Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

У липні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною\~заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, у якому просила суд . Позовну заяву мотивує тим, що 03.09.2011 р. між нею [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Мар`янівської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис за №6. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 24 листопаа 2017 року, даний шлюб розірвано. За час\~перебування з\~Відповідачем у\~шлюбі вони\~мають спільну\~неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2017 року, було вирішено стягувати з Відповідача на мою користь аліменти на утримання дитини, в розмірі 3000 гривень, щомісячно і до повноліття дитини. На даний час, такий розмір аліментів, встановлений Баранівським районним судом Житомирської області - не забезпечує потреби дитини, котрі з кожним роком зростають, а тому вона вимушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Їхній спільній неповнолітній дитині виповнилось 12 років. Потреби дитини з кожним роком збільшуються. Дитина відвідує школу, потребує витрат на придбання шкільного приладдя, коштів на харчування, одяг, лікування, тощо. З нещодавніх витрат, було придбання мобільного телефону, котрий наразі є потребою для дитини. Вартість покупки, склала 12 000 гривень. Більша частина потреб дитини оплачувалась за її рахунок, оскільки аліментів в розмірі 3000 гривень недостатньо для забезпечення дитини хоча б самим найнеобхіднішим. В той же час, майновий стан Відповідача, з 2017 року значно покращився. Наразі, відповідач являється військовослужбовцем Збройних Сил України. Отримує стабільну, щомісячну заробітну плату, розмір якої становить понад 30 000 гривень. Може допомагати дитині та задовольняти свої особисті потреби. Інших дітей на утриманні Позивача - немає. Згідно даних Єдиного державного реєстру нерухомого майна, Відповідачем, було придбано ряд земельних ділянок, котрі знаходяться в межах Київської області. Наразі, у Відповідача покращився майновий стан - розмір доходів Відповідача є більше, ніж достатнім для сплати аліментів в більшому розмірі. Покращення майнового стану Відповідача, підтверджується і можливістю Відповідача придбавати дороговартісне нерухоме майно - земельні ділянки, в межах Київської області. В той же час, змінились і потреби дитини. На момент присудження аліментів, дитині було 5 років. На сьогодні, дитині виповнилось 12 років. Вона відвідує школу, коштів на особисті потреби, їжу, одяг, взуття, лікування і т.д. Нещодавно нею було придбано дитині телефон, оскільки на сьогодні - це річ, яка є необхідною і в житті, і в навчанні. Більшість витрат на дитину, покладаються на неї, адже 3 000 гривень на місяць, котрі сплачує Відповідач, покривають лише незначну частину базових потреб дитини. Тому на підставі вищевказаного позивач просив збільшити розмір аліментів та стягувати щомісячно з [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6 000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 липня 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з викликом. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. У грудні 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву у якій просив суд збільшити розмір аліментів до 3196, 00 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.09.2011 р. між мною [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Мар`янівської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис за №6. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2017 року, даний шлюб розірвано. За час\~перебування з\~Відповідачем у\~шлюбі сторони\~мають спільну\~неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2017 року, було вирішено стягувати з Відповідача на мою користь аліменти на утримання дитини, в розмірі 3000 гривень, щомісячно і до повноліття дитини. На даний час, такий розмір аліментів, встановлений Баранівським районним судом Житомирської області - не забезпечує потреби дитини, котрі з кожним роком зростають, а тому я вимушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Наразі, відповідач являється військовослужбовцем Збройних Сил України. Отримує стабільну, щомісячну заробітну плату, розмір якої становить понад 30 000 гривень. Може допомагати дитині та задовольняти свої особисті потреби. Інших дітей на утриманні Позивача - немає. Згідно даних Єдиного державного реєстру нерухомого майна, Відповідачем, було придбано ряд земельних ділянок, котрі знаходяться в межах Київської області. Статтею 180 СК України\~визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1\~ст. 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3\~ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до ч.3 ст.\~12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1., 2\~ст. 77 ЦПК України). На підтвердження зміни матеріального стану відповідача судом витребувано довідку про доходи від 21.05.2025 року за період лютого 2021 року по червень 2025 року, відповідно до якої сума доходів складає 616\~140, 05 грн. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч. 2\~ст.182 СК\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Відповідно до ч. 2\~ст. 184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не зверталась до державної виконавчої служби з відповідною заявою щодо проведення індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, враховуючи вищевказані Зміни та положення\~Закону України від 17.05.2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі». Згідно із ч. 3\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України).\~Стаття 192 Сімейного кодексу України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Чинним законодавством передбачено два способи стягнення аліментів: тверда грошова сума і частка від доходу. Судом встановлено, що за рішенням суду стягуються аліменти у твердій грошовій сумі, а позивач просить змінити розмір аліментів, змінивши їх розмір. Проте\~\~суд\~\~зазначає, що\~\~відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~зміна розміру аліментів\~не\~може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~постановою ВР України від 27.02.1991 N 789-ХІІ\~(далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: змінився матеріальний стан позивачки та відповідача, збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину. Суд враховуючи насамперед інтереси дитини, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: змінився матеріальний стан позивачки та відповідача, збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч. 4\~ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови\~\~\~\~\~\~у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В якості документів, що підтверджують понесені витрати надано договір № 13/06/1 від 13.06.2024 року, додаток № 1 до Договору (угоди) про надання правничої допомоги за №13/06/1 від 13.06. 2024 року, акт сплати коштів клієнтом адвокату від 13.06. 2024 р. відповідно до якого гонорар склав 7 500,00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер адвоката Антонович Ольги Сергіївни. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі\~\~7 500,00 грн.

Outcome: approved