Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею та їх сином [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця її проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування її та їх сина; заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб з нею. В обгрунтування заяви покликається на те, що одружена з [PERSON] з 23 липня 2024 року, від якого має сина [PERSON] . З часу укладення шлюбу проживають за адресою [ADDRESS] , в якій також проживає її матір. Нині перебуває у відпустці по догляду за дитиною. З часу укладення шлюбу виявила, що [PERSON] вживає алкогольні напої, та підозрює його у вживанні наркотиків. В зв`язку з цим він почав з нею сваритися, поводити себе грубо. Коли вона почала спонукати його пройти відповідне обстеження та лікування, його поведінка стала ще більш погрозливою. [PERSON] не лише влаштовував сварки за місцем проживання, але і постійно двзонив їй по телефону та безперервно писав у месенджери повідомлення, коли вона була на роботі, або виходила з дому. Після народження дитини поведінка заінтересованої особи значно погіршилася. Він почав влаштовувавти скандали постійно, під час яких висловлювався нецензурно, грубо, ображав її, причиною сварок були також грошові кошти. Така його поведінка продовжувалася в присутності та щодо дитини, через що почала боятися за благополуччя дитини. Під час сварок [PERSON] перебував найчастіше в стані алкогольного сп`яніння чи, ймовірно, наркотичного сп`яніння, але заперечував цю обставину. Кілька разів знайшла у своїй квартирі речовини, які, на їїдумку, були схожі на наркотики. Неодноразово викликала поліцію у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства. 02 травня 2025 року відносно [PERSON] винесений терміновий заборонний припис. Постійно потерпає від фізичного, психологічного та економічного насильства, яке продовжується вже тривалий час. Насильство проявляється у погрозах щодо неї та її здоров`я, застосуванні грубої лексики образливого та погрозливого характеру, приниженнях, переслідуванні. [PERSON] постійно багаторазово телефонує ї, надсилає численні погрозливі повідомлення у месенджери, в тому числі у нічний час. Фізичне насильство здійснювалося у вигляді погроз фізичною розправою. Економічне насильство здійснювалося у формі вимагання та відібрання у неї коштів, а також встановлення контролю за витрачанням коштів, вимогами звітуватися про витрачання коштів, в тому числі на потреби дитини. Ухвалою від 28 травня 2025 року суд відкрив провадження у справі за заявою [PERSON] та залучив до участі у справі як заінтересовану особу Рівненське районе управління поліції ГУНП в Рівненській області. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та додатково пояснила, що проживає спільно з [PERSON] з жовтня 2023 року. Спочатку він був спокійний, врівноважений. Суперечки між ними були, в основному, щодо вживання ним алкоголю. Намагалася говорити з ним, пояснювати. Чоловік дослухався, але все одно зривався, став неврівноважений, занадто емоційний, постійно звинувачував її у тому, що мало приділяє йому уваги, погрожував завдати собі шкоди.. [PERSON] отримав контузію, а тому зміни в його поведінці пов`язувала з цим. Під час перебування на лікуванні в медичному закладі за місцем її роботи вимагав особливої уваги до себе як пацієнта, постійно вводив її у стресові стани, ревнував до інших пацієнтів. За час спільного проживання переслідував, без її дозволу дивився контакти в її телефоні, відстежував переміщення, силоміць забирав телефон, поки йому в соціальніц службі не роз`яснили, що не має права такого робити. Одного разу погрожував їй ножем, кидав по ній предмети. Вимагав, щоб після пологів виходила на роботу, і, одночасно, звинувачував у тому, що вона його відправляє на роботу. З 02 травня 2025 року спільно не проживають, з часу видачі термінового заборонного припису. Але чоловік намагається і далі чинити на неї психологічни тиск, постійно телефонує, надсилає повідомлення. 25 травня 2025 року о 03 год ночі стукав у двері будинку, вимагав викликати поліцію та швидку допомогу, працівникам поліції стверджував, що його побили її коханці. Заінтересована особа [PERSON] заперечує щодо задоволення заяви та пояснив, що ініціатором сварок є саме дружина, яка заборонила йому зустрічатися з друзями, сама з ним нікуди не хоче ходити, стверджує, що він їй набрид своєю опікою. Бачив, як вона себе вела на роботі з іншими чоловіками, а з ним вдома лише сварилася, як і зі своєю матір`ю. Постійно принижувала його, його батьків та сестру. В дружини і досі знаходяться його картки - пільгова та пенсійна. Коли його виганяли з дому, то навіть не дала коштів на проживання. Відмовляє йому у побаченнях з дитиною, з приводу чого також сперичалися. Дружина сама собі надумала, що він має вчинити щось недобре щодо неї, провокує сварки, знімає це все на телефон, щоб потім в суді заборонити йому бачитися з сином. Перша починає надсилати йому повідомлення, а потім звинувачує його у порушенні термінового заборонного припису. Намагався примиритися з дружиною, вона спілкується з ним, але жити разом відмовляється. Представник Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області Довжук П.А. пояснив, що [PERSON] з 02 травня 2025 року перебуває на обліку як кривдник у зв`язку з винесенням щодо нього термінового заборонного припису. Основні звернення заявниці до поліції були в березні 2025 року. 02 травня 2025 року працівниками поліції на основі оцінки ризиків винесено припис щодо [PERSON] із застосуванням заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, оскільки рівень загрози повторного вчинення домашнього насильства був низький. Заявниця від написання заяви та пояснень відмовилася. Припис кривдник не порушував. Певні прояви контролю зі сторони [PERSON] стосовно заявниці дійсно є, але вони, на його думку, не є жорсткими. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] з 23 липня 2024 року перебувають у шлюбі та є батьками сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23 липня 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 грудня 2024 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 02 травня 2025 року щодо [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 618653 строком на\~10 діб із застосуванням заходів: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. За змістом термінового заборонного припису, 02 травня 2025 року близько 08 год 40 хв за адресою [ADDRESS] [PERSON] вчиняв психологічний тиск та вимагав грошові збереження, чим завдав психічної шкоди здоров`ю [PERSON] . Відповідно до п.3 ч.1ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Згідно з п.2 ч.1ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За положеннями п.7 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, тобто оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. (п.9, ч.1 ст.1, ч.3 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.80 ЦПК України). Факт вчинення [PERSON] психологічного та економічного тиску щодо заявниці підтверджується терміновим заборонний приписом щодо кривдника, який заінтересована особа не оскаржував. Доказів щодо вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно малолітнього сина [PERSON] суду не надано. Суд враховує, що заявниця доглядає дитину віком шість місяців, у зв`язку з чим потребує перебування у психологічно комфортному середовищі, якого, з огляду на стосунки між подружжям, неможливо забезпечити у разі їх спільного проживання, та вважає, що обмеження її спілкування з [PERSON] , щодо якого вона має стійке почуття напруження і страху, забезпечить дієвий та ефективний захист заявниці. Суд вважає вірогідним продовження вчинення психологічного насильства щодо заявниці під час особистих зустрічей чи інших видах спілкування та дійшов висновку про необхідність встановлення заборони заінтересованій особі перебувати в місці проживання, роботи заявниці, вести з нею листування телефонні переговори тощо на строк три місяці. Оскільки суд не встановив фактів вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо сина [PERSON] , підстави для обмеження їх спілкування відсутні, а тому в задоволенні вимог заяви в цій частині належить відмовити. За таких обставин заяву про видачу обмежувального припису належить задовольнити частково. На підставі наведеного та

Outcome: partial