Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 09.08.2003 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Наразі шлюбні відносини між подружжям припинені, шлюб існує лише формально. Позивач зазначає, що утворивши родину, вони не змогли зберегти її оскільки кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вони втратили почуття любові, взаємоповаги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинились між сторонами у 2020 році, у зв`язку із чим, строк на примирення сторонам не потрібен. Спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини відсутній, за згодою сторін дитина буде проживати з матір`ю. Позивач у судове засідання не з`явився, його представником подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача адвокат Скрябін О.М. звертався до суду із заявами про надання йому доступу до матеріалів справи, які були йому надані через підсистему Електронний суд про що свідчить довідка про доставку позовної заяви з додатками до електронного кабінету. Відповідач та його представник у судове засідання двічі не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Згідно ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст.\~81\~ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.08.2003 року між [PERSON] та та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 444, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, повторно виданого Індустріальним районним в м. Дніпро відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 19 лютого 2020 року серія [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] та [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Шлюбні відносини сторони припинили та, як зазначає позивач, що не спростовано відповідачем, з 2020 року проживають окремо, шлюб існує лише формально. Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і позивач не має наміру їх відновлювати, вважаючи, що їх сім`я фактично розпалась та її збереження є неможливим, не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved