Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

У серпні 2017 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на депозитних рахунках, які були відкриті на ім`я позивачів в ПАТ «Дельта Банк» були розміщені кошти. В зв`язку з введенням тимчасової адміністрації в банківській установі, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було розпочато виплату коштів вкладникам гарантованої суми, що становить 200 000,00 грн., зокрема і через відповідача. Позивачі особисто звернулись із заявами про виплату коштів, проте їх повідомили що виплата була здійснена та зазначили, що у працівника банку не було зауважень до наданих документів та підстав для повторної виплати не вбачається. Позивачі вважають, що працівниками Банку в порушення норм Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» видано їх кошти невідомій особі, чим завдано їм шкоди в розмірі 200 000,00 грн. Також позивачі зазначають, що враховуючи несвоєчасну виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, останні мають право на стягнення пені у сумі 20 000 грн., інфляційних втрат за весь час прострочення в розмірі 44 280,00 грн., трьох відсотків річних в розмірі 9 632, 88 грн., процентів за користування чужими коштами в розмірі 51 375, 34 грн. кожному. Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва Підпалого В.В. від 23 серпня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів відкрито провадження. Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва Цокол Л.І. від 20 листопада 2017 року позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державнний ощадний банк України», за участі третьої особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів об`єднано з позовними вимогами [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», за участі третьої особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів. Справі надано №757/45235/17-ц. 21 травня 2018 року від представника позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову, в якій останній просив стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів грошові кошти в сумі 200 000 грн. виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом, інфляційні втрати в розмірі 66 598,24 грн., три відсотки річних в розмірі 14 416, 44 грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 76 887, 68 грн., пеню у розмірі 5 262 000 грн. 14 січня 2019 року від представника відповідача - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив з приводу задоволення позову, вказавши, що в позові відсутні докази того, що позивачі не отримували належних їм коштів. Між позивачами та відповідачем відсутні правовідносини, що виникають між банком та вкладниками, та взагалі будь-які правовідносини, а тому відсутні підстави для застосування норм матеріального права, що регулюють відносини банківського вкладу. 04 березня 2020 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року під головуванням судді Підпалого В.В. у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року визначено проводити розгляд справи у підготовчому провадженні. 08 травня 2025 року на підставі розпорядження керівника апарату від 08 травня 2025 року, у зв`язку з перебуванням судді Підпалого В.В. на довготривалому лікуванні здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено суддю для розгляду справи та передано згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 09 травня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 29 травня 2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від позивачів до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом установлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мали відкриті депозитні рахунки в ПАТ «Дельта Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення №51 про запровадження в банку тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. З червня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» розпочав виплату коштів вкладникам за договорами банківського вкладу. Як зазначено позивачем, на веб-сайті АТ «Дельта Банк» була розміщена інформація про те, що виплати коштів в межах гарантованої суми відшкодування за вкладами будуть здійснюватись протягом терміну дії тимчасової адміністрації через установи банків-партнерів, а саме: АБ «Укргазбанк», АТ «Укрексімбанк», АТ «Ощадбанк», ПАТ «КБ «Приватбанк». Позивачі в позовній заяві зазначають, що 13 січня 2016 року у Дніпропетровському відділенні АТ «Ощадбанк» дізнались, що кошти належні позивачам виплачені АТ «Ощадбанк» невстановленим особам за підробленими документами у відділені АТ «Ощадбанк» у м. Києві 27 грудня 2015 року. 25 березня 2016 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявами про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладами. 05 квітня 2016 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачам надано відповідь, що позивачі вже отримали гарантовану суму відшкодування. Як убачається з матеріалів справи, саме гарантовані сумі 200 000 грн. були видані представником банка та отримані на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в системі термінових переказів «Швидка копійка» на підставі наданих підроблених паспортів в системі термінових переказів. Згідно з висновком судової економічної експертизи від 12.06.2017 року № 19/13-2/97-СЕ/17, внаслідок видачі гарантованої суми відшкодування, яка підлягала виплаті вкладнику АТ «Фінанси та кредит» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та була фактично виплачена 27.12.2015 року по підробленим паспортам, ПАТ «Ощадбанк» спричинено збиток у розмірі 200 000 грн. кожному. Окрім того, висновком від 02 лютого 2016 року про проведення службового розслідування встановлено, що «аналіз документів, наданих невстановленими особами при отриманні грошових коштів вкладників ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дає підстави вважати, що невстановленими особами були використані підроблені паспорти з використанням оригінальних паспортних книжок. Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником, є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка (глава 72ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Положеннями частин першої, другої статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною третьою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням, умов, визначених змістом, зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом, на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Відповідно до статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за виробом вкладника). Фонд не пізніше наступного дня після закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення №51 про запровадження в банку тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію З червня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» розпочав виплату коштів вкладникам за договорами банківського вкладу. На веб-сайті АТ «Дельта Банк» була розміщена інформація про те, що виплати коштів в межах гарантованої суми відшкодування за вкладами будуть здійснюватись протягом терміну дії тимчасової адміністрації через установи банків-партнерів, а саме: АБ «Укргазбанк», АТ «Укрексімбанк», АТ «Ощадбанк», ПАТ «КБ «Приватбанк». Статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено гарантії на відшкодування коштів вкладникам банку та зазначено, що сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Оскільки ПАТ «Ощадбанк» був визначений банком-агентом, який зобов`язаний був здійснювати виплати вкладникам, відповідальність у зв`язку із невиконанням покладених на нього обов`язків або виконання їх у неналежний спосіб, покладається саме на ПАТ «Ощадбанк». Такий висновок суду узгоджується з висновками Верховного Суду з аналогічних правовідносин, викладеним у постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 761/13137/16-ц та в постанові від 04 березня 2020 року у справі № 552/4874/17-ц. Згідно положень ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, гарантована сума відшкодування у розмірі 200 000 грн. була виплачена не позивачам, а іншім особам по підробленим паспортам, що не може вважатися належним виконанням зобов`язання перед позивачами. Оскільки відповідачем не було виплачено суму грошового відшкодування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів 200000 грн. кожному. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено позивачі, звернулись до відповідача з вимогою про видачу гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним в АТ «Дельта Банк», 13 січня 2016 року (вказане підтверджується позовною заявою, а отже з цієї дати має здійснюватись розрахунок), але станом на час вирішення справи відповідач свої зобов`язання перед позивачами не виконав. Таким чином, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, в силу ст.ст. 536, 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний, крім суми основного зобов`язання, сплатити інфляційні втрати, а також 3 % річних. Тому з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 66 598,24 грн. та 14 116,44 грн. в якості 3 відсотків річних. Щодо стягнення пені у сумі 20000 грн., відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 76 887, 68 грн., пені у сумі 5 262 000 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено право позивача на відшкодування пені та відсотків за користування чужими грошовими коштами у зв`язку з невиплатою банком-агентом гарантованих сум відшкодування, а отже вимоги позивачів про стягнення пені у сумі 20000 грн., відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 76 887, 68 грн., пені у сумі 5 262 000 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до статі 141 ЦПК України з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь [PERSON] , [PERSON] підлягають стягненню витрати з оплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 806,15 грн. Як встановлено в судовому засіданні, при подачі позову позивачем [PERSON] не було сплачено судовий збір. Згідно з частиною шостою ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 806,15 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved