Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2016 року, який рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, а саме з липня 2021 року, син проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Саме вона займається вихованням, навчанням та розвитком дитини, піклується про здоров`я сина. У свою чергу відповідач не приймає жодної участі у вихованні та утриманні сина, не цікавиться його навчанням, здоров`ям, фізичним станом, моральним та духовним розвитком, особистим життям сина, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Духовного зв`язку між відповідачем та дитиною не існує. Крім того, відповідач не виконує рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 липня 2022 року у справі № 367/7963/21 про стягнення з нього аліментів на утримання сина, тому на підставі заяви про примусове виконання 10 листопада 2022 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження за виконавчим листом. Станом на 01 червня 2023 року заборгованість у відповідача за аліментами становить 98 729,15 грн. Відповідач продовжує ухилятися від обов`язку по утриманню малолітнього сина. Також позивач зазначила, що відповідач веде аморальний спосіб життя, навіть були випадки, коли він погрожував їй та рідним вбивством і фізичною розправою, у зв`язку з чим, на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 листопада 2021 року було застосовано відносно останнього обмежувальний припис строком на 6 місяців. Таким чином, позивач вважає, що відповідач повністю самоусунувся від виховання сина, не має до нього жодних батьківських почуттів, тому останнього необхідно позбавити батьківських прав, у зв`язку з чим, звернулася до суду з указаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання. 01 серпня 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання сторони позивача про залучення третьої особи та залучено до участі в справі Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в якості третьої особи. 31 січня 2025 року до суду надійшов висновок Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районного в місті Києві державної адміністрації «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ". 24 березня 2025 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження та призначено вказану справу до судового розгляду по суті. Заяву сторони позивача про виклик свідків задоволено. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак матеріали справи містять заяву відповідача, в якій він зазначив, що визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить проводити розгляд справи у його відсутність. Треті особи явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, в матеріалах справи містяться заява про розгляд справи у відсутність представника Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районного в місті Києві державної адміністрації. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та третіх осіб. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що сторони з 11 листопада 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року, що набрало законної сили 14 лютого 2022 року, було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 березня 2017 року. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 листопада 2021 року до [PERSON] застосовано обмежувальний припис строком на 6 місяців з метою захисту прав позивача, у зв`язку із систематичними образами та погрозами в текстових повідомленнях фізичною розправою з боку [PERSON] . Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області (справа № 367/7963/21) від 19 липня 2022 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дати звернення до суду з позовом, і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до [INFO] . У зв`язку з невиконанням вищевказаного рішення суду, на підставі заяви про примусове виконання 10 листопада 2022 року головним державним виконавцем Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Марків Я. Є. відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. З довідки про неотримання аліментів, виданої Солом`янським відділом державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) за вих. № 84767 від 05 червня 2023 року, вбачається, що позивач не отримувала аліменти з відповідача у період з 22 жовтня 2021 року по 01 червня 2023 року згідно з виконавчим листом № 367/7963/21 від 23 вересня 2022 року. Згідно з розрахунком заборгованості за аліментами, виданим державним виконавцем, станом на 01 червня 2023 року у відповідача за виконавчим листом № 367/7963/21 від 23 вересня 2022 року наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 98 729,15 грн. Дитина проживає разом з матір`ю (позивачем) та знаходиться на її утриманні, що підтверджується висновком про доцільність позбавлення батьківських прав. Згідно з висновком органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 28 січня 2025 року № 108-939 Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною 7 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статей 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. За змістом даної норми закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, позивач звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню їхнього спільного сина. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Як вбачається з довідки від 12 лютого 2024 року, починаючи з 08 листопада 2018 року по сьогоднішній день педіатр [PERSON] , яка працює в КНП «ЦПМСД №2» Солом`янського району міста Києва, здійснює медичний огляд та лікування [PERSON] . За весь цей час лише [PERSON] приводила сина на профілактичні огляди, у випадку хвороби дитини та під час вакцинації. Батько дитини жодного разу на прийом з сином не з`являвся та здоров`ям малолітнього сина не цікавився. Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу № 712 м. Києва за вих. № 4 від 12 лютого 2024 року [PERSON] відвідував та навчався в ДНЗ № 712 м. Києва з 12 вересня 2022 року по 31 травня 2023 року. За весь період відвідування дитиною дитячого садка його батько - [PERSON] жодного разу не був присутній на батьківських зборах, навчанням та вихованням сина не цікавився. Дитину в дитячий садок приводила і забирала мати - [PERSON] . Згідно з довідкою від 20 лютого 2024 року № 14, виданою фізичною собою-підприємцем [PERSON] , [PERSON] відвідував дитячий клуб «5 penсils» з 01 вересня 2021 року по 31 грудня 2021 року. За весь період відвідування дитиною дитячого садка його батько, [PERSON] , жодного разу не був присутній на батьківських зборах, вихованням і перебуванням сина у закладі не цікався. Дитину в садок приводила і забирала мати - [PERSON] або дідусь [PERSON] . Крім того, з доданих до позовної заяви копій договору № 75 про надання освітніх послуг від 22 грудня 2021 року, договору № 11/21 про надання послуг від 25 серпня 2021 року, договору № С3984 про надання послуг від 05 грудня 2023 року та договору від 10 січня 2024 року, вбачається, що позивачем в інтересах дитини - [PERSON] замовлено послуги у сфері дошкільної освіти, спрямовані на навчання дитини читанню, оволодіння дитиною усним рахунком арифметичних послідовностей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача. З наявного висновку, встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на жовтень 2024 року, [PERSON] має заборгованість за сплати аліментів у сумі 195 076 грн. Відповідно до характеристики, наданої 12 листопада 2024 року спеціалізованою школою № 115 ім. І. Огієнка м. Києва, мати дитини, [PERSON] цікавиться успіхами дитини, постійно підтримує контакт з класоводом, відвідує батьківські конференції. Батько дитини, [PERSON] , успіхами дитини не цікавиться, контакт з класоводом не підтримує. За інформацією Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб від 24 жовтня 2024 року, під час консультування з психологом, на малюнку сім`ї [PERSON] зобразив матір, вітчима [PERSON] , якого дитина називає татом, та себе. На пропозицію розповісти про батьків хлопчик сказав, що мама хороша, добра, любить його. Тато [PERSON] добрий, турботливий, може кудись його повести. Про його рідного батька [PERSON] висловився, що з батьком [PERSON] зустрічався давно, майже 2 місяці тому, рідко його бачить. [PERSON] тільки запитує як справи у школі, часто буває п`яний. Під час обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , працівником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації 24 жовтня 2024 року встановлено, що [PERSON] разом з матір`ю та вітчимом [PERSON] проживає в квартирі, де створені умови для навчання, відпочинку та розвитку дитини. 24 жовтня 2024 року під час бесіди співробітника Служби з дитиною, [PERSON] повідомив, що проживає з матір`ю та [PERSON] , які відводять та забирають його зі школи і гуртків. З татом [PERSON] давно не бачився, по телефону з батьком не спілкується, подарунки батько йому не дарує. Крім того, допитані судом в якості свідків [PERSON] та [PERSON] вказували суду на наступні обставини. А саме, свідок [PERSON] пояснила суду, що дружить з позивачем з дитинства. Зазначила, що позивач та відповідач припинили проживати разом близько 5 років тому, оскільки останній зловживав алкогольними напоями та наркотичними засобами. [PERSON] боїться свого рідного батька, тому з бабою (матір`ю відповідача) зустрічається на нейтральній території. Свідок [PERSON] зазначила, що вона перебуває з позивачем у дружніх відносинах. З відповідачем була у дружніх стосунках до тих пір, поки він не почав вживати алкоголь. Вони були сусідами по будинку за часів, коли сторони перебували у шлюбі та жили разом. Позивач привозить сина до баби, яка є матір`ю відповідача, але лише тоді, коли немає відповідача, бо дитина його боїться. Також судом установлено, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, із заявами щодо участі у визначенні способів спілкування з дитиною не звертався. Докази щодо створення перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною з боку матері - відсутні. З огляду на викладене, судом установлено, що відповідач не займається вихованням та утриманням дочки, не цікавиться її життям, здоров`ям, успіхами, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем підтверджено наданими доказами, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов`язки. Відповідач не надав відзиву до суду, яким би приведені позивачем обставини спростував та не намагався довести своє бажання виховувати дитину, натомість, подав заяву про визнання позовних вимог. Суд вважає, що такі фактори, як відсутність у дитини спільних спогадів з батьком, відсутність відповідача в житті дитини можливе лише внаслідок свідомої поведінки відповідача, як батька. Про свідомість такої поведінки свідчить і та обставина, що відповідач втратив інтерес до дитини, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, з заявами в компетентні органи про перешкоджання в спілкуванні з дитиною не звертався. При цьому, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові в справі № 459/3411/17 від 29 вересня 2021 року щодо того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З огляду на викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе позбавити батьківських прав відповідача. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved