Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 18.02.2025 надійшла позовна заява [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок\~ збройної агресії російської федерації\~ проти України. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.02.2025 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.04.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 16 березня 2022 року Міжнародний суд ООН встановив, що російська федерація має негайно зупинити військові дії, які вона розпочала на території України 24 лютого 2022 року. 17 березня 2022 року російська федерація відмовилася виконувати рішення Міжнародного суду ООН. Факт війни розв`язаний російською федерацією, яка щоденно, щосекундно вчиняється відносно громадян України, також підтверджується Законом України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», постановою Кабінету міністрів України від 09.04.2022 №426, постановою Кабінету міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», тощо. З 24 лютого 2022 року по даний час російська федерація знищує, пошкоджує населені пункти України, майно громадян України, вбиває та завдає шкоди здоров`ю громадян України. Аналогічно, в тяжких умовах знаходяться мільйони вимушених переселенців, в тому числі позивачі, які врятувалися переміщенням у населений пункт, де не відбуваються військові дії. За таких умов, в силу положень національного законодавства України, у тому числі і міжнародних договорів, як частини українського національного законодавства, дії відповідача щодо проведення так званої «спеціальної воєнної операції» є за своєю суттю актом збройної агресії по відношенню до України. Відтак, будь-які дії відповідача з метою реалізації такої агресії є протиправними. Позивачі [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, місце проживання зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Медичним висновком про дитину інваліда віком до 18 років стан здоров`я, фізичним та розумовим розвитком дітей №188/4 від 27.07.2023, підтверджується захворювання [PERSON] - церебральний параліч. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками позивача\~ є мати [PERSON] та батько [PERSON] . Тобто догляд за сином здійснює законний представник [PERSON] , яка з батьком дітей [PERSON] та [PERSON] розлучилась у 2014 році. При цьому рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 13.03.2020 (справа 66/19885/19, провадження №2/648/210), підтверджується позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей. Позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, її матір`ю є [PERSON] та її місце проживання зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Свідоцтвом про шлюб підтверджується реєстрація 20.08.2016 шлюбу між громадянином України [PERSON] та громадянкою України [PERSON] . Прізвище дружини після одруження - [PERSON] . Від цього шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , та його місце проживання зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Законний представник позивачів [PERSON] успадкувала 41/100 частки у праві власності на домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.06.2019. У такому домоволодінні позивачі проживали до повномаштабного вторгнення російської федерації. Херсонська міська територіальна громада у період з 01.03.2022 по 11.11.2022 була тимчасово окупованою російською Федерацією території України та у період з 11.11.2022\~ по 01.05.2023 відносилась до території, на яких ведуться /велися бойові дії, що затверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)». 24 листопада 2022 року мав місце обстріл окупаційними військами житлових районів міста Херсон, в результаті чого було пошкоджено домоволодіння, у якому мешкали позивачі, внаслідок чого останні зазнали стресу, що негативно вплинуло на їх психологічний стан. Доказом атаки житлових кварталів міста Херсон російськими військовими з артилерії і «Градів» є стаття, розміщення у мережі інтернет за посиланням [INFO] -rosiieiu-235/. у якій вказано про обстріл [ADDRESS] листопада 2022 року, загибель, зокрема, 20 річного студента, та як наслідок прийняття законним представником дітей (позивачів) [PERSON] рішення про залишення постійного місця проживання, тобто вжиття нею термінових заходів щодо переміщення на підконрольну Україні територію дітей - позивачів у справі, внаслідок чого змінився усталений для них спосіб життя. В силу постанови Кабінету міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 №509 особа, яка отримала від держави Україна довідку ВПО або н:д іноземної держави статус біженця/тимчасового захисту є потерпілою, постраждалою собою, жертвою у війні, яку здійснює російська федерація. Довідками від 28.11.2022 підтверджується взяття на облік позивачів як внутрішньо переміщених осіб та їх реєстрацію за адресою: [ADDRESS] . Позивачам завдана моральної шкоди, адже беззаперечно підтверджують їх врятування від вбивства, тілесних ушкоджень, тощо, шляхом виїзду з постійного місця проживання/реєстрації, де відбуваються бойові дії, військові дії, в більш безпечний населений пункт. Здійснено оцінку збитків стану нерухомості: пошкодження вікон, балкону. Фіксація пошкоджень: вибиті вікна, вибиті двері, немає однієї стіни, пошкоджено повністю дахове перекриття. Згідно характеристики ЛІЦЕЮ №12 імені І.