Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Луганської міської ради, третя особи: [PERSON] , [PERSON] , приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік Валерія Володимирівна про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що їй та [PERSON] , [PERSON] та померлому [PERSON] , на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло. При цьому в паспорті, адреса реєстрації вказана з зазначенням назви кварталу як « [PERSON] ». В розмовній мові назва кварталу також звучала як « [PERSON] », необхідності в проведенні якихось реєстраційних дій з об`єктом нерухомості раніше не виникало, тому відповідно у неї ніколи не виникало сумнівів у правильності запису в паспорті та в правовстановлюючих документах. Вищевказана ситуація зумовлена неточностями перекладу з російської на українську мову, однак завдає значних складнощів їй, як власнику, яка не може реалізувати свої права, визначені законом, та зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки кварталу Зарічного взагалі не існує, відповідно в ДРРП також квартал з такою назвою відсутній. Вказане свідоцтво підтверджує право спільної часткової власності в рівних частках та посвідчене управлінням Луганської міської ради по приватизації житла, обліку та розподілу житлової площі. У свідоцтві зазначено, що воно видане на підставі розпорядження №525 від 02.03.2005 року. Вищевказана квартира зареєстрована управлінням Луганської міської ради по приватизації житла, обліку та розподілу житлової площі на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності і записана в реєстрову книгу за №20/2010. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] - квартира посімейного заселення розташована на 8 поверсі 10 поверхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 40,8 кв.м. Кожному зі співвласників належить 1/4 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Одним із співвласників є її чоловік [PERSON] , який [INFO] помер, про що складено актовий запис №398 від 30.08.2021 року. Новоайдарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Щастинському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 30.08.2021 року видано свідоцтво про смерть, серія [NUMBER] . Приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Ганшин В.О. 24.12.2021 року за №324/2021 заведено спадкову справу (номер у Спадковому реєстрі № 68918783) на підставі її заяви. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття належної їм частки у спадщині, після померлого батька. У зв`язку з повномасштабним вторгненням процес спадкування не завершено, та вона перемістилася до м. Лубни, Полтавської області. Так як [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття належної їм частки у спадщині, після померлого батька, вона звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік Валерії Володимирівни для отримання свідоцтва про право на спадщину. Як встановлено нотаріусом, вона [PERSON] , прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. Її діти - [PERSON] та [PERSON] в установлений строк відмовилися від прийняття спадщини. Однак, 30.05.2024 року за №86/02-31 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. постановою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки державна реєстрація права власності на 1/4 частину вищевказаної квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, а документів та/або інформаційних довідок тощо, що підтверджують право власності нотаріусу не подано. На запит до Луганської обласної державної адміністрації, отримано інформацію від 13.02.2024 року № 6/01.01-13-718, що свідоцтво про право на власності на житло від 02.02.2005 року видано виконавчим органом Луганської міської ради, державна реєстрація права власності на приватизоване житло здійснювалась на той час міським КП «БТІ» (м. Луганськ, площа Революції, буд.2 ). У зв`язку з тимчасовою окупацією території Луганської області, жодне бюро технічної інвентаризації області не відновили своєї діяльності на підконтрольній території України, архівні матеріали залишилися на тимчасово окупованій території, Луганська міська рада також не здійснює повноважень, визначених Конституцією та Законами України. Отже, через агресію рф, окупацію м. Луганська та відсутність можливості надати довідку з БТІ, вона позбавлена права успадкувати за своїм померлим чоловіком 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на те, що право власності на спірне майно набувалося до введення в дію Державного реєстру речових прав, реєстру прав власності на нерухоме майно, воно не зареєстровано в цих реєстрах, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав, реєстру прав власності на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яка належала на праві спільної часткової власності померлому [INFO] [PERSON] . У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Шевченко Леся Олександрівна не з`явились, адвокат Шевченко Л.О. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача Луганської міської ради у судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та прохали суд їх задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік Валерія Володимирівна у судове зсідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини. Як встановлено судом, [PERSON] та членам його родини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , яке видане 02.03.2005 року керівником органу приватизації О.М. Філіпським. Право власності на зазначену квартиру зареєстроване управління Луганської міської ради по приватизації житла, обліку та розподілу житлової площі, про що зроблено запис у реєстрову книгу за №20/2010. Копією технічного паспорту на приватизовану квартиру підтверджується, що співвласниками квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказана квартира зареєстрована Управлінням Луганської міської ради по приватизації житла, обліку та розподілу житлової площі на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за №20/2010. Копіями паспортів громадян України - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що вони зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 30.08.2021 року Новоайдарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Щастинському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про що зроблено актовий запис за №398. За життя [PERSON] заповіту не складав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщини у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] є: дружина - [PERSON] ; син - [PERSON] ; син - [PERSON] . Як зазначає позивачка, після смерті [PERSON] вона звернулась до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Ганшина В.О. з заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви приватним нотаріусом Ганшин В.О. було відкрито спадкову справу за №324/2021. У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф до України, процес спадкування не завершено. 23.01.2024 року позивачка звернулась до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із зверненням щодо отримання свідоцтва про право на спадщину. Листом №8821/М-327/15.1 від 12.02.2024 року Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було повідомлено, що нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Ганшина В.О. не припинена, водночас фактично ним не здійснюється. Документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Ганшина В.О., у тому числі спадкові справи до іншого нотаріуса або Луганського обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування його робочого місця, встановити їх місцезнаходження та стан збереження наразі неможливо. Відповідно до пункту 21 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована російською федерацією територія, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини, заява про відмову від прийняття спадщини, заява про відмову від заповідального відказу, вимога кредитора спадкодавця до спадкоємців, заява про охорону спадкового майна, заява про згоду бути виконавцем заповіту після відкриття спадщини, інші заяви щодо спадщини, спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи подаються нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини. У разі якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт або території, зазначені в абзаці першому цього пункту, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення органами влади своїх повноважень у повному обсязі, а також у разі заведення спадкової справи не за місцем відкриття спадщини до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», вчинення нотаріальних та інших дій нотаріусом щодо спадщини та спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи здійснюється за місцем подання першої заяви. Якщо місцем подання першої заяви є населений пункт або території, зазначені в абзаці першому цього пункту, вчинення нотаріальних та інших дій нотаріусом щодо спадщини та спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи здійснюється за місцем подання першої заяви про видачу свідоцтва в населеному пункті або на території, що не зазначені в абзаці першому цього пункту. У зв`язку з чим, для оформлення спадкових прав позивачка можете звернутись до будь-якого нотаріуса на території України. Відповідно до листа Луганської обласної державної адміністрації № 6/01.01-13-718 від 13.02.2024 року, свідоцтво про право на власності на житло № [NUMBER] від 02.02.2005 року видано виконавчим органом Луганської міської ради, державна реєстрація права власності на приватизоване житло здійснювалася на той час міським КП «БТІ» (м. Луганськ, площа Революції, буд.2). У зв`язку з тимчасовою окупацією території Луганської області, жодне бюро технічної інвентаризації області не відновили своєї діяльності на підконтрольній території України, архівні матеріали залишилися на тимчасово окупованій території, Луганська міська рада також не здійснює повноважень, визначених Конституцією та Законами України. 13.02.2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі вищезазначеної заяви, 13.02.2024 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. було відкрито спадкову справу №9/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 30.05.2024 року [PERSON] було подано приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. заяву про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Також у заяві зазначено, що сином спадкодавця [PERSON] [PERSON] було подано приватному нотаріусу Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Ганшин В.О. заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка була посвідчена [INFO] [PERSON] , тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса міста москви російської федерації Скурлатова Олександра Вікторовича та зареєстрована у реєстрі за №77/527-н/77-2021-5-772. Дана заява 24.12.2021 року була долучена до спадкової справи №324/2021. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №380816739 від 30.05.2024 року, інформації про право власності на квартиру [ADDRESS] , відсутня. 30.05.2024 року постановою приватного Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області №86/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки державна реєстрація права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, а документів та/або інформаційних довідок тощо, що підтверджують право власності нотаріусу не подано. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд приходить до наступного. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором,який підлягає нотаріальному посвідченню,виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору,не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме, статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст.3, ст.321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні вимог позивача у повному обсязі. На підставі ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1234, 1296, 1297 ЦК України, ст. ст.13,19, 263-265, 280-283 ЦПК України, - суд

Outcome: approved