даним договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а застосування зниженої процентної ставки є проявом лояльності кредитодавця до позичальника та правом кредитодавця, передбаченим умовами Програми лояльності, затвердженої та оприлюдненої кредитодавцем на його Сайті за відповідним посиланням. Водночас, графік платежів є невід`ємною частиною договору, відповідно до якого встановлюється кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, визначається загальна вартість кредиту та реальна річна процентна ставка і є Додатком №1 до Кредитного договору. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 18720,00 грн., куди входить заборгованість за тілом кредиту - 5460,00 грн., заборгованість за відсотками - 13260,00 грн. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049,1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. А відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Судом також встановлено, що 22.01.2024 року ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали Договір факторингу № 22-01/2024 згідно умов якого, ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за договором № 00-9845305 від 13.10.2023 року. Відповідно до вказаного договору факторингу клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Так, згідно з розділом 1 договору факторингу, реєстр боржників - це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою встановленою договором, дата відступлення прав вимоги це робочий день, в який сторони склали і підписали Акт прийому-передачі реєстру боржників. Акт прийому-передачі реєстру боржників - це письмовий документ, який складається спільно клієнтом та фактором, у зв`язку з переходом прав вимоги від клієнта до фактора на умовах договору факторингу. Таким чином, відповідно до реєстру боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 17290,00 грн., що підтверджується доданим до матеріалів витягом з реєстру боржників з додатку № 1 до договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року. В подальшому, 16.08.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, згідно з умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 00-9845305 від 13.10.2023 року. Відповідно до цього договору клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно з реєстру боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Договором факторингу визначено, що реєстр боржників - це інформація, що стосується боржників, оформлена за формою, встановленою договором. Дата відступлення прав вимоги це робочий день, в який сторони склали і підписали Акт прийому-передачі реєстру боржників. Акт прийому-передачі реєстру боржників письмовий документ, який складається спільно клієнтом та фактором, у зв`язку з переходом прав вимоги від клієнта до фактора на умовах Договору факторингу. Відповідно до витягу з реєстру боржників за Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року від ТОВ «Макс Кредит» до позивача згідно з даними Акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 18720,00 грн., куди входить: заборгованість за тілом кредиту - 5460,00 грн., заборогованість за відсотками - 13260,00 грн. При цьому, нарахування відсотків відповідачці здійснювалося відповідно до положень п. 1.3 договору кредитної лінії, погоджених сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В свою чергу, відповідачкою по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Так, позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідачки суму заборгованості, тоді як відповідачкоюм під час судового розгляду справи не спростовано суми заборгованості за кредитом, відзиву на позов не подано, а Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В той же час, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Аналізуючи викладене,\~дослідивши та\~оцінивши зібрані\~у справі\~докази,\~які свідчать\~про наявність\~у відповідачки\~боргу перед\~позивачем на\~час розгляду\~справи,\~суд дійшов\~до висновку,\~що позов\~обґрунтований та\~підлягає задоволенню,\~тому з\~відповідачки слід\~стягнути заборгованість\~за Договором\~кредитної лінії\~№ 00-9845305\~від 13.10.2023 року в розмірі 18720,00 грн. Щодо розподілу судових витрат, то судом встановлено таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивачем при поданні позову понесено судові зі сплати судового збір за подачу позовної заяви у розмірі 2422,40 грн., а також понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: - Договір про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024 року з додатками, де сторони обумовили умови договору, порядок оплати наданих послуг, - Додаткову угоду № 8 від 22.11.2024 року до Договору про надання правничої допомоги № 2211/Е щодо надання позивачу юридичної допомоги, зокрема і у справі щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, - Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року, яким сторони погодили вартість наданих послуг у розмірі 7000 грн., - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012 року, довіреність від 04.12.2024 року. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин та ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, відповідачка не подала клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved