Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , який є його батьком, недієздатним та призначити заявника опікуном свого батька, оскільки заявник вважає, що в наслідок хворобливого стану стався повний розлад поведінки батька і він не здатен до самообслуговування та не усвідомлює значення своїх дій, не може керувати ними. Ухвалою судді від 30.12.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження. Ухвалою від 17.02.2025 призначено судово-психіатричну експертизу, провадження зупинено. Ухвалою від 01.05.2025 поновлено провадження у зв`язку з надходженням висновку судово-психіатричної експертизи №157 від 11.04.2025. В судовому засіданні заявник просив заяву задовольнити. Наголосив, що стан батька постійно погіршується, він стає агресивним. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первозванівської сільської ради, до суду не з`явився, однак звернувся із заявою про розгляд справи без його участі. Представниця особи, щодо якої розглядається заява про визнання її недієздатною [PERSON] , просила розглянути заяву з урахуванням Висновку судово-психіатричного експерта № 157 від 11.04.2025 та інших доказів у справі. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що співпадає з адресою проживання заявника і є батьком заявника, який має ряд захворювань, які відповідають його віку. Згідно з наданою випискою № 5493, [PERSON] хворіє на ХОЗЛ 1, легкий рецидивуючий перебіг, група Е, фаза подовженого загострення. Згідно мультизрізової комп`ютерної томографії від 04.06.2024 [PERSON] має МСКТ - ознаки легенеративно-дистрофічних змін хребта з дорсальними протрузіями. Згідно консультативних висновків [PERSON] звертався до лікарів: уролога та ендокринолога. Крім того з медичної картки амбулаторного хворого записаної на [PERSON] , [INFO] , значиться запис, що 12.12.2024 на консультацію щодо психіатричної допомоги [PERSON] звернувся в супроводі племінниці. Так і для вирішення питання щодо госпіталізації 18.12.2024 [PERSON] теж з`явився в супроводі племінниці. Звернення до психіатричного закладу [PERSON] не впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Кропивницької філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 11.04.2025 № 157 [PERSON] в даний час будь-якими психічними захворюваннями не страждає. За своїми станом може розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними. Не потребує встановлення опіки. Згідно з пунктом 15 цього висновку експерт попереджений про відповідальність за надання явно неправдивих висновків та відмову від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 КК України. Частиною першою\~статті 30 ЦК України\~визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. За приписами\~статті 36 ЦК України\~суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до\~Цивільного кодексу України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша\~статті 40 ЦК України). Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша-третя\~статті 41 ЦК України). Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Відповідно до частини третьої\~статті 296 ЦПК України\~заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Частиною третьою\~статті 297\~ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про стійкий психічний розлад, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-384цс16 викладено правову позицію про те, що за положеннями частини першої\~статті 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою\~статті 39 ЦК України\~передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~ЦПК України. Відповідно до\~статті 239 ЦПК України\~суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (частина перша\~статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, врахувавши всі наявні в матеріалах справи медичні документи щодо стану здоров`я [PERSON] доходить до висновку про недоведеність вимог. Суд відхиляє доводи заявника, що [PERSON] втратив повну цивільну дієздатність, оскільки це є його судженням та припущенням, а питання встановлення діагнозу психічного розладу відноситься виключно до компетенції лікарів-психіатрів, які в даному випадку свідчать про протилежне. У висновку судово - психіатричного експерта № 157 від 11.04.2025 значиться, що [PERSON] в даний час будь-якими психічними захворюваннями не страждає. За своїм станом може розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними. Не потребує встановлення опіки. За таких обставин, заяву [PERSON] слід залишити без задоволення. Згідно з частиною другою статті 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed