Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Представник позивача КП «Харківводоканал» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованості в сумі 53617 грн. 73 коп., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2016 по 31 січня 2022 у сумі 25991 грн. 34 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2015 по 31 січня 2022 у сумі 22391 грн. 55 коп.; інфляційні витрати - 3866 грн. 78 коп.; 3% річних від простроченої суми - 1368 грн. 06 коп., а також стягнути сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 296,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення КП «Харківводоканал» облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, введеного в дію з 01.05.2019 (далі Закон № 2189-VIII), п. 37 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (діють з 13.08.2019 (далі Правила № 690), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абзац 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII, п. 39 Правил № 690). Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10.01.2002 № 2918 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і з централізованого водовідведення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила № 630), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 37 Правил № 690 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до п. 11 Правил № 630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. Відповідно до п.33 правил №690 плата за послуги розраховується згідно з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Відповідачі отримували надані послуги водопостачання і водовідведення та неналежним чином виконували зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати послуг, внаслідок чого перед позивачем утворилася заборгованість на вищевказану суму, яку і просить стягнути в судовому порядку. Позивач зазначив, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржників за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Щодо періоду виниклої заборгованості представником позивача зазначено, що КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові, іншої альтернативи водопостачання та водовідведення в місті немає. Структура підприємства налічує лише один відділ, який здійснює претензійно- позовну роботу. Із врахуванням кількості боржників - фізичних осіб, строк заборгованості яких перевищує 3 роки, підприємство повинно щорічно подавати до суду 7-8 тисяч позовних заяв і заяв про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, при цьому сума судового збору, встановлена для пред`явлення позовних заяв і заяв про видачу судового наказу юридичними особами, суттєво обмежує можливість підприємства своєчасно, в межах строку позовної давності звертатися до суду для стягнення заборгованості по всім боржникам. Перевага надається боржникам з найбільшою сумою боргу. У зв`язку з чим, позивач просить суд вважати, що строк позовної давності для звернення КП «Харківводоканал» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачів, пропущено з поважних причин. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволено частково та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість в сумі 53617 грн. 73 коп. ( п`ятдесят три тисячі шістсот сімнадцять грн. сімдесят три коп.), із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2016 по 31 січня 2022 у сумі 25991 грн. 34 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2015 по 31 січня 2022 у сумі 22391 грн. 55 коп.; інфляційні витрати - 3866 грн. 78 коп.; 3% річних від простроченої суми - 1368 грн. 06 коп. Вирішено питання щодо судових витрат. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.02.2025 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 19.11.2024 по цивільній справі № 645/5806/24 за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2024 року по справі № 645/5806/24, провадження № 2/645/2500/24 скасовано. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025, справу розподілено головуючій судді Костіній І.Г. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.02.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 17.03.2025 року до канцелярії суду через підсистему» Електронний суд» надійшли додаткові пояснення від представника відповідача [PERSON] -адвоката Беркути Н.М., яка вказує, що [PERSON] , набула повноліття [INFO] , тому зобов`язання щодо сплати за комунальні послуги мала нести з червня 2020 року. Як вбачається з розрахунку суми боргу за період з 01.02.2016 по 05.2020 за водопостачання дорівнює 15 220,56 грн, за водовідведеня за період з 01.09.2015 по 05.2020 - 13712,78 грн. Таким чином, враховуючи загальні суми боргу за вирахуванням періоду неповноліття мого довірителя, її зобов`язання дорівнюють за водопостачання - 25 991,34 - 15 220,56=10770,78 грн. : 5(кількість осіб) = 2154,16 грн., за водовідведення - 22 391,55 - 13 713,78 грн. = 8678,77 грн. : 5 = 1 735,76 грн. Крім того, просить застосувати строк позовної давності щодо стягнення боргу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період до березня 2017 року. Одночасно з цим, представник відповідача зазначає про сплату [PERSON] 06.03.2025 року за послуги водопостачання в сумі 25992 грн. та водовідведення - 14 008 грн, що підтверджується відповідними квитанціями. 11.04.2025 року електронним шляхом до суду надійшла заява представника КП «Харківводоканал» - Панасенко І.О. про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства Харківводоканал заборгованість за послуги з централізованого водовідвелення за період з 01.06.2020 по 31.01.2022 року в сумі 8 383 грн. 55 коп., інфляційні витрати в сумі 3 866 грн. 78 коп. та 3 % річних від простроченої суми в сумі 1 368 грн 06 коп., судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача вказує, що ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Законом України від 30 березня 2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». До того ж у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022 затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Згідно фіскального чеку про оплату від 06.03.2025р. № 0000052668 відповідачем [PERSON] було сплачено заборгованість за послуги водопостачання у сумі 25992,00 грн, за послуги водовідведення у сумі 14008,00 грн, що у загальній сумі складає 40000,00 грн. В зв`язку з цим, КП «Харківводоканал» було здійснено перерахунок, залишилась заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 червня 2020 по 31 січня 2022, та заборгованість простроченої суми індексу інфляції та 3% річних, яка у загальній сумі складає: 16336 грн. 79 коп., в тому числі: - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 червня 2020 по 31 січня 2022 в сумі 8383 грн 55 коп.; - індекс інфляції - 3866 грн 78 коп.; - 3% річних від простроченої суми - 1368 грн. 06 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститья клопотання про розгляд справи без участі представника КП «Харківводоканал». Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Беркута Н.М. у судове засідання не з`явились, в додаткових поясненнях остання просила проводити розгляд справи за їх відсутності, з урахуванням письмових пояснень поданих через канцелярію суду. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП "Харківводоканал". За адресою [ADDRESS] , Комунальним підприємством «Харківводоканал» відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Отже, відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, яких надає КП «Харківводоканал», але не в повному обсязі сплачують за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Так, з наданого розрахунку (наданого на час подання позову) вбачається, що протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в них утворилася заборгованість, яка за період з 01.02.2016 року по 31.01.2022 року складає за надані послуги з централізованого водопостачання в розмірі 25 991,34 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2015 року по 31.01.2022 року в розмірі 22 391,55 грн. з урахуванням 3 866,78 грн. інфляційні витрати за час прострочення та 1 368,06 грн. 3 % річних від простроченої суми, а всього в розмірі 53 617,73 грн. Відповідно до уточненого розрахунку, поданого представником позивача 11.04.2025 року, убачається, що у відповідачів утворилась заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , яка складається із: заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2020 року по 31.01.2022 року в розмірі 8 383,55 гривень; інфляційних втрат у розмірі 3 866,78 гривень, трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 1 368,06 гривень. У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно з 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно з п. 17 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Пунктом 18 вказаних Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Не зважаючи на відсутність у матеріалах справи договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення між сторонами, відповідачі зобов`язані були оплачувати спожиті послуги, позаяк вони фактично ними користувалися. Зазначена правова позиція знайшла своє підтвердження у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, в якій зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Аналогічні висновки викладені і у Постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020: "Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16)." Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надає їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг. Відповідно до 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 3 866,78 грн. інфляційних втрат та 1 368,06 грн. 3% річних від простроченої суми. Враховуючи, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст..258 ЦК України, суд дійшов висновку, що суми нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони нараховані на виниклу заборгованість. Щодо застосування позовної давності до заявлених вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17). Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківводоканал» із даною заявою є 30.09.2024 року, а період нарахуванням останнім заборгованості становить з 01.09.2015 по 31.01.2022. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Крім того, пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено відповідно до Закону № 3684-IX від 08.05.2024 "Про затвердження Указу Президента України № 271/2024 від 06.05.2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб. Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківводоканал» із даною заявою 30.09.2024 та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01.09.2015 по 31.01.2022, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі за період з квітня 2017 року по 31.01.2022, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (30.09.2024) не спливла та продовжувалася на строк дії карантину (до 30.06.2023), а у подальшому продовжується на період дії в Україні воєнного стану. Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив об`єктивних обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за період з 01.09.2015 по 31.03.2017 включно, і є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких, плата за-комунальні послуги нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу. Також судом враховано вимоги п. 18 ч. 1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які були чинні на день звернення позивача до суду з позовною заявою, відповідно до яких зазначено, що розрахунковим період для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Враховуючи те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст.258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми зазначених нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони нараховані на виниклу заборгованість за період з 01.02.2019 по 31.01.2022. Щодо позовних вимог до відповідача [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Відповідно до ч.1 ст.35 ЦК України, повна цивільна дієздатність може бути надана фізичній особі, яка досягла шістнадцяти років і працює за трудовим договором, а також неповнолітній особі, яка записана матір`ю або батьком дитини. Згідно ст. 64 ЖК України - члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Враховуючи, що на момент виникнення заборгованості за період з 01.09.2015 року по 28.05.2020 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , не досягла вісімнадцятирічного віку, та не мала повної цивільної дієздатності, вимога позивача про стягнення з неї суми заборгованості за період з 01.09.2015 року по 28.05.2020 року задоволенню не підлягає. Таким чином, враховуючи вищевикладене, заборгованість за водопостачання за період з 01.04.2017 року по 28.05.2020 року складає 12 094, 32 грн., яка підлягає солідарному стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та заборгованість за водопостачання за період з 01.06.2020 року по 31.01.2022 року складає 10 770 ,78 грн., яка підлягає солідарному стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 06.03.2025 року відповідачем [PERSON] було сплачено заборгованість за водопостачання в сумі 25 992,00 грн., що з урахуванням заборгованості за період з 01.04.2017 року по 31.01.2022 року утворило переплату в сумі 3 126,90 грн. Крім того, заборгованість за водовідведення за період з 01.04.2017 року по 28.05.2020 року складає 9 874,45 грн., яка підлягає солідарному стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та заборгованість за водовідведення за період з 01.06.2020 року по 31.01.2022 року складає 8 678,80 грн., яка підлягає солідарному стягненню з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 06.03.2025 року відповідачем [PERSON] було сплачено заборгованість за водовідведення в сумі 14 008,00 грн.. Внаслідок часткового погашення заборгованості за водовідведення сума заборгованості складає 4 545,25 грн. З огляду на зазначене, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за водовідведення за період з 01.06.2020 року по 31.01.2022 в сумі 4 545,25 грн., інфляційні витрати 3 866,78 гривень; 3% річних від простроченої суми 1 368,06 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень статті 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, розмір заявлених позовних вимог КП «Харківодоканал» задовольняються судом частково 59,87% (9 780,09*100/16 336,79 = 59,87%), з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 1 627,51 гривень (2 718,40/100*59,87 = 1 627,51). На підставі викладеного,

Outcome: partial