Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

У березні 2025 року Акціонерне товариство "ПУМБ" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем укладено кредитні договори: 28.12.2013 № 26253018973260, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 15100 грн.; 05.03.2021 № 1001831090101, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 80300 грн.; 25.08.2021 № 1001952338701, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 40000 грн. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте, відповідач не сплачує грошові кошти своєчасно, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 10.01.2025 склала: по кредитному договору від 28.12.2013 № 26253018973260 - 20142.33 грн., з яких: 11752.4 грн. заборгованість за кредитом; 8389.93 грн. заборгованість процентами; по кредитному договору від 05.03.2021 № 1001831090101- 56447.23 грн., з яких: 27689.01 грн. заборгованість за кредитом; 9.45 грн. заборгованість процентами; 28748.77 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 25.08.2021 № 1001952338701- 34056.16 грн., з яких: 13964.47 грн. заборгованість за кредитом; 5.71 грн. заборгованість процентами; 20085.98 грн. заборгованість за комісією. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки зазначену заборгованість та судовий збір. Ухвалою суду від 04.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У позові позивач просив здійснювати розгляд справи без участі його представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала факт укладення договорів та отримання кредитних коштів, погодилася з сумою заборгованості в межах заборгованості за кредитом та відсотками, заперечувала проти позовних вимог в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту за договороми від 05.03.2021 № 1001831090101, від 25.08.2021 № 1001952338701. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28.12.2013 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір №26253018973260, за умовами якого позичальнику відкрито картковий рахунок, випущено на її ім`я платіжну картку платіжної системи «Мастеркард» та встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000,00 грн. Пунктом 2.6 визначено процентну ставку за користування офердрафтом у розмірі 0,0001 при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту) та 36% річних при здійсненні інших дебетових операцій. Договір містить особистий підпис [PERSON] та її особисті дані. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №26253018973260, з 28.12.2013 кредитний ліміт неодноразово збільшувався, в тому числі 26.05.2023 до суми 15100,00 грн. (а.с.42 зв.). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10.01.2025 по кредитному договору від 28.12.2013 № 26253018973260 виникла заборгованість у розмірі 20142.33 грн., з яких: 11752.4 грн. заборгованість за кредитом; 8389.93 грн. заборгованість за процентами. Факт укладення та підписання договору, а також користування кредитним коштами відповідачем не заперечувався, позовні вимоги в цій частині визнані. 05.03.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1001831090101, за яким позичальнику видано кредит на споживчі цілі в сумі 80300,00 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків у розмірі 0,001% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 %. Договір складається із заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорту споживчого кредиту. Вказана заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб містить підпис [PERSON] та її особисті дані. Отже, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами, викладеними в публічній пропозиції АТ «ПУМБ», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до платіжної інструкції від 05.03.2025 кошти в сумі 80300,00 грн. перераховані на рахунок [PERSON] (а.с.43), факт отримання коштів відповідачкою визнаний. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на 10.01.2025 сума заборгованості по кредитному договору від 05.03.2021 №1001831090101 склала 56447.23 грн., з яких: 27689.01 грн. заборгованість за кредитом; 9.45 грн. заборгованість за процентами; 28748.77 грн. заборгованість за комісією. Відповідачем сума заборгованості визнана частково, у розмірі 27689.01 грн. за кредитом та 9.45 грн. за процентами. Окрім того, 25.08.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1001952338701, за яким позичальнику видано споживчий кредит в сумі 40000,00 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 %. Договір складається із заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорту споживчого кредиту. Вказана заява про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб містить підпис [PERSON] та її особисті дані. Отже, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами, викладеними в публічній пропозиції АТ «ПУМБ», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до платіжної інструкції від 25.08.2025 кошти в сумі 40000,00 грн. перераховані на рахунок [PERSON] (а.с.43 зв), факт отримання коштів відповідачкою визнаний. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 10.01.2025 сума заборгованості по кредитному договору від 25.08.2021 №1001952338701 склала 13964.47 грн., з яких заборгованість за кредитом; 5.71 грн. заборгованість процентами; 20 085.98 грн. заборгованість за комісією. Відповідачем сума заборгованості визнана частково, у розмірі 13964.47 грн. за кредитом та 5.71 грн. за процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно з виписками з особового рахунку відповідача за період з 28.12.2013 по 01.10.2016 та з 02.10.2016 по 30.05.2025, які відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, є первинним документом, [PERSON] користувалася кредитними коштами, частково здійснювала сплату в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією. Отже, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаними вище договорами в повному обсязі не виконала. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладених договорів у повному обсязі не виконала, кредит та відсотки за користування коштами у встановлений договором строк не сплатила, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками. Щодо стягнення заборгованості за комісією суд вважає необхідним зазначити наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України\~«Про захист\~прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з набуттям чинності Закону України\~«Про споживче\~кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України\~«Про споживче\~кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті1та частини другої статті8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України\~«Про споживче\~кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати (комісії) за обслуговування кредиту передбачена пунктом 6.9 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Розмір такої комісії за кредитними договорами від 05.03.2021 № 1001831090101 та від 25.08.2021 № 1001952338701 складає 2,99% щомісяця. При цьому в даних кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитних договорів, то положення пункту 6.9 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, п.5 кредитного договору від 25.08.2021\~№ 1001952338701,\~п.4\~кредитного договору\~від 05.03.2021\~№ 1001831090101 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Частиною четвертою статті 263\~ЦПК України встановлений обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи, що законом не визначена обов`язковість врахування висновків апеляційних судів, суд не приймає посилання позивача на судову практику апеляційної інстанції у справі №486/203/24 та при розгляді справи керується вимогам закону та правовими позиціями Верховного Суду. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки [PERSON] комісії за обслуговування кредиту за договором від 05.03.2021 №1001831090101 у розмірі 28748.77 грн. та за договором від 25.08.2021 №1001952338701 у розмірі 20085.98 грн., отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial