Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

30 жовтня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини встановлених рішенням суду. У позовній заяві зазначив, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2017 року по цивільній справі № 173/823/17 з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі заяви [PERSON] від 17.10.2017 року, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 54973129, що підтверджується відповідною постановою від 23.10.2017 року. З часу прийняття рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , відбулися зміни його сімейного та матеріального стану, а також погіршився стан здоров`я. Так, 13 жовтня 2022 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13 жовтня 2022 року Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області. Від спільного проживання у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 07 вересня 2023 року Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Крім того, [PERSON] на час звернення до суду з позовною заявою перебувала вагітною, що підтверджується медичними документами, а саме обмінною картою та протоколом УЗД вагітних від 17.08.2024 року. Разом з цим, 17 липня 2024 року Верхньодніпровським районним судом по справі № 173/1655/24 вирішено стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів мого заробітку, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на утримання самої [PERSON] до досягнення донькою трирічного віку у розмірі 1/6 частини від усіх видів мого заробітку. На час звернення з позовом він перебував на військовій службі в лавах ЗСУ, що підтверджується довідкою від 27 травня 2024 року, а з серпня місяця 2024 року знаходився в стані переводу до іншої частини і не отримував заробітну плату в повному обсязі. Так в серпні місяці 2024 року отримав лише 1800 гривень. Зазначає, що його заробітної плати не вистачає навіть на його забезпечення, адже багато чого приходиться купувати за особисті кошти, це і обмундирування, і продукти харчування. Після відрахування податків, аліментів та придбання життєво необхідних речей та ліків, на життя йому взагалі не залишається коштів, що ставить його у дуже скрутне становище. Крім того, через неможливість сплатити аліменти в повному обсязі та сплатити заборгованість, 04.09.2024 державний виконавець виніс постанову про арешт його рахунків. Позивач зазначає, що не має додаткового прибутку чи Інших видів заробітку, а тому у нього відсутня можливість сплачувати аліменти саме в таких розмірах, в яких вони були встановлені судовим рішенням. Стосовно фінансового стану Відповідачки, вважає, що він покращився, адже йому відомо, що колишня дружина офіційно працевлаштована, інших утриманців, крім їх спільного сина не має. Враховуючи вище зазначене, фактичні зміни його сімейного стану, у вигляді збільшення утриманців, фінансових змін та погіршення мого здоров`я (контузій), він позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений рішенням суду, а тому вбачає правові підстави, передбачені ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, які стягнуто з нього за рішенням Верхньодніпровського районного суду від 09.08.2017 року, встановивши розмір аліментів у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхан С.М. від 13 листопада 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 30 квітня 2025 року справу прийнято до свого провадження зі стадії розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник позивача адвокат Романовська Т.М. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без участі позивача та його представника. В разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався позивач. Відповідачка в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з яким поштове відправлення отримано 10.05.2025 особисто. Заяви про відкладення судового розгляду від відповідача не надходило. Правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи. З урахуванням наведеного, на підставі ч. 2 ст. 247 та ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі наданих суду доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що від спільного проживання у позивача з відповідачкою [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2017 року по цивільній справі № 173/823/17 з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції 23.10.2017 відкрито виконавче провадження ВП № 54973129 (а.с. 9). 13 жовтня 2022 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 178 (а.с. 10). Від спільного проживання у подружжя [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 вересня 2023 року Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 11). З копії обмінної карти на ім`я [PERSON] , 1986 р.н. встановлено, що остання станом на 19.08.2024 року перебувала у стані вагітності, терміном 12 тижнів (а.с. 12). Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2024 у справі № 173/1655/24 з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на утримання самої [PERSON] до досягнення донькою трирічного віку у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (а.с. 13-15). Згідно з листом № 3898/ФЕЧ від 27.05.2024 фінансово-економічна служба військової частини [NUMBER] повідомила, що на підставі виконавчого провадження від 21.09.2023 № 54973129 ними здійснюється відрахування з доходів боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] у розмірі 50 % доходу до погашення заборгованості, яка станом на 21.09.2023 складає 291\~363 грн. 09 коп. Після повного погашення боргу стягнення проводити у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17). Стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі частки заробітку (доходу) визначено судом за тими обставинами, що на час прийняття рішення інших утриманців позивач не мав. Проте на даний час його сімейний стан змінився, позивач вдруге одружився, від спільного проживання з [PERSON] у них народилось двоє дітей, крім того, за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області позивач сплачує аліменти також на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Положеннями частини 1 статті 4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статей 12, 13, 81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-2 статті 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 2 статті 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно з статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною 3 статті 11\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192\~СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, для зміни розміру аліментів судом має бути встановлено, що виникли підстави для цього, як от: зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені СК України. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. У пункті 17 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з пунктом 23 зазначеної Постанови розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 273\~СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Вказана норма містить два способи коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Крім того, в силу частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Суд зауважує, що при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, які стосуються обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182\~СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №6-143цс13. Судом враховано, що згідно із частиною третьою статті 70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. В даній справі загальна частка доходів, що стягуються із позивача на утримання його дітей та дружини яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку становить 5/12 часток (1/4 + 1/4 + 1/6), що становить орієнтовно 66%. За таких обставин, суд дійшов висновку, що коли змінився сімейний стан позивача, а саме: народження від іншого шлюбу доньки, на утримання якої він теж сплачує аліменти, ата сплата аліментів на утримання дружини, відповідно до судових рішень, то вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із позивача аліментів на користь його сина з 1/4 на 1/6 частин. Аналогічна позиція викладена у постанові ВС від 19.06.2024 у справі №686/22677/23. Разом з цим матеріали справи не містять доказів погіршення матеріального становища позивача, а тому суд задовольняє позов частково і стягує з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи, що судом визначено новий розмір аліментів, що підлягають стягненню, аліменти стягуються з моменту набрання даним рішенням законної сили, до набрання ним законної сили аліменти повинні стягуватись на підставі попереднього виконавчого документу, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області. Тобто, вимоги позову в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню саме з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: partial