Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

01.04.2025р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому просить: - розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 23.02.2013р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 4; - після розірвання шлюбу прізвище позивачки [PERSON] залишити [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що подружні відносини між сторонами припинені з листопада липня 2023 року у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги, втратою почуття любові, різні погляди на сімейні цінності. Сторони весь цей час проживають окремо, сімейні відносини, як подружжя, не підтримують, не ведуть спільного господарства. Також позивачка вказує, що у сторін є спільна неповнолітня дитина: донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Між сторонами відсутній майновий спір. Позичка просить не надавати терміну для примирення. Позивачка в судове засідання 02.06.2025р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Водночас 02.06.2025р. звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні, просить не надавати строку для примирення Відповідач в судове засідання 02.06.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Водночас 02.06.2025р. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій визнає позов та просить не надавити строку для примирення. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив письмові докази наявні в матеріалах судової справи, судом встановлено таке. 23.02.2013р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 4, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23.02.2013р. цим же відділом реєстрації актів цивільного стану. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного [PERSON] було змінено на [PERSON] . Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 19.11.2013р.). Фактично сторони припинили шлюбні відносини з липня 2023 року, кожен живе своїм особистим життям, не ведуть спільного господарства та не мають спільного побуту подальше примирення неможливе. Майнового спору та спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Водночас щодо позовної вимоги про залишення шлюбного прізвища позивачки [PERSON] , слід зазначити таке. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, після розірвання шлюбу, позивачка має право безперешкодно іменуватися прізвищем зміненим у зв`язку з реєстрацією шлюбу або відновити своє дошлюбне прізвище, а оскільки матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем перешкод позивачці в реалізації цього права, тобто існування спору, а відтак вимога в цій частині не підлягає задоволенню як безпідставна та необґрунтована. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial