Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

14 березня 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання\~шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що 14 січня 2006 року між Позивачкою, громадянкою України, [PERSON] [INFO] , та Відповідачем громадянином України [PERSON] [INFO] було укладено шлюб, про що міський відділ реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, було зроблено відповідний актовий запис №20 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (копія свідоцтва про шлюб додається). Позивачка вважає, що одруження з Відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуттів один до одного. Останні майже 3 роки, з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України- вони живуть окремо, Позивачка [PERSON] проживає в Німеччині. Внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, мають місце непорозуміння з різних питань сімейного життя та взаємні претензії один до одного. В зв`язку з тим, що сімейне життя Позивачки з Відповідачем не склалося, вони фактично припинили спільне проживання та ведення спільного господарства та спільного бюджету. [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживають окремо, намірів відновлення шлюбних відносин не мають. Тобто, їх сім`я остаточно розпалася із-за непорозумінь, психологічної несумісності, спільного небажання відновити сімейні відносини та існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам Позивачки та є недоцільним. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, у матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у зв`язку із наступним. Судом встановлено, що 14 січня 2006 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що шлюб фактично припинений, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спорів про поділ майна немає. Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, позивач від сплати судового збору звільнений, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі - 1211,20 грн.

Outcome: approved