Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

До Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про конфіскацію земельної ділянки 1423383000:02:000:0120 площею 0,0944 га звернувся заступник керівника Покровської окружної прокуратури, який діє в інтересах ГУ Держгеокадастру у Донецькій області. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Покровською окружною прокуратурою за результатами опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою російської федерації відповідно до паспорту громадянина російської федерації № [NUMBER] , виданий 15.08.2014 відділом УФМС росії по Ямало-Ненецькому Автономному округу в місті Надим, країна громадянства: російська федерація, з зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , російська федерація, успадкувала після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (спадкова справа№ 140/2019). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі 11.11.2020 за № 3-541, [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,0944 га, кадастровий номер 1423383000:02:000:0120, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] (на теперішній час територія Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району). Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.11.2020 за № 39123637 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2218355614233). Спірна земельна ділянка сформована та зареєстрована як об`єкт цивільних прав 05.09.2012, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: відділ Держкомзему у Мар`їнському районі Донецької області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку була громадянкою російської федерації. Відповідно до інформації Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області №1401.2.3-3818/1401.2.10-23 від 25.07.2023, громадянка російської федерації [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України не документувалась. Таким чином, [PERSON] , будучи громадянкою російської федерації, 11.11.2020 набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер 1423383000:02:000:0120, та упродовж року добровільно її не відчужила (кінцевий строк сплинув 11.11.2021). У зв`язку із цим наявні підстави для конфіскації у [PERSON] вказаної земельної ділянки шляхом припинення права власності на неї з одночасним визнанням права власності держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Прокурор просить суд конфіскувати на користь держави земельну ділянку сільськогосподарського призначення громадянки російської федерації [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), з кадастровим номером 1423383000:02:000:0120 площею 0,0944 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2218355614233), шляхом припинення права власності, відомості про яке зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.11.2020 за № 39123637, та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (ЄДРПОУ 39767332) та стягнути з відповідача на користь Донецької обласноїпрокуратури судові витрати. На адресу суду надійшла заява заступника керівника Покровської окружної прокуратури про розгляд справи без участі прокурора Покровської окружної прокуратури та про підтримання позовної заяви у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. У зв`язку з наведеним суд на підставі п. 2 ч. 1 ст.\~280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації відповідно до паспорту громадянина російської федерації № [NUMBER] , виданий 15.08.2014 відділом УФМС росії по Ямало-Ненецькому Автономному округу в місті Надим, набула права власності на земельну ділянку 1423383000:02:000:0120 площею 0,0944 га сільськогосподарського призначення. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.11.2020 за № 39123637 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2218355614233) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі 11.11.2020 за № 3-541. Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність посвідки на постійне проживання, [PERSON] станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку була громадянкою російської федерації. Відповідно до інформації Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області №1401.2.3-3818/1401.2.10-23 від 25.07.2023, громадянка російської федерації [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України не документувалась. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як вказано в п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Представництво інтересів громадянина або держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Частина третя цієї статті визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статтями13,14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами. За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст.319,321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормамиЗакону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України,Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно дост. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ч.2 ст.373 ЦК України). Згідно ч.1,2,4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. У п. а) ч.1ст. 80 Земельного кодексу Українисуб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до ч. 2ст. 81 ЗК України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно ч. 3 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно п.п. д), е) ч.1ст. 140 ЗК України, підставою припинення права власності на земельну ділянку є конфіскація за рішенням суду. Відповідно до ч.1, 2 ст. 145 ЗК Україниякщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Разом з тим, відповідно до п. в) ч.1ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Також п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 5ст. 41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Згідно ч.4 ст. 145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Отже, оскільки відповідачка [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, в порушення вимог ч.4 ст.81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, добровільно її не відчужила, то слід припинити її право власності та конфіскувати вказані вище земельні ділянки у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. З огляду на викладене, суд позов задовольняє. Оскільки позов задоволено, то відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4026 (чотири тисячі двадцять шість) гривень 00 копійок, що підтверджено документально.

Outcome: approved