Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

У травні 2025 року представником товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (далі, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», позивач) з використанням системи «Електронний суд» подано позов до Фастівського міськрайонного суду Київської області про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 37 998,14 гривень з [PERSON] (далі, відповідачка). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 серпня 2021 року між акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»), як позикодавцем, та [PERSON] , як клієнтом та позичальницею, було укладено кредитний договір № 22038000528324. Згідно з умовами укладеного договору, тіло (сума) кредиту 24 800 гривень, дата повернення кредиту 19 серпня 2023 року, строк кредитування 24 місяців, фіксована процентна ставка 0,001 % річних, також передбачена сплата комісії за обслуговування кредиту за змінною ставкою в залежності від періоду користування грошовими коштами. Банком, як кредитором, умови щодо надання грошових коштів у строкове платне володіння виконані повністю. Натомість, відповідачка, як позичальниця, умови щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконала, внаслідок чого в останньої виникла заборгованість, яка станом на 10.04.2024 року становить 37 998,14 гривень та складається з: 22 017,56 гривень залишок простроченого кредиту, 15 980,58 гривень залишок прострочених комісій. В подальшому, відбулась заміна сторони кредитора в кредитному зобов`язанні внаслідок укладення договору факторингу № 11/04 /24\~від 11.04.2024\~між АТ\~«БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» Внаслідок укладення договору факторингу № 11/04/24 від 11.04.2024 року до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги за кредитним договором від 19 серпня 2021 року № 22038000528324. З урахуванням викладеного, позивач, діючи через свого представника, просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 19 серпня 2021 року № 22038000528324 у сумі 37 998,14 гривень та відшкодувати витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 422,40 гривні, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 200 гривень. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 10 червня 2025 року на 12 годину 00 хвилин (а. с. 163, 163, зворот). В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і дату проведення судового засідання, не з`явився, при цьому, в позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а. с. 10). В судове засідання відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і дату проведення судового засідання, не з`явилася, конверт з ухвалою про відкриття провадження, із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівником поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подала, що відповідно до ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 6 ст.\~128\~ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст.\~128\~ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 3 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З урахуванням наведеного, суд констатує, що відповідачка вважається такою, що була належним чином повідомленою про час і дату проведення судового засідання, а її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення за правилами заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 10 червня 2025 року суд, закінчивши з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, перейшов на стадію ухвалення судового рішення, у відповідності до приписів статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення віддалено до 11 червня 2025 року. Ознайомившись зі змістом позову та дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд вважає встановленими наступні обставини справи. Так, судом встановлено, що 19 серпня 2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», як позикодавцем, та [PERSON] , як клієнтом та позичальницею, було укладено кредитний договір № 22038000528324 (а. с. 39-43). Предметом цього договору є надання клієнту в строкове платне користування грошових коштів на умовах подальшого повернення зі сплатою процентів за користування кредитом та щомісячних комісійних платежів. У відповідності до пунктів 1.2, 1.3 договору кредит наданий шляхом зарахування на поточний рахунок клієнта, сума кредиту 24 800 гривень, строк кредитування 24 місяців, до 19 серпня 2023 року, процентна ставка за користування кредитом фіксована 0,001 річних щодо поточної заборгованості, 56 % річних для простроченої заборгованості; ставка щомісячної комісії за користування кредитом змінна, з 19 серпня 2021 року до 18 березня 2022 року 7 % від суми кредиту, з 19 березня 2022 року до 18 вересня 2022 року 5,5 %, з 19 вересня 2022 року до 18 березня 2023 року 4 %, від 19 березня 2023 року до 19 серпня 2023 року 2,25 %. В розділі 4 кредитного договору № 22038000528324 від 19 серпня 2021 року наведений графік щомісячних платежів протягом всього періоду кредитування. Цей договір підписаний відповідачкою без зауважень. Умови щодо надання грошових коштів банком в борг виконані своєчасно та належним чином, проте відповідачка, як позичальниця, не виконала умови зобов`язання щодо повного та своєчасного погашення заборгованості. Факт надання грошових коштів кредитором та обставини щодо неповного та несвоєчасного повернення позичальницею тіла кредиту та комісій підтверджуються випискою по особовому рахунку, долученої до позовної заяви (а. с. 100-155). Надання грошових коштів в борг у сумі 24\~800 гривень підтверджено, зокрема, відомостями про вхідний залишок на рахунку станом на 19 серпня 2021 року (а. с. 105). Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 10 квітня 2024 року загальна заборгованість становить 37 988,55 гривень, що складається з: 22 017,56 гривень заборгованість за кредитом, 15 980,58 гривень заборгованість за комісійними платежами, 0,41 гривня залишок прострочених процентів (а. с. 33-36). Проте, позивачем не заявлено до стягнення суму заборгованості за простроченими процентами та, відповідно, в силу приписів статті 13 ЦПК України суд відповідні вимоги не розглядає. Відповідачка не надала заперечень щодо отримання кредиту та суми боргу, доказів повного чи часткового погашення заборгованості чи іншого розрахунку заборгованості, відмінного від того, що долучений позивачем. Далі, 11 квітня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 11/04/24 (а. с. 83-89). Згідно з умовами зазначеного договору до позивача, як кредитора, перейшло, в тому числі й право вимоги за кредитним договором № 22038000528324 від 19 серпня 2021 року. Факт передачі права вимоги за кредитним договором № 22038000528324 від 19 серпня 2021 року підтверджується дослідженим в судовому засіданні додатком № 1 до акту прийняття-передачі прав грошових вимог (а. с. 20). Відповідачка не заперечує обставини щодо укладення договору факторингу та переходу до позивача права вимоги за кредитним договором № 22038000528324 від 19 серпня 2021 року. Встановивши відповідні обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини сторін спору врегульовані нормами ЦК України, що регламентують укладення правочинів, виникнення прав та обов`язків в зобов`язанні, обов`язковість виконання зобов`язань та договорів і заміну кредитора в зобов`язання. Так, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини. Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно приписів частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно приписів абзацу 1, 2 частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно приписів частини 2 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зміст процитованих вище правових норм свідчить про те, що правочин, в тому числі й договір, є законодавчо визначеною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину. При цьому,необхідною умовою для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін. Далі, згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно приписів\~частини 1\~статті 638\~ЦК України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно приписів частини 2 статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно приписів частини 1 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Далі, згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Далі, згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики. Згідно приписів частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно приписів частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Далі, згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно приписів частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Далі, згідно приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно приписів частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно приписів пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Далі, згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно приписів частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зміст наведених правових норм свідчить про те, що договір є підставою для виникнення прав та обов`язків, правомірність договору, як двостороннього правочину презюмується, а заміна сторони договору може бути здійснена внаслідок відступлення права вимоги, в тому числі під час укладення договору факторингу. З урахування встановлених обставин справи та наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», як до нового кредитора, перейшли права та обов`язки у зобов`язанні, що існує в межах кредитного договору, і позивач має достатні підстави для стягнення на його користь заборгованості за кредитними договорами. При цьому, суд погоджується з доводами позивача про необхідність стягнення на його користь з відповідачки заборгованості за тілом кредиту згідно з розрахунком, наданим до позовної заяви. Суд перевіривши зазначений розрахунок вважає його арифметично вірним та враховує, що відповідачка не надала контр розрахунку та не висловила своїх заперечень щодо правильності нарахування суми боргу позивачем. Однак, суд не погоджується з доводами позивача щодо необхідності стягнення заборгованості за комісійними платежами. Зокрема, як слідує з пункту 1.2 кредитного договору встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, в пункті 4 договору деталізовано, що комісія нараховується за розрахунково-касове обслуговування (а. с. 39-41). Зміст наведених пунктів договору свідчить про те, що банком, як кредитором не конкретизований зміст та перелік послуг, за надання яких встановлюється можливість нарахування комісії. Разом із тим, згідно правової позиції, висловленої в Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21, якщо в\~кредитному договорі\~банк не\~зазначив та\~не надав\~доказів існування\~переліку додаткових\~та супутніх\~банківських послуг\~кредитодавця та/або\~кредитного посередника,\~які пов`язані\~з отриманням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~які надаються\~позивачу та\~за які\~банком встановлена\~щомісячна комісія\~за обслуговування\~кредиту (розрахунково-касове\~обслуговування),\~то положення\~кредитного договору\~щодо обов`язку\~позичальника щомісячно\~сплачувати плату\~за обслуговування\~кредиту (розрахунково-касове\~обслуговування)\~є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічна правова позиція щодо нікчемності умов кредитного договору в частині встановлення комісійних платежів за розрахунково-касове обслуговування АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» без конкретизації переліку та виду послуг, за надання яких сплачується комісія, викладена в Постанові ВС від 16 листопада 2022 року по справі № 755/9486/21. Також, згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВС від 11 грудня 2024 року по справі № 611/679/21, не зазначення АТ «КРЕДИТ ДНІПРО» конкретного переліку супутніх та додаткових послуг, за які передбачено нарахування комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) свідчить про нікчемність відповідних умов договору відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Підстав для відступу від зазначеної правової позиції суд не вбачає. Крім того, відмовляючи у стягненні щомісячних комісійних платежів, суд вважає за необхідне додатково зазначити про існування релевантної правової позиції, висловленої в Постанові Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року по справі № 939/2053/24, згідно з якою, гіпотетична можливість нарахування комісії за договорами про надання споживчого кредиту передбачена Законом України «Про споживче кредитування», проте, не зазначення переліку додаткових і супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту, виключають можливість нарахування і стягнення комісійних платежів. Отже,\~з урахуванням\~викладеного,\~оскільки зі\~змісту кредитного\~договору від 19.08.2021\~року №\~22038000528324 не вбачається конкретного переліку послуг, за які повинна сплачуватись комісія, суд вважає, що договір в частині нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним в силу закону та, відповідно, не породжує правових наслідків. Відтак, нарахована заборгованість зі сплати комісії не могла бути в подальшому відступлена новому кредитору за договором факторингу. Отже, суд відмовляє в частині позовних вимог щодо стягнення комісії за розрахунково-касове обслуговування у сумі 15 980,58 гривень. Далі, для підтвердження обставин надання професійної правничої допомоги позивачу та сплати останнім гонорару адвокату, до позовної заяви долучені договір про надання правової допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року та додаткові угоди до договору, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копія ордеру, акт про прийняття-передачі послуг з правничої допомоги № 4 від 16 грудня 2024 року (а. с. 66 -76, 77-78, 79, 158). Суд, аналізуючи долучені до матерів справи докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та

Outcome: partial