Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що з 15.02.2010 р. по 10.04.2017р. позивачка перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Свалявського районного суду від 30.03.2017 р. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Свалявського районного суду від 16.07.2015 року у справі №306/1021/15-ц з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини, [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Свалявського районного суду від 26.04.2016 року у справі №306/308/16-ц з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробіку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка 23.08.2024 р. уклала шлюб з громадянином [PERSON] , який наразі утримує спільну з позивачкою дитину [PERSON] та двох синів позивачки від першого шлюбу, також зазначає, що позивачці нещодавно встановлено інвалідність 2 групи, що виключає можливість її працевлаштування. Вказує, що відповідач з моменту розірвання шлюбу ухиляється від батьківських обов`язків відносно своїх синів, аліменти не сплачує, станом здоров`я не цікавиться, інтересу щодо дітей та бажання підтримувати спілкування не виявляє. Старший син [PERSON] є дитиною з інвалідністю. На думку позивачки, відповідач веде не здоровий спосіб життя, зловживає алкоголем та згідно листів від правоохоронних органів підозрюється у вчиненні злочину. Тому просить суд позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Змінити розмір аліментів визначений рішенням Свалявського районного суду від 16.07.2015 року у справі №306/1021/15-ц. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Свалявського районного суду від 26.04.2016 року у справі №306/308/16-ц. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а.с.88). Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.81, 85). Третя особа ООП Свалявської міської ради в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 82, 87). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно\~статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] , відповідний актовий запис № 199 від 16.09.2011 року), копії свідоцтва\~ про\~народження\~ [PERSON] , [INFO] \~(серія\~ [NUMBER] , відповідний актовий запис № 13 від 20.01.2016 року) вказано у графі "батько" - [PERSON] (відповідач), у графі мати - [PERSON] (позивач) (а.с.13-14). Рішенням Свалявського районного суду від 30.03.2017 року справа №306/76/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.16,17). Рішенням Свалявського районного суду від 16.07.2015 року у справі №306/1021/15-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір"ю [PERSON] (а.с. 26-28). Рішенням Свалявського районного суду від 26.04.2016 року у справі №306/308/16-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.29-30). Дитина [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю (а.с.24,25). Позивач уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.20). Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, що посвідчується довідкою до акта огляду МСЕК №12 ААГ №891584 (а.с.50). Відповідно до довідок виданих Погребищенським відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області, [PERSON] не отримує аліменти з [PERSON] у період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року та 01.01.2024 року по 30.06.2024 року (а.с. 40-42). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах ВП №51384416 у [PERSON] наявна заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON] , [INFO] у сумі 151291,65 грн. та на утримання сина [PERSON] , [INFO] у сумі 150600,05 грн. (а.с.62,63). За приписами ст. 164 СК України\~батьки, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Правовою підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав є висновок Свалявської міської ради від 31.01.2025 року № 02-14/346 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 71,72). Обгрунтовуючи вищевикладене\~суд дійшов\~висновку,\~що оскільки\~відповідач не\~піклується про\~фізичний та\~духовний розвиток\~дітей,\~не забезпечує\~їм належного\~догляду,\~ухиляється від\~виховання,\~тобто свідомо\~нехтує \~своїми обов`язками,\~такого необхідно\~позбавити батьківських\~прав щодо\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~ \~ Щодо стягнення аліментів суд дійшов наступного висновку. За приписами ч. 2 та 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За ст. 150 СК України - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовим змістом вказаної норми закону, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Зважаючи на вищевикладене, виходячи з принципів розумності та справедливості розмір аліментів необхідно змінити та встановити в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь матері [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Outcome: approved