Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Акціонерне товариство "Кредобанк" (надалі за текстом - позивач, позикодавець) звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач, позичальник), про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем укладеного з позивачем (надалі за текстом - позикодавець) Договору кредиту № CL-257297 від 03.02.2020 (надалі за текстом - Договір кредиту) у частині своєчасного повернення кредиту, з огляду на що, позивач просить суд стягнути з відповідача 333 142,23 грн., з яких: 225 566,89 грн. тіла кредиту, 107 575,34 грн. процентів за користування кредитом. Ухвалою Суду від 13.09.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. У судове засідання 03.06.2025 представники сторін не прибули. Від відповідача до суду відзив не надходив. Позивач у позовній заяві та заяві від 28.05.2025 не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачем та відповідачем було укладено Договір, шляхом підписання Анкети-заяви № CL-257297 від 03.02.2020, за змістом якого за змістом якого позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надано позичальнику на наступних умовах: сума / ліміт кредиту - 300 000 грн., строк користування - 60 місяців, процентна ставка відсотків річних - 35 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 41,19 %. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором позикодавець або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку що даний договір за своєю правовою природою є договором кредиту. Позикодавець надав позичальнику кошти кредитні кошти у сумі 300 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку відповідача та меморіальним ордером №6389974 від 03.02.2020. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За змістом п. 6.2. Договору місячний платіж складає 10 737,00 грн. та сплачується кожного останнього числа відповідного місяця. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту в передбачені строки не виконав, а відтак, заборгованість із кредиту (тіло кредиту) відповідача перед позивачем становить 225 566,89грн. Відповідно до п. 3.3.2. Договору, банк вправі припинити кредитування позичальника у випадку прострочення сплати процентів та / або повернення частини кредиту щонайменше на один календарний місяць. Банк у випадках передбачених п. 3.3. Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою щодо строкового стягнення заборгованості №3241/2024 від 11.06.2024, проте лист повернувся до позивача (докази направлення містяться в матеріалах справи). Таким чином, відповідно до умов Договору строк повернення кредиту є таким, що настав. Згідно з наданим позикодавцем розрахунком, за вказаним кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 333 142,23 грн. та складається з наступного: 225 566,89 грн. - тіло кредиту; 107 575,34 грн. - заборгованість за процентами. Визначаючи розмір заборгованості боржника, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений кредитором розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду (подібний висновок щодо обов`язку суду під час перевірки розрахунку заявлених позовних вимог викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі N 917/1739/17). Враховуючи вищезазначене, а також те що станом на дату ухвалення рішення обов`язок по поверненню кредитних коштів у заявленому розмірі настав, заборгованість позичальника по тілу кредиту в розмірі 225 566,89грн та заборгованість по процентам 107 575,34 грн перед позикодавцем належним чином доведена, документально підтверджена та клієнтом не спростована, а тому, вимоги позивача в частині стягнення коштів з відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Outcome: approved