Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

07.03.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана заява, в якій представник заявник просив суд встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] , зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 20 грудня 2023 року до моменту смерті. Так, в обґрунтування заяви посилалася на те, що 15 грудня 2015 року між мною [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. За час перебування в зареєстрованому шлюбі було придбано житловий будинок за адресою [ADDRESS] . 20 грудня 2023 року заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, який розташована в [ADDRESS] . Заявник є єдиною спадкоємицею померлого, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Вона звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського нотаріального округу Мазура Р.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом, мали взаємні права та обов`язки, що притаманні подружжю, піклувалися один про одного, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися утриманням житла та разом сплачували платежі за спожиті комунальні послуги до момент смерті чоловіка. Встановлення факту, що має юридичне значення заявнику необхідно для прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.03.2025 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд. Сторони у судове засідання не з`явилися, належним чином були повіломлені про дату, час та місце розгляду справи. Заявник та її представник подали до суду заяви, в яких підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, проводити розгляд без їх участі. Представник Пірнівської сільської ради подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~- неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 15 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис №1253. 20 грудня 2023 року заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області між сторонами було розірвано шлюб. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №94. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 13 грудня 2024 року приватним нотарісом Мазур Р.Л. відкрито спадкову справу №29/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] . На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з: житлового будинку [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,1364 га, кадастровий номер 3221888001:27:196:0151, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Житловий будинк [ADDRESS] , належав померлому [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 19 лютого 2020 року, Мазуром Р.Л., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, за реєстром № 134, дублікат якого видано 17 березня 2025 року, Мазуром Р.Л., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, за реєстром № 232. Право власності на Житловий будинок, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 лютого 2020 року, Мазуром Р.Л., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, номер запису про право власності: 35569114, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 152058732218, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна, виданою 24 березня 2025 року, Мазуром Р.Л., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області за № 419198908. Земельна ділянка загальною площею 0,1364 га, кадастровий номер 3221888001:27:196:0151, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належала померлому [PERSON] на підставі на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 19 лютого 2020 року, Мазуром Р.Л., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, за реєстром № 137, дублікат якого видано 17 березня 2025 року, Мазуром Р.Л., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, за реєстром № 233. Право власності на Земельну ділянку, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 лютого 2020 року, Мазуром Р.Л., приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, номер запису про право власності: 35569174, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1384464232218, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна, виданою 24 березня 2025 року, [PERSON] , приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області за № 419199990. 13.12.2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського нотаріального округу Мазура Р.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] . Згідно свідоцтв про право на власності, які посвідчені приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Мазуром Р.Л. 24 березня 2025 року, та зареєстровані в реєстрі за №284 та №285 убачається, що [PERSON] належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на вищевказане майно. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 08.06.2021 року, виданої старостою Сувидського старостинського округу, [PERSON] зареєстрований за за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 18.09.2024 року заявник [PERSON] з 10.02.2021 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як убачається з листа старости Сувидського старостинського округу №48 від 13.12.2024 року, [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , до дня його смерті був зареєстрований та постійно прожив за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] в житловому будинку за зазначеною вище адресою, була зареєстрована та проживала: [PERSON] [INFO] . Згідно акту складеного депутатом Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 09.02.2025 року встановлено, що [PERSON] [INFO] , дійсно проживала разом із [PERSON] , [INFO] , та вели спільне господарство з 10.02.2021 року по день смерті останнього [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Також судом були досліджені пояснення [PERSON] від 02.06.2025 року, яка вказала, що за весь час після розірвання шлюбу та до смерті [PERSON] сторони спільно проживали, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 315 ЦПК України\~-\~суд розглядає\~в порядку\~окремого провадження\~справи про\~встановлення фактів від яких\~залежить виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав фізичних\~осіб,\~якщо законом\~не визначено\~іншого порядку\~їх встановлення. При цьому окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, передбачено ч. 1\~ст. 293 ЦПК України. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні, можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення (Постанова ВП ВС у справі за №161/853/19 від 08.11.2019 року). Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Відповідно до ч. 1\~ст. 19 ЦПК України\~- суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження факту постійного проживання разом із спадкодавцем, його встановлення не пов`язується з вирішенням спору, оскільки заінтересовані особи не оспорюють право заявниці на отримання спадщини, а встановлення заявленого факту є необхідним для подальшого подання нею документа, що засвідчував би те, що вона постійно проживала зі своєю матір`ю на момент смерті останньої, і встановлення вищевказаного факту в порядку окремого провадження не суперечить нормам процесуального права, тому дана справа має розглядатись за правилами цивільного судочинства. Так, на підставі ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України за №20/5 від 03.03.2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Як вже зазначалося, метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі за №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті останньої залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п. п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Дослідженими судом матеріалами справи підтверджено, що заявник постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 20 грудня 2023 року до моменту його смерті. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved