Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позовна заява обґрунтував тим, що 10 червня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку [PERSON] , [INFO] . Приблизно з червня 2024 року сімейне життя між позивачем та відповідачем погіршилось, спільне проживання припинилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що часто ставало причиною суперечок. Позивач вважає, що сім`я остаточно розпалась, її збереження неможливе та недоцільне. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає, після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з позивачем. З огляду на зазначене, через неможливість збереження сімейних відносин між сторонами, позивач ввважає що є всі правові підстави для розірвання шлюбу. Також, позивач зазначила, що дитина проживає разом з нею, витрати на утримання дитини вона здійснює самостійно, оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Тривалий час позивач змушена сама утримувати та виховувати дитину, при тому, що позивач отримує дохід, якого недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як неповнолітньої дитини так і забезпечення особистих потреб позивача. Враховуючи вищевикладене, позивач просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, також, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітної доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5\~000 гривень щомісячно, на користь позивача, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини та стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору. 09 квітня 2025 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак 12 червня 2025 року від останньої надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що позовну заяву підтримує в повному обсязі, просила її задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився, проте від останього 07 червня 2025 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він також зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 10 червня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено відповідний актовий запис № 187 (а.с. 6).\~ \~ \~ \~ \~ \~ [INFO] народилася [PERSON] \~батьками якого зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 197 (а.с. 7). Відповідно до\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст. 110 СК України). Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. За положеннями\~статті 112 СК України\~при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому, беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Щодо вирішення питання стягнення аліментів з відповідача, суд виходить з наступного. Як зазначено вище, сторони мають спільну неповнолітню доньку, яка фактично проживає разом з матір`ю. Відповідач визнав вимоги позивача та не заперечує проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. За змістом ч. 2\~ст. 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Разом з тим, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.\~3\~ст.\~181\~Сімейного Кодексу\~України\~за рішенням\~суду\~кошти на\~утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці\~від\~доходу її\~матері,\~батька\~або\~у твердій\~грошовій сумі\~за\~вибором\~того з\~батьків\~або\~інших законних\~представників\~дитини,\~разом\~з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~Сімейного\~кодексу\~України розмір\~аліментів\~має\~бути необхідним\~та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, обов`язок з утримання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків у рівних частинах, а тому суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 5 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідає прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби дитини і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України.

Outcome: approved