Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

У березні 2025 року позивач акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулось до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є постачальником теплової енергії (централізованого опалення) за адресою проживання відповідачів: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Останні не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.12.2018 року по 30.11.2024 рік у розмірі 27812,51 грн, яку позивач просив суд стягнути з відповідачів, а також стягнути плату за абонентське обслуговування у розмірі 283,30 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 5768,21 грн, 3% річних у розмірі 1702,65 грн, пеню у розмірі 483,53 грн, а всього 36050,20 грн. Крім того, просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору. 07 квітня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачам встановлено строк на подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 06 травня 2025 року розгляд справи було відкладено, у зв`язку із неявкою відповідача у справі, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулась до суду із клопотанням, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомили, відзив на позов до суду не подали. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] та отримують послугу з централізованого опалення в житлову квартиру від АТ «Криворізька теплоцентраль», де мають відкритий особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 14), а отже є споживачами вказаних послуг від позивача. З наданих позивачем актів про подачу та припинення подачі теплоносія до будинку за [ADDRESS] вбачається надання АТ «Криворізька теплоцентраль» послуг з централізованого опалення у період з 2018 року по 2024 рік. (а.с. 18-23) На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону). Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону). Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до положень ч. 5 ст. 13 Закону, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] своєчасно не сплачували грошові кошти позивачу за надані комунальні послуги та мають заборгованість за постачання теплової енергії за період з грудня 2018 року по листопад 2024 року (включно) в загальному розмірі 27812,51 грн, яка підтверджується наданим до суду розрахунком. (а.с. 15) Також відповідачами [PERSON] , [PERSON] не внесена плата за абонентське обслуговування за період з листопада 2021 року по листопад 2024 року в загальному розмірі 283,30 грн, яка також підтверджується наданим до суду розрахунком. (а.с. 15) Окрім того, беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Так, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки неправомірними діями відповідачів [PERSON] , [PERSON] позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості відповідачами до суду надано не було. Таким чином, згідно з розрахунків, доданих до позову, з якими погоджується суд, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] підлягають стягненню 3% річних у сумі 1702,65 грн, інфляційні втрати у сумі 5768,21 грн, пеня у розмірі 483,53 грн. (а.с. 16-17) Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн, тобто по 1514,00 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved