Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Позовна заява Позивач [PERSON] звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 60 000 грн та 2 000 доларів США та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн, які заподіяні внаслідок вчинення злочину - шахрайства. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Ухвалою Котовського міськрайонного суду від 10.06.2024 року задоволено клопотання про звільнення обвинуваченої [PERSON] за ч. 1 ст. 190. ч. 2 ст. 190 КК України від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12018160180000220 від 13.02.2018 року, на підставі п.2, п.3 ч.1 ст. 49 КК України. [PERSON] 05.11.2016 року, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, використовуючи дужні стосунки з [PERSON] , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти [PERSON] , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні [PERSON] , що розташоване за адресою [ADDRESS] , позичила у останньої грошові кошти в сумі 500 доларів США, що належали [PERSON] . Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] 25.11.2016 використовуючи дружні стосунки з [PERSON] ,, діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти [PERSON] , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні [PERSON] , що розташоване за адресою [ADDRESS] , позичила у останньої грошові кошти в сумі 6000 грн, що належали [PERSON] . Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] . 15.12.2016 використовуючи дружні стосунки з [PERSON] , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти [PERSON] , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні [PERSON] , що розташоване за адресою [ADDRESS] , позичила у останньої грошові кошти в сумі 13 000 грн, що належали [PERSON] . Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] 15.01.2017 використовуючи дружні стосунки з [PERSON] ,, діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти [PERSON] , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні [PERSON] , що розташоване за адресою [ADDRESS] , позичила у останньої грошові кошти в сумі 16 000 грн, що належали [PERSON] . Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] . 17.02.2017 використовуючи дружні стосунки з [PERSON] , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти [PERSON] , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні [PERSON] , що розташоване за адресою [ADDRESS] , позичила у останньої грошові кошти в сумі 15 000 грн, що належали [PERSON] . Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] . 12.03.2017 використовуючи дружні стосунки з [PERSON] , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти [PERSON] , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні [PERSON] , що розташоване за адресою [ADDRESS] , позичила у останньої грошові кошти в сумі 500 доларів США, що належали [PERSON] . Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] . 07.04.2017 використовуючи дружні стосунки з [PERSON] , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти [PERSON] , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні [PERSON] , що розташоване за адресою [ADDRESS] , позичила у останньої грошові кошти в сумі 500 доларів США, які у еквіваленті станом на 07.04.2017, що належали [PERSON] . Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] в середині квітня 2017 використовуючи дружні стосунки з [PERSON] , дію и з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти [PERSON] ,, достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні [PERSON] , що розташоване за адресою [ADDRESS] , позичила у останньої грошові кошти в сумі 10 000 грн та 500 доларів США, що належали [PERSON] . Своїми діями [PERSON] заподіяла позивачу матеріальну шкоду в розмірі 60 000 грн та 2 000 доларів США. Також зазначає, що відповідач своїми діями заподіяла позивачу моральну шкоду, яка виразилася в тому, що в результаті шахрайства, стан її здоров`я погіршився, часто прокидається вночі, змушена проходити медичні обстеження та курси лікування, що підтверджується випискою із медичної карти позивача, в результаті порушений звичний спосіб життя та спілкування з рідними та друзями, так як додаткові витрати негативно позначаються на сімейному бюджеті, також погіршилися стосунки в сім`ї. Посилається на те, що добровільно відшкодувати матеріальні та моральні збитки відповідач відмовляється. Позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Із посиланням на ч. 1 ст.22, ч. 