Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулось до суду із позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за Договором №4025910956 про надання кредиту від 12.08.2022 року, що становить 52757,95 гривень, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 51 887 грн. 04 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 0 грн. 23 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 870 грн. 68 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 16 травня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду подала заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутності. Позов визнає повністю. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст.\~247\~ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В свою чергу, згідно з ч.1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено,\~що 12.08.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано Кредитний договір №4025910956. Із дослідженої судом кредитного договору №4025910956 від 12.08.2022 року та паспорту кредиту №5910956 встановлено, що відповідач ознайомлений та згідний з умовами кредитування, правилами надання кредиту, його реальною вартістю, що підтверджується його підписом. Зокрема, [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, оплачувати комісії. Згідно з ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом. 15 серпня 2022 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021, позивач є новим кредитором Боржника [PERSON] за Кредитним договором № 4025910956 від 12.08.2022 з усіма наступними додатками та змінами. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводив платежі по погашенню кредиту, таким чином, не належним чином виконує умови договору. Із даного розрахунку вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором в сумі 52 757,95 гривень, з яких: 51887,04 грн. заборгованість за кредитом; 0,23 грн. заборгованість за нарахованими річними відсотками, 870, 68 грн. заборгованість за нарахованими щомісячними відсотками. Оскільки заборгованість за кредитним договором від 12 серпня 2022 року № 4025910956 в сумі 52 757,95 грн. повністю визнається відповідачем і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а тому відповідно до ч.1 ст.\~82\~ЦПК вони не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Цивільного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобов`язання по умовах договору має заборгованість перед АТ «Таскомбанк» за договором на загальну суму 52 757,95 грн., яка визнається відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь позивача, а також судові витрати. Відповідно до вимог ч. 1 ст.142 ЦПК України та ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються платіжною інструкцією №3105 від 11 квітня 2025 року про сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141, ч. 1 ст.142 ЦПК України, та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 1211, 20 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: approved