Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Волочиського районного суду Хмельницької області, заінтересована особа - Відділ соціального захисту населення Волочиської міської територіальної громади, із заявою у якій просить визнати безвісно відсутніми своїх дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та встановити факт, що її онук [PERSON] , [INFO] , є єдиною особою другого ступеня споріднення при відсутності осіб першого ступеня споріднення із заявником, яка може доглядати за нею як інвалідом першої групи «Б» загального захворювання. На обґрунтування заяви вказано, що заявник [PERSON] є особою з інвалідністю І «Б» групи з 05.10.2021 довічно та потребує стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК №\~028926. Чоловік [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Заявник також вказує, що вона має двох дочок від різних чоловіків: [PERSON] , яка народилась [INFO] у шлюбі із першим чоловіком заявника [PERSON] та дочку від другого чоловіка [PERSON] (до зміни імені і прізвища мала прізвище « [PERSON] »), що підтверджується свідоцтвами про народження та про зміну імені, але фактично догляд за нею здійснював її онук [PERSON] , [INFO] , який перебував на обліку у Відділі соціального захисту населення Волочиської міської ради як одержувач компенсації відповідно до Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі та отримував допомогу по догляду за бабусею [PERSON] з 01.08.2024 до 31.07.2025, що підтверджується відповідними довідкою № 248 від 09.09.2024 про отримання допомоги, виданою Відділом соціального захисту населення Волочиської міської ради, рішенням про призначення компенсації [PERSON] як особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, актом обстеження сім`ї № 25 від 03.03.2023. Оскільки в заявника наявні інші родичі першого ступеня споріднення (дочки) онукові заявника [PERSON] було відмовлено в наданні відстрочки на підставі пункту 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 11.04.2024 № 3633-ІХ як особі, що здійснює постійний догляд за особою з інвалідністю І або ІІ групи та мобілізовано до ЗСУ. Разом з тим, дочки заявника з початком повномасштабного вторгнення росії в Україну виїхали за кордон, тобто більше двох років тому, і заявник з ними зв`язок втратила, їх місцезнаходження заявнику невідоме. [PERSON] та [PERSON] заявнику не телефонують і не допомагають, крім того, дочки і до виїзду за кордон будь-якої допомоги не надавали. На даний час заявник позбавлена можливості отримувати послуги із догляду на непрофесійній основі, які надавав онук [PERSON] . Заявник також вказує, що дочки [PERSON] та [PERSON] виїхали за кордон на початку 2022 року і до цього часу не повернулись, їй не відомо де вони перебувають, при цьому, заявник не має можливості встановити де останні можуть перебувати. Так, [PERSON] у липні 2022 року пояснила, що виїжджає до США і збирається вийти там заміж, [PERSON] в березні 2022 року виїхала в Польщу. Заявник вказує, що вона намагалась встановити їх місце знаходження (телефонувала їх друзям, розпитувала чи вони із ними не спілкуються), але результати такого пошуку жодної інформації де вони можуть бути не дали. Інших можливостей встановити їх місце перебування, хоча б країну де вони можуть перебувати на даний час заявник не має. Підтвердженням тривалої відсутності [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання більше двох років є довідка Копачівського старостинського округу № 2 Волочиської міської територіальної громади Волочиської міської ради Хмельницької області від 16.04.2025 № 79 про місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] та довідка Копачівського старостинського округу № 2 Волочиської міської територіальної громади Волочиської міської ради Хмельницької області від 16.04.2025 № 78, що останні уже більше двох років не проживають за місцем своєї реєстрації, оскільки виїхали за кордон. Факт відсутності [PERSON] та [PERSON] також можуть свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тривала відсутність [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання та відсутність відомостей про їх місцезнаходження, на думку заявника, є підставою для визнання їх безвісно відсутніми на підставі положень статті 43 ЦК України. З часу\~визнання безвісно\~відсутніми дочок\~припиняються зобов`язання,\~нерозривно пов`язані\~з особою\~безвісно відсутнього, що підтвердить факт, що онук заявника є єдиною особою яка може здійснювати догляд нею. Встановлення даного факту необхідно заявнику оскільки це дозволить [PERSON] отримати відстрочку від призову, а заявнику отримувати послуги з догляду від онука. [PERSON] у своїй заяві просила: 1.\~Визнати [PERSON] , [INFO] ,\~яка народилась\~в с.\~Красногвардійське,\~Республіка Крим\~та [PERSON] , [INFO] , яка народилась в с.\~Красногвардійське, Республіка Крим, безвісно відсутніми. 2.