Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило: стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 468245-КС-001 про надання кредиту від 19.06.2023, що становить 36724,50 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 26221,09 грн; суми прострочених платежів за комісією - 503,41 грн, та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.06.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 468245-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 10000,00 грн, на засадах строковості, поворотності та платності, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,15288411 за кожен день користування кредитом, визначивши строк кредиту 24 тижні. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав та надав відповідачу грошові кошти у визначеному розмірі шляхом перерахування на її банківську карту. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим її заборгованість перед позивачем складає в загальній сумі 36724,50 грн. Ухвалою судді від 13.12.2024 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Ухвала судді про відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з додатками були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача та отримані нею особисто 27.12.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Станом на день розгляду справи відзив від відповідача [PERSON] до суду не надійшов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 19.06.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 468245-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 19.06.2023 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 468245-КС-001 про надання кредиту. 19.06.2023 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 468245-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-9000, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Відповідно до п. 1 Договору кредиту ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15288411 процентів за кожен день користування кредитом. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котра позичальником вказана при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті). Згідно з повідомленням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 02.01.2024 платіжна картка № [NUMBER] емітована банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . 19.06.2023 дійсно було зарахування коштів у сумі 10000,00 грн на зазначену картку. Наведене підтверджується випискою з банку. До матеріалів справи відповідачем [PERSON] не надано доказів того, що банк не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором та після оформлення не надав їй кредит, у тому числі у розмірі, визначеному кредитним договором. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 468245-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору № 468245-КС-001 від 19.06.2023 станом на 02.10.2024 утворилась заборгованість у розмірі 36724,50 грн, що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 26221,09 грн; суми прострочених платежів за комісією - 503,41 грн. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Із аналізу вказаної норми чинного законодавства слідує, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Щодо підписання відповідачем договору електронним цифровим підписом слід зазначити таке. Закон України «Про електронну комерцію» є спеціальним законодавчим актом, що регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів та встановлює певні особливості щодо порядку та умов його укладення (підписання) у порівнянні із загальними правовими нормами щодо порядку укладення правочинів, визначені в чинному законодавстві України. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Саме цей спеціальний закон у сфері електронної комерції в статтях 11, 12 та 14 визначає, що: електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття (акцепт) цієї пропозиції, яка може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідача належним чином ідентифіковано в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 19.06.2023 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 468245-КС-001 про надання кредиту. 19.06.2023 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 468245-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-9000 (направленого позичальнику на номер телефону [NUMBER] , вказаного позичальником в заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Відповідно до ч. 4 ст. 14 ЗУ «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Під час входу в інформаційно-телекомунікаційну систему кредитора позичальник використав номер телефону [NUMBER] , визначений ним як фінансовий. Відповідач була ознайомлена з Паспортом споживчого кредиту та підписала його одноразовим ідентифікатором, що підтверджується візуальною формою. З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та беручи до уваги, що відповідач будь-яких заперечень щодо факту укладення кредитного договору та наведеного позивачем розрахунку заборгованості не надала, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved