Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів у сумі 25 568,00 грн. та пеню у сумі 21 349,28 грн. Змінити розмір аліментів, що підлягають сплаті [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] (далі - [PERSON] ), [INFO] , згідно з договором про проживання і виховання дітей та сплату аліментів на дітей від 05.08.2014 року, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 10 000,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Змінити розмір аліментів, що підлягають сплаті [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] (далі - [PERSON] ), [INFO] , згідно з договором про проживання і виховання дітей та сплату аліментів на дітей від 05.08.2014 року, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 10 000,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, на період навчання у вищому навчальному закладі до досягнення 23 років, а також витрати на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 04.09.1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харків. За час шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова. 02.08.2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції міста Харкова. У подальшому, у позивачки та відповідача народилася ще одна донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. 05.08.2014 року сторони у справі уклали договір між батьками про проживання і виховання дітей та сплату аліментів на дітей, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Нескородовою О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3629, згідно з умовами якого аліменти та додаткові витрати на дітей, становить єдину фіксовану грошову суму на обох дітей разом - 1 000,00 грн. Вказана грошова сума підлягає індексації відповідно до закону та з урахуванням того, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного року (п. 4.1 договору). Однак, починаючи з 2024 року виплата аліментів припинилася повністю і за період з 01.01.2024 року по 20.09.2024 року позивач не отримала жодного платежу по аліментах на дітей від відповідача. Згідно з розрахунком заборгованості у відповідача утворилася заборгованість по сплаті аліментів за 2024 рік у розмірі 46 917,28 грн. Позивач вважає, що з відповідача має бути стягнута заборгованість по аліментах з урахуванням неустойки (пені) за весь період прострочення. Крім того, враховуючи, що розмір аліментів визначений за домовленістю позивачки і відповідача у договорі в 2014 року, є неспіврозмірним із витратами, понесення яких потребують діти для повноцінного, гармонійного та всебічного розвитку, просить суд збільшити розмір аліментів на неповнолітню дитину - [PERSON] та повнолітню дитину, яка продовжує навчання, [PERSON] . Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 180, 181, 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач звернулася до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.02.2025 року. 06.02.2025 року представник [PERSON] - [PERSON] подав до суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що відповідач надав позивачці в усній формі інформацію про відчуження об`єкта нерухомості та транспортних засобів. Перевіривши зазначену інформацію у відкритих державних реєстрах та шляхом звернення із адвокатськими запитами до компетентних державних органів, [PERSON] отримано наступні відомості. Право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано 20.08.2024 р. за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жовнір Я.В. Отже, відповідач продав належну йому квартиру та не погасив заборгованість по аліментах на оціночна вартість квартири за даними Єдиної бази даних звітів про оцінку Фонду державного майна України для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, складає 931 112,39 грн. Крім цього, у відповідь на адвокатський запит Головний сервісний центр МВС України надав інформацію про перереєстрацію на нового власника транспортних засобів, що належали відповідачу 05.11.2024 року ТСЦ 6341 здійснив перереєстрацію автомобіля Renault Kangoo, 2011 року. 14.11.2024 року ТСЦ 6845 здійснив перереєстрацію причепа КРД 050100, 2019 року. ТСЦ 6845 надав копію договору комісії № 8777/24/112 від 13.11.2024 року, укладеного між ВП № 19 ТОВ «Р.О.К. «Південь-Експерт» (Комісіонер) та [PERSON] (Комітент), за яким Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату здійснити продаж транспортного засобу моделі КРД 050100 за ціною не нижче 47 727,00 грн. ТСЦ 6341 повідомив, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль Renault Kangoo перереєстровано 05.11.2024 року на нового власника за договором купівлі-продажу. Таким чином, відповідач здійснив продаж належної йому квартири та двох транспортних засобів, не погасивши при цьому заборгованість зі сплати аліментів. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2025 року розгляд справи відкладено на 10.03.2025 року. 06.02.2025 року до суду надійшло заперечення на позовну заяву, у якому відповідач просив частково задовольнити вимогу [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, а саме у сумі - 8 000,00 грн та пеню у сумі 6 510,00 грн, частково задовольнити вимогу [PERSON] про зміну розміру аліментів, що підлягають сплаті щомісячно відповідачем на неповнолітню доньку [PERSON] , а саме у розмірі 1 598,00 грн. Відмовити у задоволенні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] . Зазначає, що від шлюбу з [PERSON] має малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 16.03.2016 року, а також сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Rodny List (Свідоцтво про народження) [NUMBER] від 01.03.2023 року. Також, перекладом цього Rodny List на українську мову на 2 арш. Також, довідкою № 61313/19-536-506 про реєстрацію особи громадянином України. Зазначає, що на теперішній час відповідач вже біля трьох років не проживає в Україні, живе за рахунок матеріальної допомоги від Чеської Республіки; те невелике майно, яке було в Україні, було продане для покриття поточних витрат; квартира [ADDRESS] , була продана 20.08.2024 року. Це підтверджується договором купівлі-продажу від 20.08.2024 року. Рухоме майно, належні відповідачу раніше старі транспортні засоби, які зазначені позивачем в позовній заяві, останньому більше не належать. Вони і раніше нічого не коштували, а під час війни ледве не перетворилися на металобрухт та були продані. Зокрема, автомобіль Renault Kangoo, 2011 року, був відчужений 05.11.2024 року. Це підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС від 05.02.2025 року. Також, причіп КРД 050100 2019 року був відчужений 14.11.2024 року. Це також підтверджується іншим витягом з Єдиного державного реєстру МВС від 05.02.2025 року. Щодо корпоративних прав, зокрема, ТОВ «Магазин «Віконт» ніякої діяльності не веде з 2019 року, по ньому здаються нульові звіти. Вказана фірма була би вже давно ліквідована, коли б було сплачено старий штраф ДПС 25 000,00 грн., які відповідач не має, що підтверджуються Податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2024 рік та квитанцією № 2 від 15.01.2025 року. Також, ТОВ «Агроджет» повністю призупинило свою діяльність із початком війни. Здаються нульові декларації, що підтверджуться Податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2024 рік та квитанцією № 2 від 22.01.2025 року. Діяльність Фізичної-особи підприємця [PERSON] припинена, що підтверджується Випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 22.11.2024 року. Крім того, заявлений розмір позивачем витрат на правову правничу допомогу є неспівмірним з об`ємом наданої правової наданої та складає від 3 000,00 грн до 5 000,00 грн. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2025 року розгляд справи відкладено на 30.04.2025 року. 10.03.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій [PERSON] наголошувала, що попри продаж рухомого і нерухомого майна відповідач не спрямував кошти на погашення заборгованості зі сплати аліментів. Не заслуговують на увагу також доводи відповідача, що три роки він проживає у Чеській Республіці за рахунок матеріальної допомоги, оскільки відповідно до інформації, отриманої із відкритих реєстрів, через Реєстр ліцензій на здійснення підприємницької діяльності (Licensed Trades Portal) Чеської Республіки відповідач станом на 06.03.2025 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Для здійснення господарської діяльності, дозвіл на провадження якої отримав відповідач, він зобов`язаний щорічно підтверджувати наявність фінансових ресурсів розмірі щонайменше 9 000 євро, що не відповідає твердженню відповідач про «відсутність доходу» та проживання виключно за рахунок «матеріально допомоги від Чеської Республіки». Встановлений договором розмір аліментів не відповідає чинній редакції ст. 182 СК України, згідно з якою мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, отже мінімальний розмір аліментів на обох дітей наразі разом становить 3 196,0 грн. 10.03.2025 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у яких [PERSON] наголошував, що позивачем не надано належних доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти в будь-якому іншому розмірі, ніж мінімальний визначений законом на двох малолітніх дітей, а надані стороною позивача докази є неналежними, які містять припущення. 25.04.2025 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача у яких зазначено, що відповідач не надав жодного доказу, які б спростовували факт реєстрації здійснення ним підприємницкої діяльності у Чеській Республіці. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2025 року розгляд справи відкладено на 30.05.2025 року. Позивач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином; представник відповідача подав до суду заяву про часткове визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 04.09.1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харків. За час шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова. 02.08.2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції міста Харкова. У подальшому, у позивачки та відповідача народилася ще одна донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. 05.08.2014 року сторони у справі уклали договір між батьками про проживання і виховання дітей та сплату аліментів на дітей, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Нескородовою О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3629. Умовами договору передбачено наступне: Місцем проживання батьки визначили проживання дітей з матір`ю. На момент підписання цього договору - фактичне місце проживання: [ADDRESS] ; договором сторони бажають встановити розмір, строки та порядок виплати аліментів та будь-яких інших видів грошової участі на утримання дітей до моменту досягнення ними повноліття або, у разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, - до його закінчення (кожної дитини). У зв`язку з тим, що діти, на підставі цього договору постійно проживають разом зі своєю матір`ю - [PERSON] (одержувачем) за зазначеною вище адресою, у відповідності зі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, платник надає одержувачу утримання (аліменти) для дитини у термін, розмірі, формі та порядку, що встановлені цим договором (п. 4.1 договору). Грошова сума, що сплачується платником за домовленістю батьків, включаючи аліменти та додаткові витрати на дітей, становить єдину фіксовану грошову суму на обох дітей разом - 1 000,00 грн. Вказана грошова сума підлягає індексації відповідно до закону та з урахуванням того, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного року (п. 4.1 договору). Виплата грошової суми здійснюється Платником щомісячно, не пізніше 5 (п`ятого) числа поточного місяця за минулий місяць, шляхом перерахування на банківську картку матері № [NUMBER] в АТ «УкрСиббанк» (п. 4.3 договору). Цей договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і діє до моменту досягнення дітьми (кожним з них) повноліття або, у разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, - до його закінчення (п. 5.1 договору). По досягненні дітьми чотирнадцятирічного віку, - місце проживання дітей буде додатково визначено за бажанням самих дітей (п. 5.2 договору). Відповідач після укладення договору сплачував аліменти не систематично та не у строки, що були узгоджені у п. 4.3 договору. Однак, починаючи з 2024 року виплата аліментів припинилася повністю і за період з 01 січня по 20 вересня 2024 року позивач не отримала жодного платежу по аліментах на дітей від відповідача. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.01. по 30.09.2024 року у відповідача утворилася заборгованість по сплаті аліментів за 2024 рік у розмірі 46 917,28 грн, з яких нараховані, але не сплачені аліменти, - 25 568,00 грн, пеня нарахована за період прострочення - 21 349,28 грн. Станом на день подачі позовної заяви [PERSON] 13 років і вона проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 20.09.2023 року № 99465448 та Витягом з реєстру територіальної громади 2024/008196724 від 10.07.2024 pоку. [PERSON] навчається у ТОВ «Новопечерська школа», що підтверджується договором № /H1140/23-25 від 31.01.2023 року, договором про надання послуг від 01.04.2023 року та заявою про приєднання № 1140 від 18.05.2023 року. За період з 31.01. по 31.12.2023 року загальна вартість освітніх послуг, наданих [PERSON] , становить 204 417,00 грн, що підтверджується копію довідки № 1207 від 08.02.2024 року. Також відповідно до платіжної інструкції № a5a3838f-0f6b-4с74-814е-26еа33883855, сформованої АТ «ОТП Банк». [PERSON] було здійснено оплату у розмірі 238 848,00 грн за перший семестр навчання [PERSON] у 2024-2025 році. Додатковою угодою до договору про харчування № H1140/23-25 від 31.01.2023 року передбачено, що вартість послуг харчування, які будуть надані у школі за два семестри, становить суму грошових коштів у гривневому еквіваленті 1 100,00 доларів США. [PERSON] 07.05.2024 року здійснила оплату послуг харчування за перший семестр навчання [PERSON] у 2024-2025 році у розмірі 21 863,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № ee2d9841-0c8e-4f45-a65e-5f5c779b5255, сформованою АТ «ОТП Банк», копія якої додається. Згідно з копій довідок ФОП [PERSON] від 13.09.2024 року за 2023-2024 роки [PERSON] відвідувала додаткові курси англійської мови IWonder, які надаються ФОП [PERSON] . Загальна вартість таких курсів за 2023-2024 роки становить 30 000,00 грн. Також [PERSON] проводить індивідуальні заняття із репетитором [PERSON] . Вартість таких занять у період з 17.06. по 17.07.2024 року склала 47 068,00 грн, що підтверджується довідкою ФОП [PERSON] від 13.09.2024 року. [PERSON] у період з 17.10.2023 року по 22.08.2024 року отримувала психологічні консультативні послуги вартістю 51 600,00 грн. На підтвердження надання таких послуг до позовної заяви додається довідка ФОП [PERSON] від 26.08.2024 року із додатками. Станом на день подачі позовної заяви [PERSON] - 22 роки і в Україні вона проживає разом із позивачкою. [PERSON] навчається сестринській справі у вищому навчальному закладі у Великій Британії, що підтверджується сертифікатом реєстрації від 12.10.2023 року, виданим Університетом Ессекса. Відповідно до сертифіката вступ на програму відбувся 03.10.2022 року, дата закінчення програми - 22.07.2025 року. Річна вартість навчання сестринській справі в Університеті Ессекса станом на 2024 року становить 22 100 фунтів стерлінгів. На період навчання у Великій Британії [PERSON] проживає у гуртожитку Університету Ессекса та позивачка щорічно оплачує таке проживання. Згідно із листом про призначення кімнати від 07.08.2023 року, вартість проживання у гуртожитку за період з 30.09.2023 року по 31.08.2024 року склала 7 078,16 фунтів стерлінгів. Згідно з копії платіжних документів, які підтверджують оплату позивачем 7 497 фунтів стерлінгів за проживання [PERSON] у 2024-2025 роках навчальному році. Окрім цього, для підтвердження додаткових витрат, пов?язаних із навчанням [PERSON] , до позовної заяви додаються довідки про отримання платежів, видані Університетом Ессекса. Також, в матеріалах справи наявні Акти виконаних робіт від ТОВ «Німецька стоматологія», які підтверджують регулярне надання стоматологічних послуг [PERSON] та [PERSON] . Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (стаття 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст.182 - 184, 192 СК України. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14.11.2019 року у справі № 372/2393/17. Щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені Згідно з розрахунком заборгованості, наданим [PERSON] , заборгованість розрахована у розмірі нарахованої суми аліментів у розмірі 3 196,00 грн за місяць. Суд не може погодитись із таким розрахунком з огляду на наступне. Так, розмір аліментів, визначений договором між батьками, може бути збільшений. Це можна зробити шляхом укладення нового договору, який замінює попередній, або шляхом звернення до суду для зміни розміру аліментів. Згідно з п. 4.1 договору від 05.08.2014 року укладеного між батьками про проживання і виховання дітей та сплату аліментів на дітей, грошова сума, що сплачується платником за домовленістю батьків, включаючи аліменти та додаткові витрати на дітей, становить єдину фіксовану грошову суму на обох дітей разом - 1 000,00 грн. За таких обставин пеня за прострочення сплати аліментів за період (включно): з 01.01. по 30.09.2024 року складає: кількість днів прострочення: 274 дні, сума, на яку нараховується пеня: 8 000,00 грн. Розрахунок: 8 000,00 (сума аліментів) ? 1% ? 274 (кількість днів прострочення) = 21 920,00 грн. Разом із тим, Верховний Суд, враховуючи принцип розумності, вважає, що оскільки пеня - змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) За таких обставин, розмір пені (не більше 100 відсотків заборгованості) складає 8 000,00 грн. Отже, загальний розмір заборгованості за аліментами та пенею складає 16 000,00 грн. Щодо збільшення розміру аліментів Позивач указувала, що розмір аліментів, визначений умовами договору, укладеного між батьками, у твердій сумі 1 000,00 грн є недостатнім через зростання потреб дітей (освіта, одяг, харчування, лікування), а відповідач має дохід як ФОП. Відповідач у частково погоджується щодо збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , а саме у розмірі 1 598,00 грн та просив відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд апеляційної інстанції враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Зазначене призводить до дисбалансу у обов`язках батьків, чому кореспондується право одного з батьків подати позов до суду для спонукання іншого з батьків брати участь у витратах на дитину, якщо останній ухиляється від цього або виконує такі обов`язки неналежним чином. Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У позовній заяві в частині визначення достатнього розміру аліментів згідно заявлених позовних вимог приділено увагу тому, що понесені позивачкою витрати на утримання дитини, пов`язаних із навчанням, заняттям спортом та відвідуванням курсів іноземних мов, є не додатковими витратами на дитину у розумінні закону, а мають враховуватись судом саме при визначенні розміру аліментів з метою охоплення як побутових базових потреб дитини, так і потреб, необхідних для всебічного та гармонійного розвитку дитини. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18, від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я. Метою стягнення аліментів на утримання дитини є матеріальне забезпечення існуючих потреб дитини. В розмір аліментів при цьому повинні закладатись щоденні потреби дитини, яких така потребує у зв`язку із зростанням та розвитком, відтак розмір аліментів має відповідати реальним потребам дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів у цій справі, суд враховує таке. Судом встановлено, що відповідно до інформації, отриманої із відкритих реєстрів через Реєстр ліцензій на здійснення підприємницької діяльності (Licensed Trades Portal) Чеської Республіки відповідач станом на 06.03.2025 року зареєстрований як ФОП. Водночас, судом встановлено, що відповідач є також батьком малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 16.03.2016 року, а також сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Rodny List (свідоцтво про народження) [NUMBER] від 01.03.2023 року. Також, перекладом цього Rodny List на українську мову на 2 арш. Також, довідкою № 61313/19-536-506 про реєстрацію особи громадянином України, яких він також зобов`язаний утримувати. Також, судом враховуються положення статті 182 СК України, де передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, на час звернення із позовною заявою до суду, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 3 196,00 грн. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує часткове визнання позову відповідачем, яке приймається судом. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви в частині визначення розміру аліментів, а саме, збільшення розміру аліментів, що підлягають сплаті [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , згідно з договором про проживання і виховання дітей та сплату аліментів на дітей від 05.08.2014 року, аліменти у розмірі 3 000,00 грн щомісячно. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ста. 182 цього Кодексу. Суд відзначає, що [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] досягла повноліття та втратила правовий статус дитини. Також судом встановлено, що [PERSON] навчається сестринській справі у вищому навчальному закладі у Великій Британії, що підтверджується сертифікатом реєстрації від 12.10.2023 року, виданим Університетом Ессекса. Відповідно до сертифіката вступ на програму відбувся 03.10.2022 року, дата закінчення програми - 22.07.2025 року. Суд зауважує, що ст. 199 СК України розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за умови досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. При чому навчання дитини має бути її основним заняттям. При визначенні розміру аліментів суд враховує витрати, пов`язані саме з навчанням у навчальному закладі, як то вартість навчання, підручників, канцелярського приладдя, комп`ютерної техніки, проїзд до навчального закладу тощо. Визначаючи період, за який мають стягуватись аліменти, суд відзначає, що аліменти на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання за загальним правилом стягуються з дня пред`явлення позову до суду на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше. З урахуванням приписів ст. 199 СК України обов`язок відповідача сплачувати аліменти припиниться при досягненні дочкою двадцяти трьох років, також право останньої на утримання припиняється у разі припинення нею навчання, яке може наступити раніше. Враховуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2024 та до закінчення [PERSON] навчання сестринській справі в Університеті Ессекса, але не довше ніж до досягнення ним 23 - х років. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правничу допомогу. У ст. 141 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг). Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За перевіркою матеріалів справи суд не вбачає доведених та документально підтверджених витрат позивача на професійну правничу допомогу. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити. Згідно з ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1 211,20 грн. За приписами ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене,

Outcome: partial