ФРАНКА Івано-Франківської міської ради на [PERSON] , 2010 року народження, дівчинка навчається у 8-В класі. Софія разом з сім`єю вимушено переселена з міста Херсона у зв`язку із бойовими діями російської федерації. Ця подія негативно вплинула на емоційний стан дитини. Дівчинка постійно згадує своє життя у місті Херсоні до окупації, друзів, однокласників. Софія добре вихована, ввічлива, стримана і толерантна. Згідно характеристики ЛІЦЕЮ №12 імені І. ФРАНКА Івано-Франківської міської ради на [PERSON] , 2017 року народження, хлопчик навчається у 2-В класі. Артем разом із сім`єю вимушено переселений з міста Херсона у зв`язку із військовими діями російської федерації. Ця подія негативно вплинула на емоційний стан дитини. Хлопчик згадує своє життя у місті Херсоні до окупації, спілкування з однолітками у дошкільному закладі. Також просить суд враховувати, що для позивача 1, який є інвалідом з дитинства, адже хворіє дитячим церебральним паралічем, що підтверджується медичним висновком, є надважливим перебування із законним представником, яка здійснює за ним постійний догляд. Залишається очевидним, що переміщення хворої дитини під обстрілами наприкінці листопада 2022 року було вкрай складним процесом. Саме умисний характер дій відповідача спричинив позивачам моральну (немайнову) шкоду та змусив докладати додаткових зусиль для захисту порушених трав, а тому зважаючи на порушення цивільних прав позивачів на мирне безпечне життя, на свободу вибору місця проживання та вільного пересування, з урахуванням обсягу завданих їм значних триваючих душевних страждань через війну, страх, стрес, переживання, що викликані, зокрема, позбавленням звичного ритму життя та налагодженого побуту; неможливістю спілкування з близькими та друзями; неможливістю проживати у м. Херсон та навчатися у рідній школі в місті Херсон, позбавлення власного житла, речей, тобто на вільне володіння своїм майном, права на мирне та безпечне дитинство - визначений позивачами розмір компенсації моральної шкоди в сумі 1 458 436,00 грн. кожному з них, що еквівалентно 35 000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на 12.02.2025. У зв`язку з вищенаведеним просила стягнути з відповідача на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] моральну шкоду завдану внаслідок збройної агресії російської федерації проти України у розмірі по 1 458 436,00 грн. кожному, що еквівалентно 35 000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на 12.02.2025.\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник позивача адвокат Белей О.Б. подала до суду 29.04.2025 заяву в якій просить суд проводити розгляд справи без участі позивачів та представника за наявними матеріалами справи, позов підтримує та просить позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України. Таким чином, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ст. 128 ЦПК України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. За ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, у пункті 5 роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 року у справі № 464/3789/17. У даній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При вирішенні вимог позивача суд також застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі Луізідоу проти Турецької Республіки (CASE OF LOIZIDOU v.TURKEY (Article50), (40/1993/435/514) 28 July 1998), згідно якого вирішено зобов`язати сплатити компенсацію позивачу, зокрема й за моральні страждання через незаконну окупацію частини Кіпру турецькими Збройними Силами. Відповідно до вимог «Правила суду - компенсація шкоди», які використовуються Європейським судом з прав людини при розгляді справ із компенсації шкоди, зокрема, п.п. 15 п. 3 цих Правил, встановлено, що заявники, які бажають отримати компенсацію за нематеріальну шкоду, мають право вказати суму, яка на їхню думку, була б справедливою. Заявник, який вважає себе жертвою більш одного порушення Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, може вимагати або одну одноразову суму, яка покриває всі передбачувані порушення, або окрему суму щодо кожного передбаченого Європейською конвенцією порушення. Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та який наступними указами Президента України неодноразово продовжувався, та триває станом на момент постановлення судового рішення по даній справі. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України», агресія це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України. При цьому суд, вирішуючи питання судового імунітету іноземної держави (рф) в рамках даного судового провадження, застосовує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 490/9551/19, провадження № 61-19853св21. Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави. У рішенні від 23 березня 2010 року у справі «Цудак проти Литви» (Cudak v. Lithuania) ЄСПЛ визнав існування звичаєвих норм у питаннях державного імунітету, переважання в міжнародній практиці теорії обмеженого імунітету держави, але наголосив на тому, що обмеження має переслідувати законну мету та бути пропорційним такій меті. Отже, можна дійти висновків про те, що держава не має права посилатися на імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю чи життю, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду, та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час знаходилась на території держави суду. Тому, після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено російську федерацію, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії російської федерації, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, місце проживання зареєстровано за адресою [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження, батьками позивача\~ є мати [PERSON] та батько [PERSON] . Догляд за сином здійснює законний представник [PERSON] , яка з батьком дітей [PERSON] та [PERSON] розлучилась у 2014 році. При цьому рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 13.03.2020 (справа №66/19885/19, провадження №2/648/210, підтверджується позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей. (а.с.27-28, 30-32). Медичним висновком про дитину інваліда віком до 18 років стан здоров`я, фізичним та розумовим розвитком дітей №188/4 від 27.07.2023, підтверджується захворювання [PERSON] - церебральний параліч (а.с.33). Згідно довідки від 28.11.2022 №2615-7001643665 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо-переміщеною особою із [ADDRESS] , до м.Івано-Франківськ (а.с.30 на звороті). Позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, її матір`ю є [PERSON] , місце її проживання зареєстровано за адресою [ADDRESS] (а.с.34-35). Згідно довідки від 28.11.2022 №2615-7001641933 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо-переміщеною особою із [ADDRESS] , до м.Івано-Франківськ (а.с.34 на звороті). Свідоцтвом про шлюб підтверджується реєстрація 20.08.2016 шлюбу між громадянином України [PERSON] та громадянкою України [PERSON] . Прізвище дружини після одруження [PERSON] (а.с.29). [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, місце проживання зареєстровано за адресою [ADDRESS] (а.с.36-38). Згідно довідки від 28.11.2022 №2615-7001641933 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо-переміщеною особою із [ADDRESS] , до м.Івано-Франківськ (а.с.37). Законний представник позивачів [PERSON] успадкувала 41/100 частки у праві власності на домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.06.2019 (а.с.41). Матеріали справи містять фотокопії пошкодженого домоволодіння за адресою [ADDRESS] , де позивачі проживали до повномаштабного вторгнення російської федерації (а.с.43-47). Починаючи з 2014 року загальновідомим є той факт, що РФ чинить збройну агресію проти України.\~\~ Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року про заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб. Наведені дії РФ вчиняє з 2014 року та продовжує станом на момент розгляду справи судом. Отже, після початку війни в Україні з 2014 року суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено РФ, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії РФ, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни. До такого висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19. Відповідно до вимог «Правила суду - компенсація шкоди», які використовуються ЄСПЛ при розгляді справ із компенсації шкоди, зокрема, підпункт 15 пункту 3 цих Правил, установлено, що заявники, які бажають отримати компенсацію за нематеріальну шкоду, мають право вказати суму, яка на їхню думку, була б справедливою. Заявник, який уважає себе жертвою більш одного порушення Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може вимагати або одну одноразову суму, яка покриває всі передбачувані порушення, або окрему суму щодо кожного передбаченого Конвенцією порушення. У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 4 ст. 10 ЦПК України зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При вирішенні вимог позивача про компенсацію завданої моральної шкоди, а також розміру цієї шкоди, суд застосовує практику ЄСПЛ та керується розміром задоволених вимог заявників по схожих спорах, що розглядалися ЄСПЛ, зокрема, у рішеннях ЄСПЛ «Хачукаєви проти Росії», «Сагаєва та інші проти Росії», «Ісламова проти Росії», «Султигов та інші проти Росії». У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 травня 2022 року № 760/17232/20-ц (61-15925 св 21) зазначено наступне: «Визначаючи, чи поширюється на Російську Федерацію судовий імунітет у справі, яка переглядається», Верховний Суд врахував таке: предметом позову є відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією РФ проти України; місцем завдання шкоди є територія суверенної держави Україна; передбачається, що шкода завдана агентами РФ, які порушили принципи та цілі, закріплені у Статуті ООН, щодо заборони військової агресії, вчиненої стосовно іншої держави - України; вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН; національне законодавство України виходить із того, що за загальним правилом шкода, завдана в Україні фізичній особі в результаті протиправних дій будь-якої іншої особи (суб`єкта), може бути відшкодована за рішенням суду України (за принципом генерального делікту). Таким чином, російська федерація є суб`єктом, внаслідок збройної агресії якого проти України та окупації частини території України порушено низку прав та свобод громадян України, зокрема, особистих прав позивача, та, відповідно, саме російська федерація є суб`єктом, на якого покладено обов`язок з відшкодування завданих цими діями збитків. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок військової агресії рф проти України особа може зазнавати (зазнала) моральної шкоди; законодавець в статті 23 ЦК передбачив відкритий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру грошової компенсації (характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості); розмір грошової компенсації моральної шкоди завданій особі внаслідок військової агресії рф проти України може відрізнятися, залежно від того, на які обставини завдання моральної шкоди посилається позивач та які обставини враховані судом при визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є внутрішньо-переміщеними особами із [ADDRESS] , до [ADDRESS] , що підтверджено відповідними довідками про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб. В силу постанови Кабінету міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 №509 особа, яка отримала від держави Україна довідку ВПО або від іноземної держави статус біженця/тимчасового захисту є потерпілою, постраждалою собою, жертвою війні, яку здійснює російська федерація. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в рамках розгляду даної цивільної справи позивачами доведено факт завдання їм моральної шкоди винними (умисними) незаконними діями російської федерації, пов`язаними з її збройною агресією щодо України, причинний зв`язок між такими діями та завданою шкодою. Враховуючи встановлені у цій справі обставини, зокрема, триваючий характер порушень прав та законних інтересів позивачів, характер та тривалість вимушених змін у їх житті, глибину душевних страждань внаслідок ракетних обстрілів, руйнування/пошкодження їхнього житла внаслідок збройної агресії російської федерації, додаткових зусиль для організації свого життя, суд, виходячи із засад співмірності, розумності та справедливості, вважає, що необхідною й достатньою сатисфакцією для позивачів є визначення розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає компенсації за рахунок російської федерації, у сумі по 1 458 436,00 грн. кожному з них, що еквівалентно 35 000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на 12.02.2025. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Щодо розподілу понесених позивачем судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на наведене, враховуючи повне задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації на користь держави Україна судовий збір в розмірі 15 140,00 грн.. На підставі викладеного, відповідно до ст. 3, 19, 56 Конституції України, ст. 23, 1173, 1176 ЦК України та

Outcome: approved