\~Встановити факт,\~що онук\~заявника [PERSON] , [INFO] , є єдиною особою другого ступеня споріднення при відсутності осіб першого ступеня споріднення із заявником, яка може доглядати за заявником як інвалідом першої групи «Б» загального захворювання. 06.05.2025\~судом постановлено\~ухвалу якою\~відмовлено у\~відкритті провадження\~за заявою\~ [PERSON] \~в частині\~вимог про\~встановлення факту,\~що онук\~заявника [PERSON] , [INFO] , є єдиною особою другого ступеня споріднення при відсутності осіб першого ступеня споріднення із заявником, яка може доглядати за заявником як інвалідом першої групи «Б» загального захворювання, у зв`язку з наявністю позасудового порядку встановлення даного факту. Цією ж ухвалою відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] в частині вимог про визнання безвісно відсутніми [PERSON] та [PERSON] , залучено до участі в розгляді справи у якості заінтересованої особи Відділ соціального захисту населення Волочиської міської ради, призначено справу до судового розгляду. Судом також задоволено заяву про виклик свідків для допиту в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , крім того, судом з власної ініціативи витребувано у Державної прикордонної служби України в особі адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону у період з 01.01.2022 по дату отримання копії ухвали [PERSON] та [PERSON] . Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ній та на наявні в матеріалах справи докази. Заявник в судовому засіданні пояснила, що вона проживає та зареєстрована в [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрований та проживав її онук [PERSON] , син доньки [PERSON] , який до його мобілізації до лав ЗСУ здійснював догляд за нею так як вона є інвалідом першої групи. Її дочки [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали в [ADDRESS] , але за цією адресою з`являлися рідко, так як більшу частину часу перебували на заробітках за кордоном та займалися влаштування особистого життя. Останній раз [PERSON] з`являлася влітку 2023 так як приїжджала на лікування з-за кордону. [PERSON] не з`являлася за місцем проживання більше двох років. Заявнику не відоме їх місцезнаходження. Зв`язку із ними також немає. Представник заінтересованої особи - Відділу соціального захисту населення Волочиської міської ради в судове засідання не з`явився. Начальник відділу надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати без участі представника. Свідки [PERSON] , [PERSON] під час допиту в судовому засіданні вказали, що вони проживають в с. Мислова Волочиської ТГ Хмельницького району Хмельницької області по сусідству із заявником. Заявник [PERSON] має доньок [PERSON] та [PERSON] , які також проживали в [ADDRESS] . В період до початку повномасштабного вторгнення рф в Україну [PERSON] та [PERSON] більшу частину часу перебували на заробітках за кордоном. Під час повномасштабного вторгнення рф в Україну [PERSON] та [PERSON] виїхали за кордон. [PERSON] вони бачили востаннє влітку 2023 року, оскільки вона приїжджала на лікування з-за кордону. [PERSON] не з`являлася за місцем проживання близько трьох років, приблизно від початку повномасштабного вторгнення рф в Україну. Про фактичне місце перебування свідкам не відомо. Від допиту в судовому засіданні свідка [PERSON] заявник та її представник відмовились. Заслухавши пояснення, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Копачівського старостинського округу № 2 Волочиської міської територіальної громади Волочиської міської ради Хмельницької області від 16.04.2025 № 79. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка раніше мала прізвище « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », є дочками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Відділом РАЦС Красногвардійського районного управління юстиції АРК, свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим Відділом РАЦС Красногвардійського районного управління юстиції АРК, свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим Відділом РАЦС м.\~Дрогобича Дрогобицього міськрайонного управління юстиції Львівської області, свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Копачівського старостинського округу № 2 Волочиської міської територіальної громади Волочиської міської ради Хмельницької області від 16.04.2025 № 78 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але зі слів [PERSON] , відсутні більше двох років за адресою їх реєстрації, місцезнаходження їх невідоме, є дані, що вони виїхали за кордон. Відповідями з Єдиного демографічного реєстру № 1353105, № 1353138 також підтверджується місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 14.05.2025 вбачається, що за період з 01.01.2020 по 14.05.2025 [PERSON] неодноразово перетинала державний кордон України: 15.03.2022 на виїзд, 13.04.2023 на в`їзд, 17.06.2023 на виїзд, 18.06.2023 на в`їзд та цього ж дня на виїзд. [PERSON] також неодноразово перетинала кордон України за період з 01.01.2020 по 14.05.2025:08.05.2022 на виїзд, 08.05.2022 на в`їзд, 12.05.2022 на виїзд, 23.05.2022 на в`їзд та 21.06.2022 на виїзд. Частина 1 статті 293 ЦПК України передбачає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України). Фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування (ч. 1 ст. 43 ЦК України). Частиною 2 ст. 43 ЦК України визначено, що у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Зазначені норми передбачають, перш за все, з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок: «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Судом встановлено, що місцем проживання [PERSON] та [PERSON] дійсно є [ADDRESS] , де останні мають зареєстроване місце проживання, разом з тим, [PERSON] та [PERSON] як до лютого 2022 року так і після більшу частину часу перебували на заробітках за кордоном. Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується\~свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України,\~за\~винятком обмежень, які встановлюються законом. Стаття 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з приписами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з вказаною заявою [PERSON] вказала, які заходи останньою вживались з метою встановлення місця знаходження дочок [PERSON] та [PERSON] , а саме, що вона намагалась встановити їх місце знаходження (телефонувала їх друзям, розпитувала чи вони із ними не спілкуються), але результати пошуку жодної інформації де вони можуть бути не дали. Інших можливостей встановити їх місце перебування, хоча б країну де вони можуть перебувати, заявник немає. При цьому, доказів, які б свідчили, що заявник зверталась до поліції з заявою про зникнення (розшук) [PERSON] та [PERSON] чи до інших компетентних органів для встановлення місцезнаходження [PERSON] та [PERSON] за кордоном суду не надано. В судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , які лише підтвердили відсутність [PERSON] та [PERSON] за місцем їх проживання понад один рік, при цьому, суд враховує, що свідки також зазначили, що тривала відсутність [PERSON] та [PERSON] за місцем їх проживання є звичайним явищем, оскільки останні до початку повномасштабного вторгнення рф в Україну більшу частину часу перебували на заробітках за кордоном. Суд виходить з того, що не можна визнавати безвісно відсутнім громадянина, про якого вірогідно відомо, що він живий, але немає точних відомостей про його місце перебування. Сама по собі фактична відсутність відомостей про місце перебування особи не дає суду підстав для визнання фізичної особи безвісно відсутньою. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що виїзд [PERSON] та [PERSON] за кордон, тривале перебування їх за кордоном, особливо в час, коли відбувається повномасштабне вторгнення рф в Україну, в зв`язку з чим існує ризик для життя та здоров`я мирного населення, що змушує громадян України шукати прихисток за кордоном, не є безумовною підставою для визнання їх безвісно відсутніми, крім того, заявником не надано доказів зникнення [PERSON] та [PERSON] та вжиття необхідних заходів для встановлення цих осіб, зокрема, звернення до поліції з проводу такого зникнення, якщо воно дійсно мало місце. Суд звертає увагу й на те, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Окрім вказаного, заявником не обґрунтовано правову зацікавленість у вирішенні питання про визнання [PERSON] та [PERSON] безвісно відсутніми. Відповідно ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Необхідність визнання [PERSON] та [PERSON] безвісно відсутніми заявник пов`язує з необхідністю підтвердити відсутність родичів першого ступеня споріднення, що надасть можливість онукові заявника [PERSON] отримати відстрочку від мобілізації на підставі пункту 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 11.04.2024 № 3633-ІХ як особі, що здійснює постійний догляд за особою з інвалідністю І або ІІ групи. Частина 1 ст. 44 ЦК України передбачає, що на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус вживає заходів для встановлення опіки над її майном, разом з тим, заявник не зазначає про необхідність встановлення опіки над майном. Питання про необхідність підтвердити відсутність родичів першого ступеня споріднення, що надасть можливість онукові заявника [PERSON] отримати відстрочку від мобілізації на підставі пункту 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 11.04.2024 № 3633-ІХ як особі, що здійснює постійний догляд за особою з інвалідністю І або ІІ групи, може мати юридичне значення для [PERSON] , а не заявника. Інших підстав для визнання [PERSON] та [PERSON] безвісно відсутніми заявником не вказано. Виходячи з встановлених обставин, наданих доказів та вимог закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання [PERSON] та [PERSON] безвісно відсутніми, отже, в задоволенні заяви суд відмовляє. На підставі ст. ст. 43,44 ЦК України,

Outcome: dismissed