Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

[PERSON] звернуласядо суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Свої вимогу позивач обґрунтовує тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] згідно договору найму на житло в будинках державного і комунального житлового фонду від 03.04.2023. Крім позивача, у зазначеній квартирі зареєстрованіїї дочка [PERSON] , [INFO] , та онук [PERSON] , [INFO] , які не проживаютьза вказаною адресою з квітня 2020 року. Перешкод у користуванні житловим приміщенням позивач відповідачам не чинила, місце перебування відповідачів позивачу не відоме. Реєстрація відповідачів у квартирі перешкоджає реалізації прав позивача, порушує її право на вільне розпорядження та користування майном, зокрема вона не має можливості оформити житлову субсидію, змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних платежів. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою від 22.04.2025 справу прийнято до розгляду та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач подала заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглядати справу без її участі. У позовній заяві позивач вказала, що,у випадку неявки відповідачів у судове засідання, вона не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність, а також відзиву не подали. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи КП «Житлогосп» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причини неявки не повідомив, пояснення по суті спору не надав. Оскільки, відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин, відзив не подали та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Згідно з договором найму на житло б/н - НЖ/2023 в будинках державного і комунального житлового фонду від 03.04.2023 [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі, як члени сім`ї позивача, зареєстровані її [PERSON] та онук [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» від 12.03.2025 № 117. За приписами ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Кабінетом Міністрів України. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства України, є недійсними. До відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також норми Цивільного кодексуУкраїни (ст. 62 ЖК України). За змістом ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Згідно з ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункту договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно дост. 71 ЖК Українипри тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. У пункті 10 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 зі змінами та доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що по справам про визнання наймача чи членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК) необхідно встановити причини відсутності відповідача вище встановленого строку. Відповідно до акта-розпорядження, складеного за участю сусідів та представника КП «Житлогосп», від 11.03.2025 № 150 відповідачі [PERSON] та [PERSON] на момент огляду у квартирі були відсутні, їх особистих речей у квартирі не було, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у квартирі не проживають з квітня 2020 року. Враховуючи відсутністьвідповідачів замісцем реєстраціїпонад шістьмісяцівбез поважнихпричин,суд приходитьдо висновку,що позовпідлягає задоволенню,а відповідачі - визнанню такими,що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач у позовній заяві просила не стягувати з відповідачів судові витрати, тому судові витрати необхідно залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved