Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] \~ звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2008 року, від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , спільне сімейне життя з дружиною\~ не склалося, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння та повага, а тому позивач просив шлюб розірвати. Ухвалою судді від 24.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (а.с 15). 14.03.2025 року відповідач [PERSON] подала відзив на позов; заяву про розгляд справи в загальному провадженні; заяву про надання строку на примирення\~ (а.с.19-28). 31.03.2024 року ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено\~ [PERSON] в задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження,\~ суд приєднав до матеріалів справи відзив на позов. Ухвалою суду від 31.03.2025 року провадження у справі було зупинено та надано сторонам строк для примирення терміном на 2 місяці.\~ Провадження у справі було зупинено до 30.05.2025\~ року (а.с.34). Позивач в судове засідання не з`явився, двічі подав суду заяву про проведення судового засідання без його участі.\~\~ Крім того, позивач в письмово викладеній заяві від 09.04.2025\~ суду повідомив,\~ що категорично заперечує проти надання додаткового строку для примирення, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася,\~ в\~ судовому засіданні 31.03.2025\~ року просила\~ надати строк для примирення,\~ оскільки вважає,\~ що сім`ю можливо зберегти.\~ На розгляд справи 30.05.2025, 11.06.2025 року відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи була\~\~ повідомлена\~\~ належно, причини неявки суду не відомі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 20.08.2008 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану\~ Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, був вчинений актовий запис № 1010, від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] .\~ Наведене підтверджується матеріалами справи (а.с.5,6). Зі змісту позовної заяви\~ слідує, що спільне життя та шлюбні стосунки у сторін відсутні,\~ подружжя тривалий час\~ проживає окремо, позивач категорично не бажає відновлювати стосунки з [PERSON] ,\~ і зазначає, що його\~ рішення щодо розірвання шлюбу виважене та кінцеве. Позивач вказав\~ на підстави розірвання шлюбу - відсутність почутттів та формальне існування шлюбу. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування йому судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved