Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

У грудні 2024 року до суду надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував таким. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та є співмешканкою гр. [PERSON] . Останні офіційно непрацевлаштовані, працюють по найму, живуть у борг, власного житла не мають, зі слів сусідів заночовують там, де працюють, з ними постійно знаходиться дитина, зловживають спиртними напоями. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, агресивний, схильний до насилля. Іноді [PERSON] залишає дитину на піклування бабусі [PERSON] , яка проживає у будинку свого співмешканця [PERSON] в с. Новоселиця Білгород-Дністровського району Одеської області. Вони також ніде не працюють та зловживають спиртними напоями. У стані алкогольного сп`яніння бабуся виганяє дитину з дому до батьків, мотивуючи, що матір повинна про нього піклуватися, через що хлопчик приходить додому до своєї бабусі [PERSON] у с. Трапівка Білгород-Дністровського району Одеської області. Сім`я [PERSON] іноді залишається на проживання у гр. [PERSON] , але не надовго. В п`яних сварках та бійках останній виганяє їх з дому. Служба у справах дітей Лиманської сільської ради неодноразово виїздила до с. Новоселиця, з метою пошуку та зустрічі з матір`ю дитини [PERSON] . У ході бесіди з останньою встановлено, що сім`я проживає тимчасово у гр. [PERSON] , для дитини виділено окрему кімнату, в якій стоїть диван з подушкою та ковдрою, без постільної білизни. Шафа для одягу відсутня, як і сам одяг. Робоче місце у ходовому коридорі з цементною підлогою. Біля робочого місця стоїть поламаний стілець. У будинку пічне опалення, але пічка поламана і дим надходить у будинок. У кімнаті холодно, паливо відсутнє. Запаси продуктів харчування відсутні. З матір`ю було проведено профілактичну бесіду щодо першочергової необхідності забезпечення потреб дитини, припинення вживання алкогольних напоїв, необхідності працевлаштуватися та пошуку окремого постійного житла. Однак подальші обстеження умов проживання сім`ї показали, що сім`я не бажає змінювати щось у своєму житті та у пошуку окремого постійного житла. Після співбесіди з дитиною, односельцями, сусідами, вчителями встановлено, що про дитину ніхто не піклується і вона нікому не потрібна. Хлопчик самостійно встає до школи, збирає собі портфель, голодним йде до школи. Після уроків, без допомоги матері, в міру своїх можливостей, виконує домашнє завдання. Сам пере собі речі, доглядає за взуттям. Може приготувати собі їжу. У вихідні дні тяжко працює разом із матір`ю та вітчимом (вантажить порубані дрова), щоб заробити кошти на свої потреби. Майже щодня стає свідком п`яних сварок та бійок дорослих членів сім`ї та сам фізично і морально потерпає від вітчима з мовчазної згоди матері, який виганяє його з дому та відбирає зароблені хлопчиком кошти. За виїзду 10 грудня 2024 року Служби у справах дітей Лиманської сільської ради, КУ «Центр надання соціальних послуг», старости села та інспектора ЮВ ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області встановлено, що батьківські обов`язки щодо дитини не виконуються, батьки зловживають алкогольними напоями, не створюють належних умов для проживання та розвитку дитини, яка постійно потерпає від психологічного та фізичного насилля. 11 грудня 2024 року Органом опіки та піклування прийнято рішення про негайне відібрання дитини від матері у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини та влаштовано до дитячого відділення КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» Татарбунарської міської ради. Враховуючи викладене, позивач просить відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав та стягнути з неї аліменти на його утримання на користь опікуна, піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів або державного закладу, де буде утримуватися дитина, у розмірі 1/4 заробітку (доходу) матері, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування Лиманської сільської ради Одеської заявлені позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Зазначила, що з часу подання позову до суду і на день розгляду справи нічого не змінилося. Матір не навідувала сина, з Органом опіки та піклування не контактувала. Відповідачка позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що хоче забрати сина додому. Натепер працює неофіційно, проживає із співмешканцем [PERSON] , який зараз не п`є, працює на молокозаводі. Дійсно не відвідували дитину, умови проживання не створено. Батько дитини служить у ЗСУ. Надала суду довідки про перебування на обліку як безробітної у Татарбунарському відділі Білгород-Дністровської філії Одеського обласного центру зайнятості та з Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району про те, що працює за наймом. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.\~\~\~\~ Згідно з ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~\~\~\~ \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150,\~\~ч.2 ст. 157\~\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~ \~ \~ \~ \~В силу ч.1 ст.170 та ч.1 ст.164 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, якщо вони (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводиться з нею, не забрали її з пологового будинку або інших передбачених законом підстав. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини\~\~від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.\~\~\~\~\~\~ У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Потрібно з`ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява № 39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 50).\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що відповідачка у справі [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Надежда Саратського району Одеської області, є матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 240 від 13 червня 2015 року, відомості про батьків: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 4). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: син [PERSON] , [INFO] ; співмешканець [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копія Витягу з Реєстру територіальної громади від 13 вересня 2024 року та довідка Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 02 серпня 2024 року вих. № 417 (а.с. 7, 8). За місцем проживання, згідно з характеристикою, наданою старостою Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області С.Чебаном, 02 серпня 2024 року вих. №413, [PERSON] характеризується негативно, як така, що зловживає спиртними напоями, власного житла не має, часто змінює місце проживання. Виховує малолітнього сина, дитина часто залишається на бабусю. Неодноразово надходили скарги в усній формі скарги на її поведінку від односельчан та сусідів до сільської ради (а.с.9). Згідно з характеристикою, наданою ПОГ ВП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції В.Арослановим 20 грудня 2024 року, [PERSON] характеризується негативно, як така, що часто вживає алкогольні напої разом із співмешканцем [PERSON] , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності; не має постійної роботи, з сусідами не підтримує дружніх відносин, неодноразово від односельчан надходили скарги на її поведінку (а.с. 24). Згідно з\~характеристикою,\~наданою 18\~грудня 2024\~року Трапівським\~ліцеєм Лиманської\~сільської ради,\~дитина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~навчається у\~ліцею з\~першого класу.\~Має навчальні\~досягнення на\~середньому рівні.\~Має сконцентровану\~зорову та\~слухову пам`ять.\~Виявляє логічне\~та образне\~мислення.\~На уроках\~активний,\~роботи виконує\~охайно,\~має розсіяну\~увагу.\~Хлопчик добрий,\~веселий,\~дружелюбний.\~До виконання\~громадських доручень\~ставиться сумлінно,\~реагує на\~похвалу вчителя.\~Підтримує дружні\~стосунки з\~однокласниками.\~Часто може\~прийти до\~школи неохайно\~одягнений,\~з брудними\~руками та\~обличчям.\~Мати цікавиться\~успіхами дитини,\~але не\~завжди приділяє\~уваги навчанню\~та вихованню\~дитини.\~Батько [PERSON] \~у вихованні\~дитини участі\~не бере,\~з класником\~керівником на\~зв`язок не\~виходив,\~на батьківські\~збори не\~з`являвся (а.с. 10). Відповідно до актів обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , проведених комісією 12 травня 2024 року, 30 травня 2024 року умови проживання задовільні, облаштовані побутовими зручностями; відсутні електропостачання, спальне місце для дитини, хлопчик спить на підлозі на матраці без постільної білизни. Наявне робоче місце для дитини, але з нестійким стільцем. Бабуся не працює, її співмешканець заробляє забоєм тварин. У сім`ї бабусі проживає онук, якого на вихідних забирає матір до себе. Зі слів бабусі [PERSON] її донька та співмешканець доньки проживають у [PERSON] , де і працюють. Власного житла не мають. [PERSON] перебуває у неї, бо донька зайнята. Остання не може проживати у її сім`ї, оскільки її співмешканець забороняє. Зі слів дитини, він спить на матраці на землі, бабусі у стані алкогольного сп`яніння виганяє його з дому до батьків. Члени сім`ї часто сваряться, вживають алкогольні напої (а.с. 12-13). Згідно з актом обстеження умов проживання, проведеним 15 липня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , сім`я [PERSON] проживає тимчасово у співмешканця матері. У дитини є окрема кімната. На момент обстеження усі дорослі члени сім`ї перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Дитина постійно перебуває з матір`ю відповідача, коли вона та її співмешканець на роботі. Останні працюють за наймом, мають намір вийняти житло. Під час бесіди [PERSON] поводив себе агресивно (а.с. 14). Відповідно до акту обстеження умов проживання, проведеним 02 серпня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , сім`я [PERSON] проживає у будинку співмешканця матері [PERSON] . [PERSON] разом із співмешканцем працюють за наймом у [PERSON] , де і проживають. Зі слів бабусі дитини проживає у цей час разом із нею, у нього є окрема кімната, робочий стіл. Зі слів хлопчика, коли бабуся вживає алкогольні напої, може виганяти його з будинку до батьків, які в цей час перебувають невідомо де. Також хлопчик повідомив, що батьки працюють на дровах та беруть його з собою, де він працює з ними цілий день та отримує у кінці робочого дня 100 грн. Після роботи батьки завжди купують спиртне. Сплять вони усі разом на одному ліжку. На момент обстеження матері [PERSON] не було вдома. Зі слів [PERSON] остання перебувала на роботі, а хлопчик вже три дні в неї (а.с. 15). 02 жовтня 2024 року та 06 листопада 2024 року комісією також проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом перевірки сім`я зловживає алкогольними напоями, працюють по найму, живуть у борг. Матір постійно намагається брехати щодо забезпечення потреб дитини (а.с. 16-17). Згідно з копією акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , проведеного комісією 10 грудня 2024 року, з метою захисту дитини, встановлено, що сім`я проживає у будинку співмешканця бабусі, проти його згоди, на ґрунті чого виникають постійні сварки та конфлікти. Разом вживають алкогольні напої та починають битися, що закінчується тілесними травмами. Житловий будинок складається з п`яти кімнат. У будинку наявні електроенергія, газопостання, продукти харчування наявні у мінімальному обсязі; у будинку холодно. Дитина самостійно пере собі речі, йде до школи, заробляє на проживання, бо батьки не працюють, вітчим відбирає кошти, б`є його, залякує. Дитина навчена самостійно приготувати собі їжу. Стосунки у сім`ї не дружелюбні. Співмешканець матері дитини [PERSON] схильний до насильства. Працюють час від часу, а кошти від заробленого пропивають. Не піклуються про дитину, яка живе у бабусі, бо сім`я не має власного житла та не бажає його винаймати. Матір дитини зловживає алкогольними напоями, постійної роботи не має, потерпає від насилля і покриває насилля над дитиною з боку співмешканця (а.с. 11). Відповідно до інформації, наданої начальником ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, Е.Коломійцем 06 грудня 2024 року вих. № 63.2/9802, 15 листопада 2024 року за повідомленням [PERSON] про вчинення неправомірних дій співмешканцем [PERSON] , було здійснено виїзд на місце події, у ході якого встановлено, що заявник перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Свідком вчинення [PERSON] насильства щодо матері [PERSON] був малолітній син [PERSON] , [INFO] . У ході бесіди з дитиною встановлено, що матір [PERSON] пиячить, систематично разіом із співмешканцем у п`яному вигляді вчиняють сварки та бійки у присутності дитини. Догляд за хлопчиком здійснює його бабуся (а.с. 25). Відповідно до п.п. 5,9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, комісією 10 грудня 2024 року проведено оцінку рівня безпеки дитини: [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини було встановлено, що перебування хлопчика разом із матір`ю загрожує його життю та здоров`ю, рівень небезпеки дитини визначено як «дуже небезпечно». За коментарем спеціаліста дитина занедбана, залякана, не забезпечена необхідними речами за віком, перебуває у постійному психологічному та фізичному насиллі (а.с. 19-23). 11 грудня 2024 року головою Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області В.Резніченком прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та забезпечення тимчасового влаштування дитини до дитячого відділення КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» Татарбунарської міської ради (а.с. 18). Згідно з висновком, Орган опіки та піклування Лиманської сільської ради з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітньої дитини важає за доцільне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с. 37-39). Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем було надано суду достатньо доказів того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту його прав та інтересів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що докази, зібрані в ході розгляду справи, дають підставу для висновку про доцільність відібрання у відповідачки дитини без позбавлення батьківських прав, оскільки було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дійсно станом на день відібрання дитини існували умови, загрозливі для його життя і здоров`я та були підстави для негайного його відібрання від матері. Суд вважає, що відібрання дитини від матері з переданням його Органу опіки для подальшого його влаштування в дитячий заклад повністю відповідає інтересам хлопчика. Надання відповідачкою суду довідок про перебування на обліку як безробітної у Татарбунарському відділі Білгород-Дністровської філії Одеського обласного центру зайнятості з 02 червня 2025 року та з Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району про працювання за наймом не свідчить про належне виконання нею батьківських обов`язків, адже умови для виховання та проживання, навчання дитини останньою за період з часу подання до суду позову і на час розгляду справи не створені, остання за цей час не вживала заходів до спілкування з дитиною, не навідувала сина жодного разу. Суд погоджується з тим, що на теперішній час є підстави для відібрання дитини від відповідачки, оскільки дійсно існує загроза для здоров`я дитини та його життя. На підставі наведеного, позовні вимоги позивача про відібрання у відповідачки малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. При цьому суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дитини. Частиною 4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У відповідності до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Оскільки малолітня дитина відповідача не отримує від неї грошової та іншої допомоги, дитина влаштована до КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» Татарбунарської міської ради, аліменти підлягають примусовому стягненню. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Під час вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення аліментів та ухвалює про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) матері,\~\~але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дитиною. У силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України із відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу немайнового характеру про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав у розмірі 1 211,20 грн та за вимогу майнового характеру у розмірі 1 211,20 грн, загалом у розмірі 2 422,40 грн, від сплати яких був звільнений позивач при подачі позовної заяви.

Outcome: approved