Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №4204040 від 18.05.2021 року у розмірі 7802, 63 грн., судовий збір у розмірі 2422, 40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилається на те, що 18.05.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» https://miloan.ua/, [PERSON] подав заявку на отримання кредиту №4204040. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Зазначив, що законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля, який прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №4204040 від 18.05.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №4204040 від 18.05.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 3 000 грн., проте відповідачем належним чином кредитні зобов`язання не виконані. Посилався, що 13.09.2021 року згідно з умовами Договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №4204040 від 18.05.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс», відповідно, набуло права вимоги до відповідача. Згідно з Договором відступлення права вимоги сума боргу перед ТОВ «Діджи Фінанс» становить 7802, 63 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 2850 грн.; заборгованість за відсотками 4952, 63 грн., у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом Провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подав до суду заяву, згідно якої просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що в матеріалах справи наявна анкета-заява №4204040 від 18.05.2021 року, з якої убачається наступне: сума кредиту - 3000 грн., валюта: українська гривня, строк кредиту - 7 днів - 2021-05-18, дата повернення кредиту: 2021-05-25, сума до повернення: 3002.10 грн., складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту - 0.00 грн. Нараховується одноразово за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту за договором, проценти за користування кредитом - 2, 10 грн. Нараховуються за ставкою 0,01 відсоток від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом), позичальник: [PERSON] (РНКОПП [NUMBER] , дата народження [INFO], стать чоловік, вік 35 років, номер телефону [NUMBER] , зазначені дані документу, що посвідчує особу, адреса реєстрації, адреса проживання, освіта, соціальний статус, місце роботи, щомісячний дохід), дані контактної особи, надані позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви 4204040, прийняття рішення, погоджені умови. З копії договору про споживчий кредит №4204040 від 18.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] убачається, що відповідачу надаються грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 3 000 грн. на 7 днів з 18.05.2021 року по 25.05.2021 року. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2.10 грн. в грошовому виразі та 4.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 3002.10 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов?язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Комісія за надання кредиту: 0.00 грн., яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 2.10 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2,.2.3 цього Договору. Договором передбачена можливість пролонгації строку кредитування: на пільгових умовах - в разі сплати позичальником комісії за управління та обслуговування кредиту та певної частки заборгованості; на стандартних (базових умовах - кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися коштами, проте не більше 15 днів (користування припиняється коли у позичальника відсутні заборгованість). Цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника; проект кредитного договору є пропозицією на укладення кредитного договору; приймаючи пропозицію позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами ( у т. ч. правилами, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів). У договорі також передбачено права та обов`язки сторін, вирішення спорів та інші умови. Водночас, з умов п. 10 кредитного договору убачається, що кредитний договір не підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. До копії договору додано копію графіку платежів, згідно якого станом на 25.05.2021 року позичальник повинен був сплатити 3002, 10 грн - 3000 грн. суму кредиту, 2, 10 грн. - проценти за користування кредитом, також не містить підпису позичальника. Аналогічні договору умови кредиту вказані і у копії паспорта споживчого кредиту №4204040 № б/д, в якому наявна примітка «Підпис споживача (електронний підпис одноразовим ідентифікатором), проте ні ПІБ, ні одноразового ідентифікатора не зазначено). З копії платіжного доручення №46548141 від 18.05.2021 року виданого ТОВ "Мілоан" убачається перерахування на ім`я [PERSON] на картку MASTERCARD № [NUMBER] грошових коштів у сумі 3000 грн. Надане суду платіжне доручення не містить жодних реквізитів банківської установи про день та час вчинення такої банківської операції. Як убачається з договору факторингу №07Т від 13.01.2021 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», згідно якого останньому перейшло за плату право грошової вимоги до боржників. Право вимоги переходить в день підписання договору факторингу. З копії вбачається наявність підписів представників обох сторін договору факторингу. До договору додано копію акту приймання-передачі Реєстру Прав вимоги від 13.09.2021 року до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року. До суду надано копії платіжних доручень щодо оплати за договором факторингу №07Т від 13.09.2021 року. До суду надано копію витягу з Додатку до Договору факторингу №07Т від 13.09.2024 року, який сформовано 18.02.2024 року, за яким позивачу перейшло право вимоги до [PERSON] за договором №4204040 від 18.05.2021 року у сумі 7802, 63 грн.. Згідно копії розрахунку заборгованості, за період з 18.05.2021 року по 31.07.2021 року заборгованість відповідача складає 7802, 63 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 2850 грн.; заборгованість за відсотками 4952, 63 грн., інші суми додатково не нараховувалися. Зі змісту досудової вимоги за вих. №3121300571-АВ від 27.09.2023 року, адресованої відповідачу з рекомендацією погасити суму заборгованості за договором №4204040 від 18.05.2021 року. Звертаючись до суду з позовом, позивач наголошував, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. За правилами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015, пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону №675). За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення наведеного вище Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675). Правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України унормовано, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З аналізу наведених вище норм закону убачається, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника (відповідача) або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю). Натомість, з наданої позивачем анкети заяви №4204040 від 18.05.2021 року та договору про споживчий кредит №4204040 від 18.05.2021 року, убачається, що такі не містить підписів сторін, зокрема і позичальника за формою, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015. Наведене вище дає суду підстави дійти висновку про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження волевиявлення відповідача [PERSON] на укладення кредитного договору№4204040 від 18.05.2021 року. Серед іншого, суд звертає увагу, що позивачем на підтвердження факту укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] кредитного договору №4204040 від 18.05.2021 року та виконання ТОВ «Мілоан», як позикодавцем, його умов в частині передачі грошових коштів позичальнику у сумі 3000 грн., у позовній заяві посилається на платіжне доручення 46548141 від 18.05.2021 року. Водночас, надаючи оцінку даному доказу, суд доходить висновку, що він не відповідає критеріям належності та достовірності, яким повинні відповідати засоби доказування у цивільному процесі, з огляду на таке. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Абзацом 14 п. 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджене Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 №75 (це Положення розроблене відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення №75), передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про операцію. Пунктами 43, 48, 51, 52 Положення №75 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі. Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Як убачається з наданої суду копії платіжного доручення 46548141 від 18.05.2021 року, наданий суду документ не дає можливості установити дійсні обставини справи щодо перерахунку ТОВ «Мілоан» [PERSON] кредитних коштів в сумі 3 000 грн., позаяк платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ (платіжне доручення містить реквізити банку платника, що відповідають ідентифікаційним даним ТОВ «ФК «Елаєнс», зокрема, код банку, однак вказане товариство не є банківською установою у розумінні ч. 1 ст. 15 Закону України «Про банки та банківську діяльність», оскільки у найменуванні цього товариства відсутнє слово «банк»), посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить). У свою чергу, надані суду копії платіжних інструкцій на підтвердження сплати ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ТОВ «Мілоан» відповідають наведеним вище критеріям первинних документів, у яких наявні усі обов`язкові реквізити, передбачені п. 51 Положення №75, зокрема, і штамп банку та підпис відповідальної особи за проведення відповідної банківської операції. Натомість, у наданому суду платіжному дорученні 46548141 від 18.05.2021 року відсутні код банку отримувача та рахунок отримувача. Замість наведених вище обов`язкових реквізитів для здійснення відповідної банківської операції, у платіжному дорученні в графі «код банку» зазначено відповідно «MASTERCARD» в графі «кредит рах №» - маска картки, яка складається з 15 символів, коли номер банківської картки має містити 16 цифр, що на думку суду, є об`єктивною перешкодою для здійснення будь-якою банківською установою такої грошової операції. Крім того, суд зважає на те, що ані зміст кредитного договору, ані графік розрахунків, який є додатком до кредитного договору, не містять реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ «Мілоан» мало перерахувати кредитні кошти відповідачу [PERSON] в сумі 3000 грн., зокрема, і того, що зазначений у платіжному дорученні 46548141 від 18.05.2021 року. Відтак, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи та печаткою ТОВ «Мілоан», із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання відповідачу кредитних коштів на виконання умов кредитного договору №4204040 від 18.05.2021 року. За правилами ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте, усупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач [PERSON] виявив волю на укладення кредитного договору №4204040 від 18.05.2021 року, як і не надав доказів на підтвердження того факту, що ТОВ «Мілоан», як позикодавець, перерахував грошові кошти відповідачу [PERSON] в розмірі, визначеному умовами кредитного договором та що відповідачем такі кредитні кошти були отримані. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на викладене вище, у зв`язку з не доведенням позивачем обставин укладення між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору №4204040 від 18.05.2021 року та обставин перерахування кредитором позичальникові кредитних коштів, суд доходить висновку, що заявлені ТОВ «Діджи Фінанс» позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed