Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго»), звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 014,97 грн, та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 48 073,64 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 24 073,07 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 116 847,93 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 липня 2024 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 19 970,22 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 78 219,25 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії - 1 043,73 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання гарячої води - 526,74 грн, заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення у розмірі 80,64 грн, заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, а також витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в розмірі 43,00 грн та судовий збір в розмірі 4 632,75 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а тому відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідачі від послуг централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся, проте своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 серпня 2024 року складає 239 110,47 грн. Також за період до 31 жовтня 2021 року у відповідачів існує заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення у розмірі 80,64 грн та за період з 01 листопада 2021 року з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 043,73 грн та з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 526,74 грн Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року № 602-18, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Київенерго» прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих послуг до 01 травня 2018 року з надання послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 68 088,61 грн, що включені до розрахунку заборгованості. За таких обставин, відповідачі мають заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 308 850,19 грн, що складається із заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 014,97 грн, та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 48 073,64 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 24 073,07 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 116 847,93 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 липня 2024 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 19 970,22 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 78 219,25 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії - 1 043,73 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за постачання гарячої води - 526,74 грн, заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення у розмірі 80,64 грн, заборгованість по внескам за обслуговування вузлів комерційного обліку послуги з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. На підставі викладеного позов просили задовольнити. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року позовну заяву КП «Київтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - три дні з дня отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду позовної заяви у новій редакції з визначення у прохальній частині порядку стягнення з відповідачів заявленої суми заборгованості разом із новим розрахунком заборгованості відповідачів залежно від обраного способу (порядку) стягнення. 25 жовтня 2024 року до суду надійшла заява КП «Київтеплоенерго» від 25 жовтня 2024 року, до якої долучено позовну заяву у новій редакції з уточненою прохальною частиною та копії позовної заяви у новій редакції відповідно до кількості учасників справи. Таким чином, позивачем виконано вимоги ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року про залишення позову без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомостей, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 10 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Також 10 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалами Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року у задоволенні клопотань [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи у порядку загального позовного провадження відмовлено. 25 грудня 2024 року (вхід. № ЕП-14613) КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надано інформацію про право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] , а саме зазначено, що згідно з даними реєстрових книг КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. 27 лютого 2025 року до суду надійшло клопотання [PERSON] про направлення копії матеріалів судової справи та копії позовної заяви з додатками на поштову адресу відповідача. Також 27 лютого 2025 року до суду надійшло аналогічне клопотання від відповідача [PERSON] 23 квітня 2025 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Відповідачем зазначено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою від 05 вересня 2024 року, тому строк позовної давності щодо якого може бути заявлено вимоги про стягнення заборгованості складає з 05 вересня 2021 року по 05 вересня 2024 року. Водночас, всупереч вимогам статті 257 ЦК України, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період починаючи з 01 травня 2018 року та з 01 листопада 2021 року. Отже, строк позовної давності на стягнення заборгованості за період з 01 травня 2015 року по 01 листопада 2024 року сплинув більше ніж три роки тому. Відповідачі не отримували жодних претензій, заяв, повідомлень чи вимог від ПАТ «Київенерго» чи від КП «Київтеплоенерго». Позиція позивача, відповідно до якої, у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ним укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання і що такий договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування співвласниками багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин. Крім того, позивач зазначає, що на підставі договору про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року № 602-18, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», останній набув право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що також не може бути враховано, оскільки з 1980 року квартиронаймачем та власником особового рахунку № [NUMBER] була бабуся відповідача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Квартиронаймачем має стати саме [PERSON] за домовленістю з іншими зареєстрованими за цією адресою особами. У 2019 році відповідачем розпочато процедуру зміни власника особового рахунку № [NUMBER] , яка ще не завершена, відповідач не має фізичної можливості завершити процедуру зміни квартиронаймача та прийняти рішення про вибір моделі договірних відносин та укласти з виконавцем комунальної послуги відповідний договір про надання комунальної послуги. Відповідач не була поінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку. Письмової вимоги про сплату боргу, розрахунку заборгованості та копій документів, що підтверджують право вимоги позивача, зокрема копії договору про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року № 602-18 надано не було. Позивач також не підтвердив, що такий договір був нотаріально посвідчений, що свідчить, що такий договір укладений у простій письмовій формі. При цьому, згідно положень статті 513 ЦК України правочин щодо зміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у тій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Тому відповідач вважає, що існують підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає примусовому виконанню, оскільки договір, на якому ґрунтуються вимоги позивача, не був посвідчений нотаріально. При цьому, стягнення безспірної заборгованості можливе за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. В результаті правочину про відступлення права вимоги таке право вимоги не виникає з дати цього правочину, а лише переходить до нового кредитора на умовах, на яких воно належало первісному кредитору. 14 листопада 2024 року відповідачем встановлено лічильник холодної води та гарячої води, їх опломбовано, повірено, постановлено на облік у надавачів послуг, зареєстровано особисті кабінети та передаються відповідні показники. [PERSON] також зазначила, що відповідач [PERSON] не проживає у даній квартирі з 2014 року, її власником або співвласником не є, має постійне місце проживання за іншою адресою, де сплачує комунальні послуги, тому не має нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями. Відповідачі не проживають у даній квартирі з 2017 року, користується іншим житловим приміщенням, [PERSON] , його дружина [PERSON] та її син [PERSON] мають зареєстроване місце проживання у даній квартирі, але не проживають, тому не можуть бути відповідачами по справі. Відповідач [PERSON] не проживає у даній квартирі з 2002 року, а лише має місце реєстрації, проживала із сім`єю та сином [PERSON] в орендованій квартирі, зараз перебувають за межами території України, тому [PERSON] та [PERSON] не можуть нести обов`язок зі сплати комунальних послуг за вказаною адресою. Таким чином, за вказаною адресою зареєстровані та фактично проживають [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] - син [PERSON] . Заборгованість за спожиті комунальні послуги нарахована на кількість зареєстрованих осіб, відповідні показники лічильників не надано. Водночас, більшість із відповідачів за вказаною адресою фактично не проживають, мають інше житло, де сплачують за комунальні послуги, тому не можуть бути боржниками за заборгованістю за спожиті за вказаний період комунальні послуги, що надавалися позивачем. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості із вказаних осіб є незаконною та необґрунтованою. Отже, заборгованість позивачем нараховано незаконно, оскільки період заявленої заборгованості перевищує строк позовної давності та пред`являється і нараховується щодо осіб, які вказані послуги не отримували. З огляду на викладене, просила відмовити у стягненні заборгованості за період, що перевищує строк позовної давності, тобто за період з 01 травня 2018 року по 04 вересня 2021 року. Водночас, відмовити у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в повному обсязі. 23 квітня 2025 року до суду також надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , у якому відповідач просила відмовити у стягненні заборгованості за період, що перевищує строк позовної давності, тобто за період з 01 травня 2018 року по 04 вересня 2021 року. Водночас, відмовити у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в повному обсязі. Надано обґрунтування, аналогічне, до викладеного у відзиві відповідача [PERSON] 29 квітня 2025 року КП «Київтеплоенерго» подало до суду відповідь на відзив відповідача [PERSON] , з доводами, викладеними у відзиві не погоджуються. Зокрема, зазначили, що загальна позовна давність встановлюється в три роки, перебіг якої, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки договір між позивачем та ПАТ «Київенерго» було укладено 11 жовтня 2018 року, то обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості спожитих до 01 травня 2018 року відповідачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води починається з моменту укладення вищезазначеного договору про відступлення прав вимоги. Виходячи з наведеного строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води закінчується 11 жовтня 2021 року. Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобіганню поширенню коронавірусної хвороби, тому вимоги заявлено в межах строків позовної давності. Договір про відступлення прав вимоги (цесії) укладено між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго»18 жовтня 2018 року, за яким позивач прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором зазначається у Додатку № 1 та № 2 до такого договору. У разі відсутності спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами договору правочину за договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню. Матеріали справи не містять доказів, що у визначеному законом порядку договір цесії визнано недійсним. Твердження відповідача [PERSON] про те, що позивачем пред`явлено позов до неналежних відповідачів є хибним. Доказів зміни місця проживання відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не надано. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду не врученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду не врученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Копію позовної заяви з додатками отримав особисто 11 листопада 2024 року, про що свідчить розписка, що міститься в матеріалах справи. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подала. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду не врученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подала. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду не врученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду не врученим з відміткою оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Також Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11, провадження № 61-6596ск20, сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: partial