Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво», в якій посилається на те, що вона працювала на посаді начальника відділу в ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» з 01 липня 2020 року, та була звільнена за згодою сторін 14 серпня 2023 року за ч. 1 ст. 36 КЗпП України. За виконання відповідної роботи за умовами трудового договору при прийнятті на роботу їй була гарантована заробітна плата. Свої обов`язки вона виконувала сумлінно, але з лютого 2022 року по час звільнення (серпень 2023 року), в порушення вимог ст.115 КЗпП України вона отримувала заробітну плату не в поновному обсязі, у зв`язку з чим за 2022 рік виникла заборгованість у розмірі 52617 гривень 12 копійок, а за 2023 рік виникла заборгованість у розмірі 55014 гривень 21 копійка, яка не була їй виплачена на час звільнення за згодою сторін, а саме 14 серпня 2023 року. На час складання позовної заяви заборгованість за 2023 рік була виплачена їй в повному обсязі. Заборгованість по зарплаті за період праці з лютого 2022 року по вересень 2022 року склала 52617.12грн., але після звільнення та на даний час виплачена не була. На її звернення від 10 січня 2025 року про виплату заборгованості по заробітній платі за період 2022 року, яке нею було направлено відповідачу, відповіді не надано та виплату заборгованості по заробітній платі не проведено. Оскільки, відповідач в повному обсязі заборгованість не виплачує, вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» на її - [PERSON] користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 52617 (п`ятдесят дві тисячі шістсот сімнадцять) грн. 12 коп. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились. Представник позивачки подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, та без участі позивачки [PERSON] , позовні вимоги просив задовольнити, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п.1.ч.7, ч. 10 ст. 128, ч. ч. 1, 2, 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за місцем знаходження. Відповідно до ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» та згідно наказу № 08-К-23 від 15.08.2023 року [PERSON] , начальника виробничо-кошторисного відділу тендерно-кошторисного Департаменту ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» було звільнено згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (арк.с.10). Відповідно до Довідки № 04-10Д від 15.08.2023, яка видана ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво», заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 52617 (п`ятдесят дві тисячі шістсот сімнадцять) грн. 12 коп. (арк.с. 11). Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIIIвід 19.10.1973 р., держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці»\~визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1\~ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положенням ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці»\~передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5\~статті 97 КЗпП України\~передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до\~ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Обов`язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед позивачем із заробітної плати станом на момент винесення рішення. Оскільки відповідач не спростував доводи викладені [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. Відповідно до ч.2, ч.3\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В питанні надання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суд бере до уваги позиці Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу стороною позивача надано: копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги (арк.с. 6), розрахунок витрат на правничу допомогу (не зазначено кому і по якій справі надано цю допомогу). До матеріалів справи не долучено договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.). Отже у стягненні витрат на правничу допомогу позивачу слід відмовити.

Outcome: approved