Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що з початку 2018 року позивач проживала разом з відповідачем [PERSON] у громадянському шлюбі як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, в належному їй будинку за адресою: [ADDRESS] . Від спільного подружнього життя у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з воєнною агресією та повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, позивачка з дитиною була вимушена переїхати на проживання за кордон в Республіку Чехія. Відповідач [PERSON] не захотів залишатися із позивачкою та їхньою спільною донькою - Каріною, та залишився на проживання в селі Надеждівка Каховського (раніше Чаплинського) району Херсонської області, яке зараз є окупованою територією. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами в школі, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі, не говорячи про мінімальний обсяг необхідний для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчать оголошення на веб-сайті «Судова влада». Представник Служби у справах дітей Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з початку 2018 року позивач [PERSON] проживала разом з відповідачем [PERSON] у громадянському шлюбі, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, в належному їй будинку за адресою: [ADDRESS] . Від спільного подружнього життя у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . У зв`язку з воєнною агресією та повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, позивачка з дитиною була вимушена переїхати на проживання за кордон в Республіку Чехія. Відповідач [PERSON] залишився проживати в селі Надеждівка Каховського (раніше Чаплинського) району Херсонської області, яке зараз є окупованою територією. Відповідач у порушення вимог ст.150 Сімейного кодексу України злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення батька від виховання дитини, свідомого нехтування ним батьківськими обов`язками. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Гр. [PERSON] взагалі не бачиться та не спілкується з дитиною. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 07.01.2025 року вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою позбавлення їх батьківських прав. Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, тому до нього мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідач не цікавиться вихованням своєї дитини та її духовним розвитком, не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дитині належне утримання, не бере участь у вихованні дитини, що свідчить про втрату інтересу відповідача до дитини, суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Пунктом 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх та неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до Закону або міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служба у справах дітей, тому з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved