Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач 07.06.2024 року звернувся до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищевказаним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 25 994,66 грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Позов мотивований тим, що 03.10.2022 року на підставі наказу (розпорядження) № 85-к відповідач був прийнятий на посаду учня водія тролейбусу. 12.01.2023 року на підставі наказу (розпорядження) № 03 [PERSON] був переведений на посаду кондуктора громадського транспорту таб. № 14073. 25.01.2023 року на підставі наказу (розпорядження) № 10 відповідач був переведений на посаду водія тролейбусу 3 класу. 03.10.2022 року між КП «Дніпровський електротранспорт» та [PERSON] був укладений договір суб`єкта господарювання з працівником, відповідно до якого повна вартість навчання складає 25 994,66 грн. Починаючи з 03.10.2022 року по 12.01.2023 року відповідач пройшов навчання та здобув професію «Водій тролейбуса клас 3» та отримав свідоцтво про закінчення навчання № [NUMBER] . 21.03.2024 року на підставі наказу № 018-к відповідач був звільнений з посади водія тролейбусу за власним бажанням. Витрати за навчання відповідач відмовився відшкодувати. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 11.06.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі, позов визнає частково в розмірі частини відшкодування. У відзиві на позов відповідач посилався на те, що він відпрацював 1 рік 5 місяців 18 днів, після чого подав заяву про звільнення за власним бажанням з причини низької оплати праці, невідповідності умов праці посаді, відсутності забезпечення ремонту та експлуатації рухомого складу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03.10.2022 року між КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради як замовником та [PERSON] як виконавцем укладено договір суб`єкта господарювання з працівником, за умовами якого замовник доручає, а виконавець проходить підготовку за професією, спеціальністю, напрямом учень водія тролейбусу строком на 3,2 місяці (строк навчання) в Навчально-виробничому центрі КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (а.с. 4-5). Згідно з п. 2 Договору повна вартість навчання складає 25 994,66 грн. згідно з відповідним кошторисом витрат на професійне теоретичне навчання за професією «Водій тролейбуса» та кошторисом витрат на професійне виробниче навчання за професією «Водій тролейбуса» (а.с. 4-7). Відповідно до п. 2.2.5 Договору виконавець зобов`язується відпрацювати на підприємстві після закінчення професійного навчання не менш ніж два роки з моменту отримання посвідчення водія. Пунктом 3.2.2 Договору виконавець відшкодовує замовнику витрати, пов`язані з його навчанням у разі порушення працівником в односторонньому порядку без поважних причин умов Договору в повному обсязі в сумі, зазначеній в п. 1.2 цього договору, зокрема у разі звільнення протягом терміну обов`язкового відпрацювання, що визначений п. 2.2.5 цього Договору, за власним бажанням без поважних причин або з ініціативи адміністрації за виключних випадків, передбачених пунктами 1 та 2 статті 40 КЗпП України. Відповідно до п. 3.2.3 Договору відшкодування витрат здійснюється згідно вимог чинного законодавства України. Поважними причинами припинення навчання вважаються: переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання в даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю; прийняття на роботу за конкурсом; визнання учня за рішенням суду недієздатним чи обмежено дієздатним; подання довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією з висновком про умови і характер праці; призов на строкову військову або альтернативну (невійськову) службу; отримання повістки про призов на навчальні або перевірочні та спеціальні збори у Збройні Сили України згідно із Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу»,; призов на військову службу під час мобілізації або залучення до виконання обов`язків посадами, передбаченими штатами воєнного часу, відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; інші причини, що не залежать від учня, підтверджені документально. 03.10.2022 року на підставі наказу (розпорядження) № 85-к відповідач був прийнятий на посаду учня водія тролейбусу (а.с. 10). 12.01.2023 року на підставі наказу (розпорядження) № 03 [PERSON] був переведений на посаду кондуктора громадського транспорту таб. № 14073 (а.с. 11). 20.01.2023 року відповідач пройшов навчання та здобув професію «Водій тролейбуса клас 3», отримавши свідоцтво про закінчення навчання № [NUMBER] (а.с. 24). 25.01.2023 року на підставі наказу (розпорядження) № 10 відповідач був переведений на посаду водія тролейбусу 3 класу (а.с. 12). 21.03.2024 року на підставі наказу № 018-к відповідач був звільнений з посади водія тролейбусу за власним бажанням (а.с. 13). Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього ж кодексу. Приписами ч. 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. [PERSON] , добровільно підписуючи угоду від 03.10.2022 року, погодився на відпрацювання на підприємстві після закінчення професійного навчання не менш ніж два роки з моменту отримання посвідчення водія, погодився відшкодувати вартість свого навчання у разі відмови відпрацювати не менше двох років. Оцінюючи посилання відповідача на причини звільнення за власним бажанням через низьку оплату праці, невідповідність умов праці посаді, відсутності забезпечення ремонту та експлуатації рухомого складу, суд зазначає, що відповідачем жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Окрім того, зазначені відповідачем причини не є поважними згідно з п. 3.2.3 Договору. Отже, відповідачем не було дотримано вимог законодавства України та угоди від 03.10.2022 року в частині його зобов`язання відпрацювати після закінчення навчання два роки, відповідач звільнився за власним бажанням, не відпрацювавши при цьому двох років, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на навчання у розмірі 25 994,66 грн. Суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved