Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

12 травня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», у якій представник позивача зазначив, що [PERSON] є споживачем природного газу по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачу на праві власності. Відповідач приєдналася до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. Позивач постачав природний газ, а відповідач отримувала його та використовувала для власних потреб. В період з березня 2021 року по березень 2025 року (включно) відповідачем було спожито природний газ на загальну суму 11907,11 грн, вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачувала нараховані суми за спожитий природний газ, тим самим неналежно виконувала свої зобов`язання, чим порушуються права ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», тому представник позивача прохає суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ, а також сплачений при подачі позову до суду судовий збір. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 13 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2025 року постановлено ухвалити заочне рішення. Представник позивача, ТОВ «Гозопостачальна компанія «Нафтогаз України», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що останній прохав розглянути справу за відсутності представника позивача. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не подала, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від відповідача не надходило. Суд, розглянувши\~ та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає\~ задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом\~ (а.с. 19,20). 03.03.2025 року [PERSON] . Подала до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за адресою: [ADDRESS] ( а.с.18). ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснює постачання [PERSON] природного\~ газу за адресою: [ADDRESS] . ЕІС код споживача 56XM26E12007909Х. Згідно даних фінансового стану по особовому рахунку [NUMBER] споживача [PERSON] убачається, що за період з березня 2021 року по квітень 2025 року, було спожито природний газ на загальну суму 11907,11 грн, вартість якого залишилася не оплаченою споживачем (а.с. 16). ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» направило на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ в 7-денний строку з моменту отримання даної вимоги, але не пізніше 30.11.2024 року (а.с. 17), однак за наявними матеріалами справи, відповідач вимогу не виконала, заборгованість не погасила. Судом установлено, що позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій постачання природного газу …» на території України. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, та ст.ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Позивач зобов`язаний постачати природний газ Споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а Споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 4 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Пунктом 32 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що Регулятором є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу (п. 2 ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про ринок природного газу»). За змістом статтей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а\~ в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» побутовим споживачам є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статтей 205, 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Відповідач приєднався до договору постачання природного газу поста- чальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У поданій позовній заяві позивачем зазначено, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що споживач [PERSON] не виконує належним чином зобов`язання, а саме не сплачує нараховані суми за спожитий природний газ, чим порушує права ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», суд вважає, що заявлена вимога про стягнення заборгованості в сумі 11907,11 грн підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» необхідно стягнути судовий збір у заявленому розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved