Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Золочівська селищна територіальна громада про відшкодування шкоди, заподіяної водним біоресурсам, за яким просить: стягнути з [PERSON] заподіяну шкоду водним біоресурсам у розмірі 144\~840 гривень на користь Золочівської селищної територіальної громади та судовий збір у розмірі 3\~028 грн. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] здійснив незаконний вилов риби забороненим знаряддям лову, чим завдав збитки рибному господарству України на загальну суму 144\~840 грн. Свої вимоги мотивує тим, що у ході рибоохоронної роботи проведеної рейдової групою Харківського рибоохоронного патруля, державними інспекторами складено протоколи про адміністративне правопорушення від 30.05.2024 серія ХА №000018 про те, що гр. [PERSON] порушив правила рибальства. А саме, 30 травня 2024 року о 08 годині ловив рибу на ставку біля с.Гуринівка Богодухівського району,з гумового човна, забороненим для любительського рибальства знаряддям сітками з льоси (3шт.) та в період нерестової заборони вловив рибу: карась сріблястий 76 шт., лин 3 шт., щука 3 шт., окунь 3 шт. Вказаними діями порушив підпункт 1 пункту 1 розділу IV Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №700 від 19.09.2022 за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.85 КУпАП, завдавши збитки рибному господарству України збитки на загальну суму 144 840 грн., з якої карась сріблястий 76 шт. (загальною сумою 120\~156 грн.), лин 3 шт. (загальною сумою 4794 грн.), щука 3 шт. (загальною сумою 10\~404 грн.), окунь 3 шт. (загальною сумою 9486 грн.) Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 23 січня 2025 року продовжено строк проведення підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 17 лютого 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 2 червня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Ісоєва М.Н. про залучення третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору відмовлено. Представник позивача - Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області в судове засідання не з`явився, надав лист, відповідно до змісту якого позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить суд її задовольнити, справу просив розглядати без участі представника Управління. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений. Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі зазначив, що шкоду завдано не було, вказана в позові риба була випущена в ставок, Золочівській селищній раді шкоду завдано не було, оскільки ставок перебуває в оренді ФОП [PERSON] , договір оренди водойми з якою діє на теперішній час. Представник третьої особи Золочівської селищної територіальної громади в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений. Заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Статтею 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно із ч.1 ст.19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Частиною 1 статті 79\~ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності з вимогами ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, до кола судових документів, обов`язкових для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій або бездіяльності особи, закон відносить також і постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, яка має преюдиційний характер щодо питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що\~відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ХА 000018 встановлено, що 30.05.2024 р. о 08:00 гр. [PERSON] ловив рибу на ставку біля с.Гуринівка Богодухівського району (Золочівська селищна територіальна громада), з гумового човна, забороненим для любительського рибальства знаряддям сітками з льоси (3шт.) та в період нерестової заборони вловив рибу: карась сріблястий 76 шт., лин 3 шт., щука 3 шт., окунь 3 шт. Вказаними діями гр. [PERSON] порушив р.4 п.1 п.п.1 та р.4 п.4 п.п.4 Правил любительського рибальства. Відповідно до\~Розрахунку матеріальної\~шкоди,\~завданої [PERSON] ,\~протокол №000018\~від 30\~травня 2024р.\~внаслідок незаконного\~вилову риби,\~а саме:\~карась сріблястий\~-\~76\~екземплярів,\~щука \~3\~екземпляри,\~лин \~3\~екземпляри,\~окунь \~3\~екземпляри Золочівській\~селищній територіальній\~громаді було заподіяно шкоду на загальну суму 144 840 грн. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 27 червня 2024 у справі №619/4171/24, провадження №3/619/1128/24 встановлено, що 30.05.2024 о 08 год. 00 хв. [PERSON] ловив рибу на ставку біля с.Гуринівка Богодухівського району Харківської області забороненими знаряддями лову: рибацькими сітками з льону в кількості 3 шт. з гумового човна «Kolibri» з підвісним двигуном «Jonson та виловив рибу (карась сріблястий 76 шт., лин 3 шт., щука 3 шт, окунь 3 шт.) в період нерестової заборони лову риби. Вказаними діями гр. [PERSON] порушив р.4 п.1 п.п.1 та р.4 п.4 п.п.4 Правил любительського рибальства. Вказаною вище постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП\~та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, які є приватною власністю порушника, а саме: сітки рибацькі з льону у кількості 3 шт., гумовий човен «Kolibri», підвісний двигун «Jonson 1 шт. Вказана постанова суду набрала законної сили. Належних і допустимих доказів на спростування обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ХА №000018 від 30 травня 2024 року та у постанові у справі про адміністративне правопорушення від 27.06.2024 року по справі №619/4171/24 суду не надано. Листом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області від 20.08.2024 за № 1-5-17/1036-24 [PERSON] запропоновано добровільно відшкодувати шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, внаслідок господарської та іншої діяльності в розмірі 144\~840 грн., проте вказана вимога була залишена без належного реагування та збитки не відшкодовані. Відповідно до ч.4 ст.63\~Закону України\~«Про тваринний\~світ» громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Згідно ст. ст. 68, 69\~Закону України\~«Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Виходячи з положень ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.\~20\~Закону України\~«Про рибне\~господарство,\~промислове рибальство\~та охорону\~водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Положеннями ст.37\~Закону України\~«Про рибне\~господарство,\~промислове рибальство\~та охорону\~водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст.\~10\~Закону України\~«Про рибне\~господарство,\~промислове рибальство\~та охорону\~водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. У відповідності до вимог ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так у постанові від 10 січня 2019 року (справа № 541/307/17) Верховний Суд визнав обґрунтованими судові рішення судів попередніх інстанції щодо можливості стягнення спричиненої незаконним виловом риби шкоди на користь сільської ради за відповідним позовом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Посилання сторони відповідача на ті обставини, що відповідачем збитки завдані не були, так як рибу було випущено у «ставок», тобто природне середовище, суд вважає безпідставними. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 (справа № 541/307/17, провадження № 61-30797св18), при розгляді справ про відшкодування збитків, завданих державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу навіть не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні. Щодо посилання представника відповідача на те, що Золочівській селищній раді шкоду завдано не було, оскільки ставок перебуває в оренді ФОП [PERSON] , договір оренди водойми з якою діє на теперішній час, слід зазначити наступне. Згідно наданої представником відповідача копії договору на оренду водних об`єктів від 16 жовтня 2001 року, вказаний договір було укладено 16 жовтня 2001 року між Золочівською РДА Харківської області та підприємцем [PERSON] , термін дії договору - 20 років. Тим самим строк дії договору сплив 16 жовтня 2021 року,за декілька років до вказаних в позовній заяві подій. Даних на підтвердження користування водоймищем вказаною фізичною особою - підприємцем саме в день скоєння вилову риби відповідачем, суду надано не було, як і достатніх даних чи відомостей на підтвердження продовження строку дії чи укладання нового договору оренди водного об`єкту. Враховуючи встановлені\~судом обставини,\~оцінюючи досліджені\~докази,\~зважаючи на\~те,\~що відповідачем\~були порушені\~вимоги чинного\~законодавства в\~галузі охорони,\~використання і\~відтворення водних\~біоресурсів,\~внаслідок чого\~завдані збитки,\~які не\~відшкодовані в\~добровільному порядку,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~і доведеність\~заявлених позовних\~вимог,\~в зв`язку\~з чим\~позов підлягає\~задоволенню. На підставі ст.141\~ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду у вигляді судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved