Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування, у якій просила суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» на користь [PERSON] , грошові кошти на загальну суму: 171 480,96 грн, з яких страхове відшкодування - 160 000,00 грн; витрати на визначення розміру завданої шкоди від ДТП в сумі 11 460,96 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 14.07.2023 року о 08:50 на 28 км+700 метрів автодороги Київ-Одеса водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги п. 10.1, 12.1 ПДР, внаслідок чого сталося ДТП, зіткнення двох транспортних засобів, у т.ч автомобіля Peugeot 3008, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який належить [PERSON] . Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2024 року, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Виходячи з Рішення суду, Позивачка як власниця пошкодженого у ДТП наземного транспортного засобу, 27.09.2024 року було подано до страховика винної особи Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія» «ГАРДІАН» заяву про виплату страхового відшкодування. 02.10.2024 року, Відповідач у своєму листі повідомим про своє рішення як страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування на підставі норм ст. п. 37.1.4. Закону, відповідно до яких Позивачка мала подати страховику винної особи заяву про страхове відшкодування впродовж року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди 14.07.2023 року, але заява була подана з перевищенням встановленого строку в один рік, а тому Відповідач не мав правових підстав для виплати страхового відшкодування. Не погодившись з рішенням Відповідача як страховика винної особи, Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка у судове засідання не прибула, подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання своїх представників не направив, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням та відомостями з підсистеми «Електронний суд». Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Судом встановлено, що 14 липня 2023 року о 08:50 на 28 км+700 метрів автодороги Київ-Одеса водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги п. 10.1, 12.1 Правила дорожнього руху, внаслідок чого сталося дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), зіткнення двох транспортних засобів, у т.ч автомобіля Peugeot 3008, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який належить громадянці України, [PERSON] 29.07.2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у справі №369/14396/23 розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] , постановивши рішення, визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Як вбачається з копії Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР 3395400, відповідальність винної особи була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія» «ГАРДІАН», ліміт відповідальності - 160 000,00 грн, франшиза - 00,00 грн. Виходячи з Рішення суду, Позивачка як власниця пошкодженого у ДТП наземного транспортного засобу, набула права потерпілої особи у ДТП, а тому

Outcome: approved