Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Адвокат Гапон С.В., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд: стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 35 000 гривень, з них: 20 000 гривень моральна шкода та 15 000 гривень витрати на професійну правничу допомогу при розгляді Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області протоколу серія НГУ № 323424 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАІЇ, складеного відносно [PERSON] (справа № 308/12902/24). Позовну заяву мотивує тим, що 06.08.2024 року т.в.о. командира військової частини [NUMBER] [PERSON] було складено протокол серія НГУ № 323424 про вчинення солдатом [PERSON] військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відповідно до якого 04.07.2024 року солдат [PERSON] , який є військовослужбовцем, під час дії воєнного стану, перебуваючи на військовій службі, відкрито відмовився від проходження військово-лікарської комісії згідно наказу командира в/ч [NUMBER] № 94 від 04.07.2024 року, чим допустив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.08.2024 року (набрала законної сили 09.09.2024 рогку) по справі № 308/12902/24 провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 172-15 КУпАП відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. У зв`язку з чим, на переконання позивача, у нього виникло право на відшкодування шкоди у порядку ст. 1174 ПК України. Зокрема зазначає, що враховуючи обставини справи позивач зазнав моральних страждань оскільки протягом певного строку не міг реалізувати своє право на чесне ім`я, був вимушений докладати додаткові зусилля для поновлення свого права на чесне ім`я, отримав сильні постійні душевні переживання пов`язані з можливістю накладення адміністративного стягнення у вигляді суттєвого для позивача штрафу (від 17 000,00 грн. до 34 000,00 грн.) або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб. Крім того, позивач вимушений був захищати свої права, зокрема з`являтися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для участі у розгляді справи № 308/12902/24 та приймати участь у судових засіданнях 09.08.2024, 15.08.2024, 27.08.2024, та 29.08.2024 під час хвороби. З урахуванням зазначеного [PERSON] вважає, що справедливим розміром моральної шкоди є 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок. Також позивач вказує, що вказаної справи про адміністративне правопорушення ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15\~000, 00 грн.. Від представника відповідача Мойсей Л.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, доводи якого зводяться до того, що Військовоа частина [NUMBER] , її посадові особи не відноситься до органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, а відтак покликання Позивача на постанови Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18) та постанову Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 953/6561/20 (провадження № 61- 922св21) , вважає, що таке не заслуговує на увагу позаяк є відмінним від обставин даного спору, за своїм суб`єктним складом. Окрім цього вважає, що позивачем не надано жодних доказів понесення позивачем моральних страждань. В частині, що стосується доводів позивача на відшкодування витрат на правничу допомогу, на думку представника відповідача, така не може бути задоволена у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. З урахуванням наведеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 14.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідача Ярмолюк Н.О. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин першої та другої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі, відшкодування моральної (немайнової шкоди). Стаття 23 ЦК України\~передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені\~статтею 1167 ЦК України, за змістом якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми:\~статтю 56 Конституції України;\~статті 1173-1176 ЦК України,\~Закону України від 01 грудня 1994року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~(далі\~Закон № 266/94-ВР). Згідно зі\~статтею 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті\~така шкода відшкодовується на загальних підставах. Статтями\~2,\~4 Закону № 266/94-ВР\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої\~статті 1 Закону № 266/94-ВР\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження, отже, особу притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, тому відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Зокрема, такого висновку дійшов і Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду викладено у своїй постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц. Судом встановлено, що 06 серпня 2024 року т.в.о. командира військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] складено протокол сері НГУ № 323424 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП відносно солдата [PERSON] , [INFO] (позивача). Згідно вказаного протоколу, 04.07.2024 року , солдат [PERSON] , який є військовослужбовцем, під час дії воєнного стану, перебуваючи на військовій службі, відкрито відмовився від проходження військово-лікарської комісії згідно наказу командира в/ч [NUMBER] № 94 від 04.07.2024 року, чим допустив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду. 29 серпня 2024 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області були розглянуті адміністративні матеріали за вказаним протоколом та винесено постанову № 308/12902/24, згідно якої провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 172-15 КУпАП відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Відповідно до частин п`ятої, шостої\~статті 4 Закону № 266/94-ВР\~відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Пунктом 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач посилається на те, що незаконне складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, заподіяло йому моральну шкоду, оскільки протягом певного строку не міг реалізувати своє право на чесне ім`я, був вимушений докладати додаткові зусилля для поновлення свого права на чесне ім`я, отримав сильні постійні душевні переживання пов`язані з можливістю накладення адміністративного стягнення у вигляді суттєвого для позивача штрафу (від 17 000,00 грн. до 34 000,00 грн.) або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб. Крім того, позивач вимушений був захищати свої права, зокрема з`являтися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для участі у розгляді справи № 308/12902/24 та приймати участь у судових засіданнях 09.08.2024, 15.08.2024, 27.08.2024, та 29.08.2024 під час хвороби, на підтвердження чого надав суду медичну документацію. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Застосовуючи статті\~1173,\~1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи встановлені вище обставини, суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідача, оскільки, жодного адміністративного стягнення, передбаченого\~КУпАП, до нього застосовано не було. Окрім цього, аналізуючи вищенаведеного слідує, що Військовоа частина [NUMBER] , її посадові особи не відноситься до органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Таким чином, посилання позивача на правові висновки викладені у постанови Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18) та постанову Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 953/6561/20 (провадження № 61- 922св21), не можуть бути застосовані у даній справі, оскільки викладена у них правова позиція стосується інших фактичних обставин. Разом з тим, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] не тягне обов`язкового наслідку цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, тим самим підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу по справі № 308/12902/24 не має, а тому у задоволенні позовної заяви слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed