Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, заінтересована особа Третій ВДРАЦС у м. Харкові Східного МУ МЮ, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , який помер [INFO] на території смт. Мєдвенка Мєдвенському районі Курської області рф. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона є донькою [PERSON] , громадянина України, який помер [INFO] природною смертю на території російської федерації в Курській області, Мєдвенського району, смт. Мєдвенка, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане відділом ДРАЦ Адміністрації Пристенського району Курської області від 01.02.2023 року. Оскільки дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та протоколу до Конвенції від 22.01.1993 р. зупинено 27.12.2022 року, свідоцтво про смерть, видане в рф, не має сили офіційного документу на території України та не може бути прийняте ДРАЦ для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Встановлення факту смерті необхідно заявнику для реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть державного зразку та зняття померлого з реєстрації місця проживання. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.04.2025 року заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 30.04.2025 року відкрито провадження по справі. Заявник [PERSON] в судовому засіданні 29.05.2025 року вимоги заяви підтримала, просить її задовольнити, зазначає, що в зв`язку з зупиненням з 27.12.2022 року дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та протоколу до Конвенції від 22.01.1993 р., у неї виникають складнощі в легалізації свідоцтва про смерть батька, виданого в рф. Представник Третього ВДРАЦС у місті Харкові Східного МУ МЮ в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.10.1991 року встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.05.2018 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 20.03.2010 року зареєстрували шлюб, та [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.01.2021 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 22.01.2021 року зареєстрували шлюб, та [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії витягу з реєстру територіальної громади від 28.04.2025 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також за вказаною адресою зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 28.04.2025 року. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.02.2023 року відділом ДРАЦ Адміністрації Пристенського району Курської області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у смт. Мєдвенка Мєдвенського району Курської області рф. З копії листа Департаменту реєстрації ВК ХМР № 1102/0/50-25 від 07.04.2025 року встановлено, що позивач зверталась до департаменту з заявою про зняття з реєстрації місця проживання її батька [PERSON] . За результатами розгляд заяви [PERSON] департамент зазначив, що підстави для зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] на підставі наданого свідоцтва про смерть відсутні. У частинах третій - четвертій статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Із матеріалів справи встановлено, що факт смерті батька заявниці [PERSON] на території смт. Мєдвенка Мєдвенського району Курської області російської федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави. Відділом ДРАЦ Адміністрації Пристенського району Курської області складено актовий запис про смерть [PERSON] № 170239460002200030002 від 01 лютого 2023 року та видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] , оригінал якого є у заявника. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видане на підставі законодавства іноземної держави, на території якої помер батько заявниці, підстав для встановлення факту смерті у судовому порядку на території України немає, існування перешкод у легалізації свідоцтва про смерть не є визначеною п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України підставою для встанолвення судом факту смерті. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 24.12.2024 року по справі № 387/228/24. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про встановлення факту смерті задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed