Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

Представник заявника О. Середа 29 травня 2025 року звернувся до суду з цією заявою про надання [PERSON] психіатричної допомоги в примусовому порядку. В обґрунтування заяви вказано, що 29 квітня 2025 року в зв`язку з погіршенням психічного стану: стратив спроможність вести звичайний спосіб життя, потребує сторонньої допомоги та догляду, [PERSON] був доставлений до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», де за наявністю усвідомленої згоди на лікування та наявністю підстав був госпіталізований до другого психіатричного відділення за рішенням лікаря-психіатра. Проте 29 травня 2025 року хворий категорично відмовився від лікування. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження, доручено Східному міжрегіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити [PERSON] адвоката для здійснення представництва інтересів в суді за призначенням. У судовому засіданні лікар - психіатр Калюжна А.Р. підтримала заяву. У судовому засіданні [PERSON] не зміг свідомо висловити свою думку. У судовому засіданні захисник, особи, стосовно якої вирішується питання, адвокат Яценко А.О., підтримав заяву лікаря. Прокурор підтримав заяву лікаря, вважає, що вона підлягає задоволенню. Розглянувши матеріали справи, заслухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 29 квітня 2025 року [PERSON] був госпіталізований за усвідомленою до другого психіатричного відділення Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» за рішенням лікаря-психіатра у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості з порушенням поведінки, що потребують догляду та лікування. 29 травня 2025 року [PERSON] категорично відмовився від лікування. Згідно із частинами 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При обстеженні психічного стану [PERSON] в КНП Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» комісія лікарів виявила, що хворий виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого не спроможний самостійно задовольнити свої основні життєва потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, його обстеження та лікування можливо тільки в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» №1489-111 від 22 лютого 2000 року. Лікар-психіатр [PERSON] підтвердила обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначила, що [PERSON] необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди. Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі № 689/1338/16-ц. Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічнохворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану. У зв`язку з цим суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди обґрунтовані.

Outcome: approved