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду. Відзив на позов Відповідач [PERSON] відповідно до відзиву на позов позовні вимоги не визнала повністю, просила суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. [PERSON] зазначає, що вимога позивача про відшкодування шкоди заподіяної злочином порушує принцип презумпції невинуватості, який визначено ст. 62 Конституції України, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Зазначає, що дійсно Котовським міськрайонним судом розглядалося кримінальне провадження № 12018160180000220 від 13.02.2019 про її обвинувачення за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідач [PERSON] посилається на те, що відповідно до обвинувального акту її було обвинувачено у тому, що у 2016-2017 роках зловживаючи довірою позивача, неодноразово позичала у позивача грошові кошти, не маючи наміру їх повертати. Зазначає, що дане твердження не підтверджене жодними доказами. Посилається на те, що впродовж розгляду кримінального провадження [PERSON] своєї вини не визнавала, станом на час подачі позовної заяви своєї вини не визнає. Зазначає, що закриття кримінального провадження не свідчить про винуватість відповідача. Відповідач [PERSON] зазначає, що надаючи свою згоду на закриття кримінального провадження продовжувала наполягати на своїй невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Зазначає, що твердження позивача про нанесену їй матеріальної шкоди на суму 60 000 тисяч гривень та 2 000 доларів США, взагалі не відповідають змісту самої позовної заяви. Посилається також на те, що відповідно до змісту позовної заяви відповідач позичила у позивача грошові кошти, які належали особисто їй, лише три рази: ??05.11.2016 - 500 доларів США, ?25.11.2016 - 6 000 гривень, у середині квітня 10 000 гривень та 500 доларів США. Відтак, відповідно до змісту позовної заяви відповідач позичив у позивача лише 1 000 доларів США та 16000 гривень. Усі інші суми, відповідно до змісту позовної заяви, належали іншим особам. Позика від 15.12.2016 - 13 000 гривень, які належали [PERSON] , 15.01.2017 - 16 000 гривень, які належали [PERSON] , 17.02.2016 - 15 000 гривень, які належали [PERSON] , 15.03.2017 - 500 доларів США, які належали [PERSON] , 07.04.2017 - 500 доларів США, які належали [PERSON] 3азначає, що позивач не вправі вимагати відшкодування матеріальної шкоди за позичені грошові кошти, які належали іншим особам. Посилається на те, що впродовж допиту свідків у кримінальному провадженні під час судового розгляду допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , яким відповідно до обвинувального акту належали грошові кошти, надали показання, що вони жодного разу особисто не бачили факту передачі грошових коштів від позивача до відповідача. Зазначає, що відсутні свідки, які бачили передачу позивачем грошових коштів відповідачу. Зазначає, що відповідно до показань свідків [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у них позичала позивач [PERSON] , а не відповідач [PERSON] . Зазначила, що у той час [PERSON] проводила ремонт у купленому нею домогосподарстві, замовляла металопластикові вікна, двері у м. Подільськ Одеської області, а інші будівельні матеріали закупала у м. Балта Одеської області, в магазині «Будмайстер». Зазначає, що жодних розписок про позику грошей у позивача відповідачем не складались. Вказує, що у відповідача немає жодних доводів, які б пояснювали причину продовження надання позивачем коштів у борг відповідачу за наявності обставини не повернення боргу за попередніми позиками. Зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відсутність такої розписки у позивача на переконання відповідача є доказом того, що грошові кошти [PERSON] у позику [PERSON] не передавались. Зазначає, що 15.12.2016, 15.01.2017, 07.04.2017, 15.04.2017 та 16.04.2017 не заходила до будинковолодіння позивача, відтак не могла у ці дні позичати кошти. Відповідь на відзив Позивач у відповіді на відзив зазначив, що кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, зазначена обставина не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства. Зазначає, що доводи відповідача, що позивач вимагає відшкодування матеріальної шкоди за позичені грошові кошти, які належали іншим особам, не відповідають обставинам справи, оскільки в ході досудового слідства та судового розгляду позивач постійно стверджувала, що позичала кошти відповідачу в розмірах, про які просила відповідач [PERSON] , а коли власних коштів у позивача [PERSON] не було, [PERSON] позичала для таких цілей кошти у своїх знайомих. Посилається на те, що доводи про відсутність свідків, які бачили факт передачі коштів позивачу, не доведені. Такі свідки не допитані у судовому засіданні впродовж розгляду кримінального провадження, оскільки було заявлено клопотання про закриття справи, яке було задоволене судом, до стадії допиту зазначених свідків розгляд не дійшов. Позивач стверджує, що доводи відповідача, про те, що 05.11.2016, 25.11.2016, 15.12.2016, 15.01.2017, 17.02.2017, 15.03.2017, 07.04.2017 [PERSON] не перебувала у [PERSON] нічим не підтверджуються, а в ході досудового розслідування [PERSON] ніяких клопотань щодо виклику свідків, які б підтвердили її покази та спростували обвинувачення не заявляла, не надавала ніяких доказів щодо невинуватості по даному обвинуваченню. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.08.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 07.09.2024 відповідачем подано відзив на позов. 16.09.2024 позивачем надано письмову заяву про виклик свідків у судове засідання. 16.09.2024 позивачем суду надано відповідь на відзив. 29.09.2024 відповідачем подано зустрічний позов про стягнення моральної шкоди з позивача в сумі 100 000 грн. 23.09.2024 позивачем заявлено клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження № 12018160180000220. 25.09.2024 позивачем заявлено клопотання про виклик свідків. 10.10.2024 ухвалою суду відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] 10.10.2024 судоми постановлено ухвалу про витребування доказів - матеріалів кримінального провадження № 12018160180000220. 11.10.2024 відповідачем до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору від 11.10.2024, виписки з карти амбулаторного хворого - відповідача [PERSON] , договір купівлі-продажу квартири від 15.02.2016 (продавець [PERSON] та покупець [PERSON] ). 25.10.2024 до суду позивачем надано клопотання про долучення доказу - розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] 1 500 та 2 000 доларів США 20.05.2016 та 16.09.2016. 31.10.2024 ухвалою суду продовжено підготовче провадження на 30 днів. 12.11.2024 надійшло клопотання представника позивача, адвоката Івасишина В.П., про розгляд справи за відсутності представника позивача, закриття підготовчого провадження у справі, призначення справи до розгляду по суті. 12.11.2024 судом постановлено ухвалу якою задоволено клопотання позивача про виклик свідків, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті. 13.01.2025 надійшло клопотання представника позивача, адвоката Івасишина В.П. про проведення судового засідання 13.01.2025 за відсутності представника позивача. 25.04.2025 року набрав чинності Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Котовський міськрайонний суд Одеської області перейменовано на Подільський міськрайонний суд Одеської області. Судові засідання щодо розгляду справи по суті із оголошенням перерв відбулись 13.01.2025, 11.02.2025, 12.03.2025, 05.06.2025. У судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання позивача щодо допиту як свідка [PERSON] , у зв`язку із відсутністю на стадії підготовчого судового засідання клопотання позивача про допит цього свідка, та відсутності процесуального рішення суду про його виклик у судове засідання. 11.02.2025 ухвалено рішення про повторний допит свідка [PERSON] у судовому засіданні 11.02.2025. У судовому засіданні 05.06.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошено про дату проголошення судового рішення - 13.06.2025. 13.06.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі, повне судове рішення складено 23.06.2025. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Докази надані стороною позивача Відповідно до ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2024, справа № 505/1772/19, провадження № 1-кп/505/89/2024, задоволено клопотання захисника Кузьонного Олега Івановича про звільнення обвинуваченої [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12018160180000220 від 13.02.2018. Відповідача у цій справі [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12018160180000220 від 13.02.2018 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов, заявлений потерпілою [PERSON] про стягнення з [PERSON] 60 000 грн. та 2 000 доларів США у якості відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду. Допитані у судовому засіданні свідки сторони позивача Свідок [PERSON] у судовому засіданні 13.01.2025 надала показання відповідно до яких, вона позичила позивачу у справі [PERSON] гроші в сумі 10 000 грн та 500 доларів США, які [PERSON] зразу ж передала [PERSON] . Перед тим як [PERSON] позичила гроші [PERSON] , позивач [PERSON] зателефонувала до [PERSON] й повідомила, що їй необхідні гроші для того, щоб позичити гроші [PERSON] . Кошти передавались у післяобідній час у квітні 2017 році на території подвір`я домогосподарства [PERSON] у м. Подільськ, [PERSON] гроші передавала у руки [PERSON] , у цей момент [PERSON] перебувала на відстані 4 метри від [PERSON] . [PERSON] зазначила, що кошти позичені [PERSON] позивач їй повернула впродовж двох тижнів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 13.01.2025 надала показання, що [PERSON] її вилікувала, та є порядною людиною. Попередньо позивач зателефонувала до неї та попросила позичити 16 000 грн, привезти їй гроші за місцем проживання позивача. Зазначені події мали місце у січні 2017 року. Коли свідок [PERSON] приїхала до позивача [PERSON] до її будинку, то побачила на кухні двох осіб - позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Під час телефонної розмови [PERSON] повідомила, що гроші необхідні для сестри, [PERSON] , зважаючи на те, що у момент позички грошей відповідач та позивач разом сиділи на кухні, зробила висновок, що [PERSON] називала сестрою свою подружку [PERSON] . Гроші свідок [PERSON] давала у руки [PERSON] . Позичені свідком [PERSON] кошти [PERSON] не повернуто. Повторно допитаний свідок [PERSON] у судовому засіданні 11.02.2025 додатково зазначила, що [PERSON] у квітні місця того самого року отримала телефонний дзвінок від [PERSON] , сказала, що для сестри потрібні 500 доларів, які потрібно привезти до будинку [PERSON] . Свідок [PERSON] приїхала до домогосподарства, посиділа вдома у [PERSON] , посиділа вдома хвилин 10, гроші в руки віддала [PERSON] . У цей час вдома у [PERSON] також перебувала [PERSON] . Позивач [PERSON] постійно називала [PERSON] своєю сестрою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 11.02.2025 надала показання, що до неї зателефонувала [PERSON] у квітні 2017 року десь о 19 годині зателефонувала та попросили прийти із нею до [PERSON] , оскільки [PERSON] буде позичати гроші [PERSON] , а свідок [PERSON] мала бути як свідок щодо обставини позики гроші. Свідок [PERSON] разом із [PERSON] прийшли до подвір`я, належне [PERSON] . [PERSON] біля хвіртки та воріт передала гроші [PERSON] . [PERSON] поруч із воротами взяла гроші, сказала, що біжить ті гроші давати іншій жінці. У цей час в глибині подвір`я стояла інша жінка, яку свідок [PERSON] не знала. Свідок [PERSON] зазначила, що не бачила як [PERSON] передавала гроші іншій жінці, яка перебувала в глибині двору. Свідок [PERSON] , у судовому засіданні 11.02.2025 надала показання відповідно до яких, [PERSON] та [PERSON] свого часу були гарними подругами. Із [PERSON] свідок [PERSON] були гарними подругами, вчились разом. Також зазначила, про наявність наступних обставин. До неї зателефонувала [PERSON] та запитала, чи може [PERSON] позичити їй гроші. [PERSON] взяла гроші у своїх дітей у сумі під 10 відсотків та позичила їх [PERSON] , про що [PERSON] надала розписку. Гроші [PERSON] віддала протягом року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 13.01.2025 надала показання відповідно до яких, зазначила [PERSON] її вилікувала, та є порядною людиною. Попередньо позивач зателефонувала до неї та попросила позичити 16 000 грн, які необхідно дуло привезти їй за місцем проживання позивача. Зазначені події мали місце у січні 2017 року. Коли свідок [PERSON] приїхала до позивача [PERSON] до її будинку, то побачила на кухні двох осіб - позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Під час телефонної розмови [PERSON] повідомила, що гроші необхідні для сестри, [PERSON] , зважаючи на те, що у момент позичання грошей відповідач та позивач разом сиділи на кухні, зробила висновок, що [PERSON] називала сестрою свою подружку [PERSON] . Гроші свідок [PERSON] давала у руки [PERSON] . Позичені свідком [PERSON] кошти [PERSON] , не повернуто. Досліджені у судовому засіданні докази сторони позивача витребувані судом У судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження №12018160180000220 від 13.02.2018 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, яке ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області 10.06.2024 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. - протокол допиту свідка у кримінальному провадженні [PERSON] , відповідно до якого він проживає разом із своєю дружиною [PERSON] . У кінці 2016 року у них в гостях перебувала позивач [PERSON] , якій він повідомив, що у нього помер брат та йому потрібно близько 30 000 грн для організації поховання брата. [PERSON] погодилась позичити зазначену суму грошей, та позичила безпосередньо йому зазначену суму коштів. Через деякий час на початку січня 2017 року, у той час коли [PERSON] перебувала в гостях у будинковолодінні, в якому проживають [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] запропонувала та наступний день принесли 500 доларів США, які передала [PERSON] як позику. Гроші необхідні були для організації річниці смерті матері та 40 днів зі смерті брата [PERSON] . В подальшому до червня 2017 року ним було повернуто борг в сумі 500 доларів США та 30 000 грн. Також, у показаннях свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] гроші у [PERSON] не позичала; - протокол допиту свідка у кримінальному провадженні [PERSON] від 12.03.2018, відповідно до якого весною 2016 року [PERSON] познайомилась за [PERSON] , яка приїхала з м. Балти, Подільського району Одеської області до м. Подільськ. Зазначає, що до неї часто приходила [PERSON] . Вказує, що [PERSON] зазначала, що позичала гроші [PERSON] , а саме 10 000 грн та 500 доларів США. В квітні 2017 року разом із [PERSON] прийшла до будинку [PERSON] , [PERSON] біля хвіртки будинку [PERSON] передала гроші [PERSON] в сумі 10 000 грн та 500 доларів США, зазначає, що у цей час [PERSON] стояла в дворі. В подальшому свідок [PERSON] побачила як [PERSON] передала гроші [PERSON] . Потім [PERSON] стало відомо, що [PERSON] не визнає факт отримання коштів; - протокол допиту свідка у кримінальному провадженні [PERSON] від 15.03.2018. Свідок [PERSON] зазначає, що познайомилась із позивачем [PERSON] у 2016 році, із якою надалі виникли дружні відносини. Поруч із [PERSON] проживає [PERSON] . Зазначає, що 05.11.2016 була свідком того, як [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 500 доларів США. Зазначає, що отримавши гроші на території подвір`я [PERSON] , [PERSON] перерахувала гроші та кудись швидко пішла. Також, свідок [PERSON] зазначила, що була свідком того, як [PERSON] передавала 15.12.2016 [PERSON] грошові кошти в сумі 13 000 грн. Також [PERSON] зазначає, що в подальшому [PERSON] не визнавала факту отримання коштів від [PERSON] , відмовлялась повертати отримані кошти; - протокол допиту свідка у кримінальному провадженні [PERSON] від 20.03.2018, яка зазначила, що з весни 2016 року була знайома із [PERSON] . Також, 17.02.2016 її покликала на територію свого подвір`я [PERSON] з тією метою, щоб [PERSON] засвідчила факт передачі [PERSON] грошових коштів в сумі 15 000 грн. Свідок зазначає, що передача коштів від [PERSON] до [PERSON] відбулась у будинку позивача, свідок бачила як відповідач [PERSON] перерахувала гроші та пішла з будинку. Також, 12.03.2017 на прохання [PERSON] свідок була присутня в момент, коли [PERSON] передавала [PERSON] грошові кошти в сумі 500 доларів США. На початку 2018 року свідку стало відомо, що [PERSON] не повертає гроші [PERSON] ; - протокол допиту свідка у кримінальному провадженні [PERSON] від 13.03.2018. Свідок зазначила, що в листопаді 2016 року до неї додому прийшла [PERSON] із [PERSON] , [PERSON] представила [PERSON] як подругу та казала, що вони будуть «сетритися». 15.01.2017 подзвонила [PERSON] та просила позичити 16 000 грн, просила приїхати до неї додому та привезти гроші. [PERSON] погодилась. На момент приїзду до будинковолодіння [PERSON] на території подвір`я знаходилась [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] перебувала поруч із будинком на подвір`ї, [PERSON] казала, що позичає гроші для [PERSON] . Свідок бачила як [PERSON] передала гроші відповідачу [PERSON] в сумі 16 000 грн. Також, 07.04.2017 [PERSON] зателефонувала до свідка, попросила позичити 500 доларів США. Гроші були передані свідком [PERSON] , надалі в телефонній розмові [PERSON] повідомила свідка [PERSON] що позичені 500 доларів США [PERSON] позичила [PERSON] . Також зазначає, що літом 2017 року разом з [PERSON] їздили до [PERSON] розмовляти про повернення грошей. [PERSON] сказала, що гроші брала але для свого чоловіка, якому кошти необхідні були для організації поховання брата, а також проведення обідів на 40 днів після смерті брата та на річницю смерті матері. У лютому 2018 року свідку стало відомо, що [PERSON] не віддає [PERSON] позичені гроші на загальну суму 60 000 грн та 2 000 доларів США; - протокол допиту свідка у кримінальному провадженні [PERSON] від 20.08.2018. Свідок зазначила, що знайома із [PERSON] з 2003 року. Охарактеризувала [PERSON] як аферистку, їй відомо багато фактів, коли [PERSON] не повертала позичені кошти. Хотіла застерегти [PERSON] від надання грошей у позику [PERSON] , але на момент коли свідок [PERSON] розповіла про [PERSON] , позивач вже позичила гроші [PERSON] ; - протокол допиту свідка у кримінальному провадженні [PERSON] від 06.09.2018, відповідно до якого свідок у квітні 2016 року, знаходячись на ринку побачила [PERSON] та [PERSON] . Знала що [PERSON] використає [PERSON] в своїх корисних цілях. Дізналась, що [PERSON] позичила у [PERSON] гроші. Зазначає, що [PERSON] також позичала гроші у її дітей в минулому, та повністю борг не віддала; - протокол допиту свідка у кримінальному провадженні [PERSON] від 12.03.2019. Свідок повідомила, що із відповідачем [PERSON] тривалий час з 2000 до 2007 року працювала разом на ринку у м. Подільськ, зазначила, про те що у минулому [PERSON] позичала гроші у співробітника [PERSON] та тривалий час позичальник не міг повернути гроші від [PERSON] ; - протокол допиту свідка у кримінальному провадженні [PERSON] від 15.08.2025, яка повідомила, що у квітні 2017 року до неї зателефонувала [PERSON] та попросила разом з нею піти до [PERSON] . [PERSON] зазначила, що буде позичати грошові кошти в сумі 10 000 грн та 500 доларів США [PERSON] , яка ці гроші має позичити [PERSON] . Свідок бачила як [PERSON] отримала гроші у зазначених валютах та сумі біля хвіртки свого подвір`я та передала грошові кошти [PERSON] , яка в той час перебувала також на подвір`ї позивача [PERSON] ; - протокол допиту свідка у кримінальному провадженні [PERSON] від 24.01.2019. Свідок зазначила, що 15 років знайома з [PERSON] , підтримує з нею добрі відносини. Влітку 2016 стало відомо що [PERSON] переїхала жити до міста Подільськ. [PERSON] позичала у [PERSON] . 15.12.2016 грошові кошти в сумі 13 000 грн, [PERSON] повідомляла, що гроші має в подальшому позичити [PERSON] . За аналогічних обставин 12.03.2017 свідок [PERSON] позичила гроші [PERSON] в сумі 500 доларів США, та 17.02.2017 15 000 грн. Щоразу [PERSON] , повідомляла, що гроші позичає, щоб їх передати в борг [PERSON] . Проте, чи бачила факт передачі грошей від позивача до відповідача у протоколі допиту не зазначає. В загальному позивач у свідка позичила 28 000 грн та 500 доларів США; Стороною відповідача письмові докази із відзивом на позов не надано. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] є відносини пов`язані із відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення - шахрайства, повернення коштів, отриманих відповідачем як позики. Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (статті 1046, 1047 ЦК України). Відповідно до вимог статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За нормами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Неприйняті судом докази Суд не приймає до уваги докази надані сторонами поза строками, які зазначені у ст. 83 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 2, 3 зазначеної статті позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Позивачем позов до суду подано 22.07.2024, відповідачем із додержанням строків, визначених в ухвалі про відкриття провадження у справі, відзив на позов надано суду 07.09.2024. Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відтак, судом не приймаються докази: надані позивачем 25.10.2024 розписки [PERSON] від 20.05.2016 та 16.09.2016 про отримання від [PERSON] 1 500 та 2 000 доларів США, та надані відповідачем 11.10.2024 квитанцію про сплату судового збору від 11.10.2024, виписку з карти амбулаторного хворого відповідача [PERSON] , договір купівлі-продажу квартири від 15.02.2016 (продавець [PERSON] та покупець [PERSON] ). Відхилені докази, надані позивачем У судовому засіданні за клопотанням представника позивача досліджено протоколи допитів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які містяться у матеріалах кримінального провадження № 12018160180000220 від 13.02.2019, які витребувані судом. Разом з тим, суд вважає, що вказані протоколи допитів не є допустимими доказами зважаючи на таке. Відповідно до положень статей 78, 95, 230 ЦПК України, відомості про факти, які мають значення для справи, повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами. Допит особи як свідка у судовому засіданні є єдиним процесуальним способом отримання усної інформації про відомі їй факти. За відсутності такого допиту, достовірність обставин, про наявність яких стверджується у протоколах допитів свідків, не може бути перевірена судом, а тому такі протоколи допитів свідків у кримінальному провадженні не можуть бути належним джерелом доказів. Відповідно до положень статей 78, 95, 230 ЦПК України, відомості про факти, які мають значення для справи, повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами. Допит особи як свідка у судовому засіданні є єдиним процесуальним способом отримання усної інформації про відомі їй факти. За відсутності такого допиту, достовірність викладених у заявах обставин не може бути перевірена судом, а тому така заява не може бути належним джерелом доказів. Оцінка ухвали суду про закриття кримінального провадження про обвинувачення відповідача Суд також враховує, що ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2024 кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до положень ч. 6 ст. 86 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд зазначає, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, суд не досліджував питання наявності обставин, викладених в обвинувальному висновку сторони обвинувачення. Відтак, ухвала про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав не має преюдиційного значення для розгляду цивільної справи в частині встановлення обставин кримінального правопорушення. Обставини, викладені в обвинувальному акті стороною обвинувачення, не вважаються встановленими і підлягають самостійному дослідженню та оцінці в межах цивільного процесу. Таким чином, суд не пов`язаний змістом обвинувального акту або позицією органів досудового розслідування і зобов`язаний самостійно оцінити наявність або відсутність обставин, що можуть свідчити про заподіяння шкоди позивачу, виходячи виключно з поданих цивільною стороною доказів, відповідно до вимог ст. 76-82 ЦПК України. Оцінка показань свідків, допитаних у судовому засіданні Допитані у судовому засіданні свідки сторони позивача надали показання щодо обставин передачі грошових коштів, однак такі показання не дозволяють суду дійти переконання у доведеності факту заподіяння майнової шкоди саме відповідачем [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначила, що передала особисто [PERSON] грошові кошти у сумі 10 000 грн та 500 доларів США, які, за її словами, були згодом передані [PERSON] . Проте свідок бачила лише факт фізичної присутності [PERSON] на відстані близько 4 метрів під час передачі коштів [PERSON] , без безпосереднього спостереження передачі їх відповідачу. Більше того, свідок підтвердила, що ці кошти були повернуті їй особисто [PERSON] . Свідок [PERSON] у двох судових засіданнях надала показання щодо передачі позивачу 16 000 грн та 500 доларів США. Усі кошти вона передавала особисто [PERSON] , без передачі їх відповідачу. Свідок лише зробила припущення, що кошти передаються для потреб «сестри» - [PERSON] , якою позивач називала [PERSON] . Однак сама [PERSON] не повідомляла свідку про те, що вона отримує ці кошти, і не коментувала їх призначення. Зміст показань свідка ґрунтується виключно на словах позивача, без безпосереднього сприйняття правової природи таких дій з боку відповідача. Свідок [PERSON] підтвердила факт передачі коштів [PERSON] . [PERSON] на подвір`ї останньої. При цьому свідок зазначила, що [PERSON] лише заявила про намір передати кошти іншій жінці, яка перебувала у глибині двору. Сам момент передачі коштів відповідачу [PERSON] не бачила, а особу жінки також не змогла ідентифікувати. Свідок [PERSON] описала окрему ситуацію, в якій вона особисто позичала кошти відповідачу [PERSON] за її особистим зверненням. При цьому свідок отримала від відповідача розписку та у подальшому - повернення суми боргу. Наведене не стосується предмету цього спору та жодним чином не підтверджує наявність правовідносин між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . На підставі наданих у судовому засіданні показань свідків, суд не знаходить достатніх підстав для висновку про те, що відповідач [PERSON] заволоділа грошовими коштами шляхом зловживання довірою позивача [PERSON] . Жоден зі свідків, допитаних у суді, не вказав на будь-які обставини, які б свідчили про обман, введення в оману або зловживання довірчими стосунками з боку [PERSON] . Свідки лише описують фактичні епізоди передачі коштів позивачем [PERSON] . Однак у жодному з допитів не прозвучало підтвердження того, що відповідач давала обіцянку повернути кошти, визнавала їх як позику або будь-яким чином формувала враження про правові підстави для заволодіння ними. Більше того, жоден свідок не почув від самої [PERSON] пояснень, що вона бере кошти у борг, не підтвердив її зобов`язань або наміру повернути передані суми. Згадані обставин є припущеннями самих свідків, зроблені на підставі інформації, наданої позивачем [PERSON] під час розмови із свідками або на підставі самої присутності відповідача під час передачі коштів. У зв`язку з цим, виключно на підставі допитів свідків у судовому засіданні, не вбачається сукупності ознак шахрайства або зловживання довірою, як це передбачено ч. 1, 2 ст. 190 КК України, або як підстава для виникнення деліктної відповідальності у цивільному процесі. Відповідно, суд не може дійти переконання, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини, за якими у відповідача виник би обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду. Суд вважає, що навіть за умова безпосереднього спостереження факту передачі грошових коштів, відсутність пояснень з боку отримувача коштів, відповідача [PERSON] , щодо наміру укладення договору позики, а також відсутність письмових доказів унеможливлює встановлення юридично значущого факту заподіяння відповідачем майнової шкоди позивачу. Відповідно до положень ст. 1046, 1047 ЦК України, договір позики передбачає передачу грошей з метою їх повернення, що має підтверджуватись або письмовою формою, або прямими доказами волі сторін на укладення такого договору. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн задоволенню не підлягають, зважаючи на таке. Відповідно до положень статей 15, 16, 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій іншої особи, за наявності доказів такого порушення, негативних наслідків та причинного зв`язку між ними. При цьому стаття 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у разі доведення вини заподіювача шкоди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Однак у ході судового розгляду позивачем не доведено факту заподіяння їй матеріальної шкоди відповідачем, а також не встановлено факту вчинення останньою протиправних дій. Відповідно, за відсутності доведеності шкоди та причинного зв`язку між діями відповідача і заявленими моральними стражданнями, відсутні передбачені законом підстави для задоволення вимоги про компенсацію моральної шкоди. Таким чином, позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, цивільний позивач звільняється від сплати судового збору у справах про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Витрати, пов`язані з розглядом справи відсутні. Відтак, підстав для прийняття рішення про розподіл судових витрат немає.

Outcome: dismissed