Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

У грудні 2024 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 січня 2022 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено кредитний договір №103036683, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 15 000,00 грн., строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом. Також між відповідачем та АТ «ОТП Банк», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено другий договір. Так, 28 червня 2019 року між відповідачем та АТ «ОТП Банк» було укладено договір позики №2024542473, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 3 509,00 грн., строком на 24 місяці із сплатою процентів за користування кредитом. Посилаючись на те, що кредитор виконав своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, але останнім кредит не погашається, позивач, як особа, до якої перейшло право вимоги від первісних кредиторів, звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості: ?за Кредитним договором №103036683 в розмірі 15 050,40 грн., з яких: -13 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -1 550,4 грн. - сума заборгованості за відсотками; ?за Договором позики №2024542473 в розмірі 3 171, 34 грн., з яких: -2 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -1 171, 34 грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином. У прохальній частині позову просив провести розгляд за відсутності представника та ухвалити заочне рішення за на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації (а.с.71), заяв та клопотань до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] неодноразово отримувала кредитні кошти. Так, 16 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №103036683 (а.с. 6-10). Даний кредитний договір було укладено [PERSON] в електронному кабінеті позичальника, який створено в системі товариства, шляхом верифікації відповідача. 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072024, за умовами якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №16072024 від 16 січня 2022 року (а.с.6-10). За п. 1.1. договору факторингу, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу від 16 липня 2024 року загальна сума заборгованості становить 15 050 грн. 40коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 13 500,00 грн.; сума заборгованості за відсотками у розмірі 1 550, 40 грн. (а.с.17). 28 червня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір позики №2024542473 (а.с. 26). Даний кредитний договір було підписано [PERSON] електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 28 червня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №2024542473 від 28 червня 2023 року, за умовами якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики №2024542473 від 28 червня 2019року (а.с.26). Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №28/06/23 від 28 червня 2023 року загальна сума заборгованості становить 3 171 грн.34коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 2 000,00 грн.; сума заборгованості за відсотками у розмірі 1 171 грн. 34 коп.(а.с.38). Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначило, що [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитними договорами, заборгованість не погасила. Враховуючи укладені договори факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 15 050,4 грн. по договору №103036683; в сумі 3 171, 34 грн. по договору №3 171,34. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором №103036683 надало: кредитний договір №10036683 від 16 січня 2022 року; паспорт споживчого кредиту; договір факторингу №16072024; акт прийому-передачі згідно Реєстру боржників в електронному вигляді; витяг з реєстру боржників до договору факторингу за договором факторингу №16072024 від 16 липня 2024року; розрахунок заборгованості за кредитним договором №103036683 від 16 січня 2024 року. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики №2024542473 надало: договір позики №2024542473 від 28 червня 2019 року; паспорт споживчого кредиту; договір факторингу №28/06/23 від 28.06.2023; витяг з реєстру боржників №2 до договору факторингу №28/06/23 від 28 червня 2023 року; розрахунок заборгованості за кредитним договором №2024542473 від 28 червня 2019 року. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Так, звертаючись до суду із позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні та допустимі докази укладення [PERSON] двох кредитних договорів із ТОВ «Міолан» то ТОВ «ОТП Банк». [PERSON] отримала кредити за договором №103036683 та договором №2024542473, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернула. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договорами зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved