Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

представник заявника звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та просить: винести рішення і встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги аргументує тим, що мати заявниці [PERSON] з 1972 року проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] з дня свого народження по даний час проживає та була зареєстрована за тією ж адресою. [INFO] померла баба заявниці - [PERSON] . Після її смерті спадкові права на квартиру по [ADDRESS] оформила на себе матір заявниці - [PERSON] та стала єдиним її власником. У 2002 році [PERSON] переїхала проживати з будинку по [ADDRESS] в успадковану після смерті її матері квартиру. [PERSON] з жовтня 2021 року повернулася проживати у свій будинок по [ADDRESS] , однак місце реєстрації свого проживання вона не змінювала. [INFO] померла матір заявника [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] фактично проживала у власному будинку за адресою [ADDRESS] з 1972 року по 2002 р. та з жовтня 2021 року по день її смерті [INFO] . Заявник звернулася до приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, однак 02.04.2025 отримала відмову, оскільки не прийняла спадщину у встановлені строки та не проживала постійно зі спадкодавцем. Враховуючи те, що її постійне проживання з матір`ю на час смерті останньої не можливо підтвердити позасудовим шляхом, заявниця змушена звернутись до суду. Встановлення даного факту необхідно її для оформлення спадщини після смерті її матері. 17.04.2025 судом відкрито окреме позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.05.2025 у залі судових засідань Шептицького міського суду Львівської області. Представником заінтересованої особи Шептицької міської ради 07.05.2025 подано відзив на заяву, в якому просить суд при вирішенні даного питання винести законне та обгрунтоване рішення, слухання справи проводити без участі представника ШМР. 09.06.2025 до суду надійшла заява представника заявника про розгляд справи без участі заявника та представника. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що дійсно заявниця проживала разом з матір`ю до її смерті за адресою [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно запису в паспорті громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . [INFO] померла матір заявниці [PERSON] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] . За життя на праві спільної часткової власності [PERSON] належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на квартиру/будинок від 10.12.1996 за № 200. Також, [PERSON] належала квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (будиник) № [NUMBER] . Згідно з копією будинкової книги для прописки громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] , [PERSON] на дату смерті була прописана за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 266 від 21.07.2024 виданої центром первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда, [PERSON] померла [INFO] - за адресою [ADDRESS] . Згідно повідомлення приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Вишневської Н.С. від 02.04.2025 за №90/01-16 [PERSON] відмовлено відкритті спадкової справи після смерті матері [PERSON] , оскільки заявниця не прийняла спадщину у встановлені строки та не проживала постійно зі спадкодавцем. Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з батьком на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Суд, оцінивши подані заявником докази, пояснення свідків, вважає їх належними та допустимими, відтак приходить висновку, що такі підтверджують той факт, що [PERSON] , проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , до часу смерті останньої - [INFO] . Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт спільного проживання його з [PERSON] зазначені обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню.

Outcome: approved