Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

26.03.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 137920 від 22.04.2024 в сумі 23421,08 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.04.2024 між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] був укладений договір № 137920 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач, приєднавшись до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, як невід`ємних частин (складових) кредитного договору, шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6с0d7fb1, який було відправлено відповідачу на його номер телефону [NUMBER] , та введено ним 22.04.2024 о 12:07:38 год у відповідне поле в особистому кабінеті на сайті кредитодавця https://finx.com.ua. За умовами кредитного договору відповідач отримав кредит у загальній сумі 15585,00 грн, з яких 12000,45 грн було перераховано на його банківську картку № [NUMBER] , а 3584,55 грн було зараховано як погашення комісії за надання кредиту, нарахованої згідно п .2.5 індивідуальної частини за ставкою 23,00% від загальної суми кредиту, за рахунок кредиту. ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" умови договору про споживчий кредит виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на вказану вище суму, тоді як відповідач умови договору не виконав. 10.10.2024 між первісним кредитором ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "ФК "ЕЙС" було укладено Договір факторингу № 10102024, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит № 137920 від 22.04.2024. У зв`язку із порушенням зобов`язань відповідачем [PERSON] його заборгованість за договором про споживчий кредит № 137920 від 22.04.2024 станом на 05.03.2025 становить 23421,08 гривень, та складається з заборгованості за кредитом 15585,00 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом- 7135,08 грн, заборгованості за комісією за надання кредиту 701 грн. Посилаючись на викладене, ТОВ "ФК "ЕЙС" просить суд стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 02.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити за їх відсутності, не заперечують проти винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», причини неявки суду не відомі, відзив або заперечення на позов подано не було. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд, за згодою позивача, розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.04.2024 між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 137920 на отримання кредитних коштів у загальній сумі 15585,00 грн, з яких 12000,45 грн було перераховано на його банківську картку № [NUMBER] , а 3584,55 грн було зараховано як погашення комісії за надання кредиту, нарахованої згідно п .2.5 індивідуальної частини за ставкою 23,00% від загальної суми кредиту, за рахунок кредиту. За умовами договору загальний строк кредитування встановлюється графіком платежів та складає 112 днів з 22.04.2024 до 12.08.2024. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 240,00 % річних, тип процентної ставки фіксована. Денна процентна ставка складає 0,6146 %. Комісія за надання кредиту 3584,55 грн та нараховується за ставкою 23,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів або за рахунок кредиту. Загальні витрати позичальника за кредитом складають 10727,63 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 26312,63 грн. Договір про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту, де зазначено інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), та який містить аналогічні умови його укладення, було підписано відповідачем 22.04.2024 о 12:07:09 год за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора 43360932. З довідки ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" № 6 про успішність операцій згідно з договором № 1412/11-1 від 14.12.2022, укладеним з ТОВ "ФК КОНТРАКТОВИЙ ДІМ" (вих. № 1598/26-12 від 26.12.2024), убачається, що ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 137920 від 22.04.2024 виконало і надало кредитні кошти позичальнику [PERSON] у повному обсязі, здійснивши 22.04.2024 о 12.07 год переказ грошових коштів в сумі 12000,45 грн на його банківську картку № [NUMBER] . За даними картки обліку виконання договору № 137920 встановлено, що 22.04.2024 [PERSON] було надано кредит у сумі 15585,00 грн. За період з 22.04.2024 до 12.08.2024 відповідно до умов договору було нараховано проценти у сумі 7135,08 грн та комісію у розмірі 701 грн, загальний розмір заборгованості складає 23421,08 грн. Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи правила надання коштів у кредит ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" в редакції від 29.03.2024. 10.10.2024 між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "ФК "ЕЙС" був укладений Договір факторингу №10102024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги від ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" до ТОВ "ФК "ЕЙС", у т.ч. і за договором про споживчий кредит № 137920, укладеним 22.04.2024 між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та відповідачем, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру № 1 та копією Витягу з реєстру прав вимоги № 1. Відповідно до платіжної інструкції № 4484 від 11.10.2024 на виконання умов вказаного вище договору факторингу ТОВ "ФК "ЕЙС" здійснило плату ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" за відступлення прав вимоги у сумі 572 267,50 грн. Як убачається з вказаного вище Витягу з реєстру прав вимоги № 1, сума заборгованості відповідача становить 23421,08 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15585,00 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом 7135,08 грн; заборгованість за комісією 701 грн. Таким чином, до ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшли всі права ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" щодо права вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 137920 від 22.04.2024 у сумі 23421,08 грн. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В судовому засіданні було встановлено, що між ТОВ "ФК "ЕЙС" та [PERSON] виникли кредитні правовідносини на підставі договору про споживчий кредит № 137920, укладеного 22.04.2024 між відповідачем та первісним кредитором ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС". Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови його повернення, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення, тобто визначені всі істотні умови договору. Пунктом 2.2.1 договору про споживчий кредит № 137920 від 22.04.2024 сторони договору визначили, що кредит надається позичальнику безготівково у загальному розмірі 15585,00 грн, з яких 12000,45 грн зараховуються на рахунок/картку відповідача, а 3584,55 грн зараховуються як погашення комісії за надання кредиту, нарахованої згідно п .2.5 індивідуальної частини за ставкою 23,00% від загальної суми кредиту, за рахунок кредиту. На підтвердження виконання ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" зобов`язання за договором про споживчий кредит, позивачем надано довідку про успішність операцій згідно з договором № 1412/11-1 від 14.12.2022, укладеним з ТОВ "ФК КОНТРАКТОВИЙ ДІМ", з якого убачається, що 22.04.2024 о 12:07 год на банківську картку № [NUMBER] було зараховано грошові кошти у сумі 12000,45 грн згідно з договором про споживчий кредит № 137920 від 22.04.2024. Відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів та комісії, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище договором про споживчий кредит у загальному розмірі 23421,08 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15585,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 7135,08 грн; заборгованість за комісією 701 грн. Також судом встановлено, що на підставі договору відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "ФК "ЕЙС", останнє набуло статусу кредитора за договором про споживчий кредит № 137920 укладеним 22.04.2024 між відповідачем та первісним кредитором ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС". Факт переходу до позивача права вимоги до відповідача також підтверджується наявними в матеріалах справи актом прийому-передачі реєстру боржників, витягом з Реєстру прав вимоги № 1 та платіжною інструкцією щодо здійснення оплати за відступлення прав вимоги. Отже, враховуючи встановлені обставини, а також те, що відповідачем не надано до суду доказів виконання зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, 04.02.2024 між Адвокатським бюро "Тараненко та партнери" і ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір про надання правничої допомоги № 04/02/25-01, до якого додається протокол погодження вартості послуг, а також додаткова угода № 15, якою визначено, що адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав і інтересів клієнта з питань, зокрема, у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 137920 від 22.04.2024. У відповідності до акта прийому-передачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2024, вартість наданих адвокатським бюро "Тараненко та партнери" правових і юридичних послуг ТОВ "ФК "ЕЙС" складає 7 000 грн (складання позовної заяви (2 години) 5 000 грн, вивчення матеріалів справи (2 години) 1 000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за договором № 137920 від 22.04.2024 (1 година) 500 грн, підготовка та подача клопотання про витребування доказів (1 година) 500 грн). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "ФК "ЕЙС" витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, який фактично складається лише з підготовки позовної заяви для подачі її до суду та надання відповіді на відзив, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved