Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

05 травня 2025 року до суду відповідно до ухвали Миколаївського суду Миколаївської області від 03 квітня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №680776921 від 11 травня 2021 року у розмірі 21440 грн. 00 коп., що складається з 10000,00 грн. заборгованості по кредиту, 11440,00 грн. заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом та судові витрати по справі, що складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №680776921 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. Додатковими угодами строк дії договору факторингу було продовжено. Відповідно до умов факторингу та додаткових угод до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №680776921 від 11 травня 2021 року в сумі 21440 грн. 00 коп., що складається з 10000,00 грн. заборгованості по кредиту, 11440,00 грн. заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01. Відповідно до умов факторингу право вимоги за кредитним договором №680776921 від 11 травня 2021 року в сумі 21440 грн. 00 коп. перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». У свою чергу 14 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклало договір факторингу №14/02/2022-01 з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Відповідно до умов факторингу право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №680776921 від 11 травня 2021 року в сумі 21440 грн. 00 коп. перейшло до позивача. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за договором, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість у загальному розмірі 21440 грн. 00 коп., що складається з 10000,00 грн. заборгованості по кредиту, 11440,00 грн. заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом. Ухвалою від 12 травня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача просив здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд ухвалив розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Відповідно до заявки на отримання грошових коштів в кредит від 11 травня 2021 року [PERSON] надав ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» інформацію стосовно бажаного кредиту у сумі 10000 грн., дати його отримання 11 травня 2021 року, власної електронної адреси, номеру телефону, паспортних даних, номеру банківської картки для перерахування коштів (а.с.21). 11 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №680776921, відповідно до якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору (а.с.12-13). Договір укладено в електронній формі та підписано [PERSON] аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Відповідно до пункту 1.2 угоди кредит надається строком на 112 днів. Згідно пункту 1.4 угоди, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 237,25 % річних, що становить 0,65% на день від суми кредиту на час користування ним. Відповідно до пункту 1.5, 1.6 угоди умови нарахування процентів за ставкою, визначеною пунктом 1.4 угоди застосовуються лише у разі, якщо кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку, вказаного в Графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за договором до відносин застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу. Базова процентна ставка становить 474,50% річних, що становить 1,30 % на день від суми кредиту за час користування ним. Відповідно до пункту 4.2 сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між ними у якості підпису буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Зі змісту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~кодексом України, а також іншими актами законодавства. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до\~частини 1\~ статті\~12\~ вказаного\~Закону, якщо\~відповідно до\~акта цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, кредитний договір\~№680776921 від 11 травня 2021 року, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] є електронним договором, підписаним аналогом електронно-цифрового підпису [PERSON] у формі одноразового ідентифікатора та вважається таким, що укладений в письмовій формі. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. Додатковоми угодами від 28 листопада 2019 року №19, від 31 грудня 2020 року №26 та від 31 грудня 2021 року №27 строк дії договору факторингу було продовжено. Згідно з пунктом 4.1 розділу 4 вказаного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними реєстру прав вимоги. Відповідно реєстру прав вимоги №145 від 03 серпня 2021 року відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу під порядковим №2901. Відповідно до вказаного витягу заборгованість по основному боргу (тілу кредиту) зазначено у розмірі 10000,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 10010,00 грн., загальний розмір заборгованості 20010,00 грн. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, 03 серпня 2021 року відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», яке набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01. Додатковою угодою від 03 серпня 2021 року №2, строк дії договору факторингу було продовжено. Згідно з пунктом 4.1 розділу 4 вказаного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідно реєстру прав вимоги. Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру прав вимоги №7 від 28 жовтня 2021 року до договору факторингу під порядковим №19932. Відповідно до вказаного витягу заборгованість по основному боргу (тілу кредиту) зазначено у розмірі 10000,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 11440,00 грн., загальний розмір заборгованості 21440,00 грн. Таким чином, 28 жовтня 2021 року відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача. У свою чергу 14 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклало договір факторингу №14/02/2022-01 з ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у витягу з реєстру боржників до договору факторингу під порядковим №8487 Відповідно до вказаного витягу заборгованість по основному боргу (тілу кредиту) зазначено у розмірі 10000,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 11440,00 грн., загальний розмір заборгованості 21440,00 грн. Таким чином, 14 лютого 2022 року відбулося відступлення прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», яке набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №680776921 від 11 травня 2021 року заборгованість станом на 03 серпня 2021 року становить заборгованість по основному боргу (тілу кредиту) у розмірі 10000,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 10010,00 грн., загальний розмір заборгованості 20010,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон плюс» за кредитним договором №680776921 від 11 травня 2021 року заборгованість станом на 28 жовтня 2021 року становить заборгованість по основному боргу (тілу кредиту) у розмірі 10000,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 11440,00 грн., загальний розмір заборгованості 21440,00 грн. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як встановлено судом, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] 11 травня 2021 року відповідно до кредитного договору №680776921 грошові кошти у розмірі 10000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11 травня 2021 року та довідкою ПАТ «ПриватБанк» від 27.09.2024 року, відповідно до яких переказ коштів у сумі 10000 грн. здійснено 11 травня 2021 року на карту № [NUMBER] від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.32,33). Відповідно до матеріалів справи, відповідач порушив умови договору в частині строків та сум сплати кредиту та має заборгованість за вище вказаним договором. За умовами кредитного договору строк його дії становить 112 днів. Нарахування заборгованості здійснено в межах строку дії кредитного договору. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ним не повернуті, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №680776921 від 11\~травня 2021\~року у сумі 21440 грн. 00 коп., що складається з 10000,00 грн. заборгованості по кредиту, 11440,00 грн. заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом. Стосовно судових витрат, то згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належить надання правничої допомоги адвоката. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правничої допомоги, позивачем надано договір, №10/03/25-02 від 10 березня 2025 року, укладений між Адвокатським Бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та додаткову угоду №9 до нього від 10 березня 2025 року (а.с.69-72), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 10 березня 2025 року, відповідно до яких сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 6000 грн. (а.с.73). У зазначену суму включається оплата послуг адвоката зі складення позовної заяви 5000 грн., вивчення матеріалів справи - 1000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved