Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала вказана цивільна справа. 16.04.2025 представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) адвокат Семенюта Р.А., засобами поштового зв`язку подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн та 1 000 грн витрат на оцінку спірного майна. Крім того, 16.04.2025 представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) адвокат Любченко Н.Ю., засобами поштового зв`язку подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. Заяви обґрунтовані тим, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа № 357/11760/23 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості поліпшення житла, в межах розгляду якої сторони понесли витрати на правничу допомогу, які підлягають розподілу. 28.04.2025 сторонам направлено лист про призначення до розгляду заяв представників сторін в судовому засіданні 13.05.2025, яке відкладено на 29.05.2025. 28.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) адвоката Семенюти Р.А., надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, понесені [PERSON] до 3 000 грн, а в разі відсутності доказу направлення заяви з додатками іншим учасникам справи, просить відмовити в повному обсязі. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що понесені відповідачем витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн по даній справі є значно завищеними та неспівмірними зі складністю, розумністю, їх дійсністю та ціною позову. Зауважив, що його клієнтка є пенсіонером та має задовільний стан здоров`я, оскільки їй встановлено інвалідність ІІ групи, тому стягнення з неї витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі буде надмірним майновим тягарем. Адвокат Семенюта Р.А. про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що вбачається з довідки про доставку електронного документу, враховуючи, що він зареєстрований по даній справі в системі «Електронний суд». В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) адвокат Любченко Н.Ю., підтримала власну заяву щодо розподілу судових витрат. Проти задоволення заяви сторони позивача за первісним позовом заперечувала. Вказувала про необхідність про зменшення таких витрат з огляду на надмірність їх розміру. Звернула увагу, що позивач не понесла 20 000 грн витрат, а тільки 10 000 грн. Вказала, що має 15 років адвокатського стажу та вважає образливою позицію адвоката Семенюти Р.А. про зменшення понесених [PERSON] судових витрат до 3 000 грн. З витратами на проведення оцінки майна згодна. Заслухавши адвоката Любченко Н.Ю. та дослідивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. В межах розгляду даної справи (провадження), судом встановлено наступне. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2025 повністю задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано: 1) за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; 2) за [PERSON] - право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Вказаним рішенням також частково задоволено зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості поліпшення житла, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості витрат на проведення невід`ємних поліпшень житлового приміщення (капітального ремонту) квартири [ADDRESS] , в розмірі 93 549,26 грн, в задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено, стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 1 776,84 грн. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу сторін та оцінку майна судом не вирішувались, оскільки сторонами, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, заявлено про подання сторонами доказів про понесені витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Згідно із п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати або, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що у позові за вх. № 42058, позивачем заявлено про понесені стороною позивача витрати на оцінку майна в розмірі 1 000 грн та в прохальній частині заявлено про стягнення таких витрат на користь позивача. Крім того, у відзиві на зустрічну позовну заяву за вх. № 5265, представником відповідача за зустрічним позовом заявлено про орієнтовний розмір витрат сторони на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. В процесі розгляду справи представником сторони зроблено заяву про надання доказів понесення витрат в порядку, встановленому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Заява про ухвалення додаткового рішення подана представником позивача за первісним позовом 16.04.2025 засобами поштового зв`язку, що вбачається з трекінгу поштового відправлення № 0910712458549, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 11.04.2025. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надано суду копії документів: договір про надання правової допомоги № 03/01 від 03.01.2024, укладений між клієнтом [PERSON] та адвокатом Адвокатського бюро «Руслана Семенюти»; додаток № 1 від 08.01.2024 до договору про надання правової допомоги № 03/01 від 03.01.2024; рахунок-фактура № 03/01 від 08.01.2024 за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 03/01 від 03.01.2024 на суму 10 000 грн; виписка АТ «Райффайзен Банк» від 15.01.2024 про сплату 10 000 грн АБ «Руслана Семенюти» за договором про надання правової допомоги № 03/01 від 03.01.2024 на суму 10 000 грн. В матеріалах справи також міститься ордер серії АІ № 1522122 від 04.01.2024 про надання адвокатом Адвокатського бюро «Руслана Семенюти» Семенютою Р.А. правничої допомоги клієнту [PERSON] за договором № 03/01 від 03.01.2024 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Семенюти Р.А. серії КС № 5185/10 від 17.07.2014. З наданих документів вбачається, що позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) в межах розгляду цивільної справи № 357/11760/23 понесено витрати на послуги правничої допомоги адвоката АБ «Руслана Семенюти» Семенюти Р.А. в розмірі 30 000 грн, що є фіксованим гонораром, який не змінюється в залежності від досягнення чи недосягнення позитивного результату по справі, якого бажає клієнт. При цьому, додатком передбачено сплату частини гонорару в розмірі 10 000 грн відразу після підписання договору та залишку гонорару в розмірі 20 000 грн - протягом 30 днів з дня набранням рішення законної сили. З матеріалів справи також вбачається, що у відзиві на первісний позов за вх. № 57702, представником відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) заявлено про орієнтовний розмір витрат сторони на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн, докази на понесення яких будуть надані суду в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Заява про ухвалення додаткового рішення подана представником відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) 16.04.2025 засобами поштового зв`язку, що вбачається з трекінгу поштового відправлення № 0911713245227, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 11.04.2025. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надано суду копії документів: договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.12.2023, укладений між клієнтом [PERSON] та адвокатом Любченко Наталією Юріївною; додаткова угода від 04.12.2023 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.12.2023; квитанцію до прибуткового касового ордера № 9 від 14.02.2024 про сплату [PERSON] адвокату Любченко Н.Ю. за договором від 04.12.2023. В матеріалах справи також міститься ордер серії АІ № 1510467 від 11.12.2025 про надання адвокатом Любченко Н.Ю. правової допомоги клієнту [PERSON] за договором від 04.12.2023 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Любченко Н.Ю. серії КС № 404 від 15.04.2021. З наданих документів вбачається, що відповідачем за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) в межах розгляду цивільної справи № 357/11760/23 понесено витрати на послуги правничої допомоги адвоката Любченко Н.Ю. в розмірі 20 000 грн, що є гонораром, до складу якого входить в тому числі оплата 3 представницьких дій в розмірі 1 500 грн за межами робочого місця адвоката, одна представницька дія в розмірі 500 грн за межами робочого місця адвоката. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно із положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18. Щодо аргументу представника відповідача за первісним позовом про відсутність доказів сплати витрат на послуги адвокатського бюро в повному обсязі, то згідно з практикою Верховного Суду, це не має значення, оскільки такі витрати можуть бути здійснені стороною в майбутньому, що й передбачено договором про надання правничої допомоги. Отже, розподіляючи витрати, які понесені сторонами на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази є підставою для їх відшкодування, адже їх розмір доведений документально. Разом з тим, при розподілі судових витрат на правничу допомогу сторін по даній справі суд зважає на те, що: 1) ціна первісного позову складає 271 200 грн (вартість 1/2 частки квартири), який повністю задоволено, ціна зустрічного - 168 770,59 грн, який задоволено частково; 2) представник позивача - Семенюта Р.А., є адвокатом з 17.07.2014 (10 років стажу), представник відповідача - Любченко Н.Ю., є адвокатом з 07.10.2008 (16 років стажу); 3) позивач [PERSON] має посвідчення потерпілої від ЧАЕС категорії 1 та їй встановлено ІІ групу інвалідності; 4) представники сторін приймали участь в судових засіданнях та складали заяви по суті справи; 5) від обох сторін заявлені клопотання про зменшення судових витрат. В межах цієї справи, суд бере також до уваги правило ч. 10 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на заперечення обох сторін щодо стягнення таких витрат, досвід адвокатів та витрачений представниками сторін час при наданні правничої допомоги у даній справі, процесуальну поведінку сторін, а також зважаючи на правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, тому з урахуванням положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України, принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3 000 грн судових витрат на правничу допомогу. Крім того, згідно із ч. 3, 6 ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Судом також встановлено, що позивачем за первісним позовом понесено витрати на проведення оцінки спірного майна в розмірі 1 000 грн, що підтверджується договором №ІЦК -11-7 від 17.08.2023, актом " ІЦК-11-7 від 17.08.2023 прийому-передачі виконаних робіт та платіжною інструкцією від 16.08.2023, що підлягають відшкодуванню. Суд враховує позицію постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, відповідно до якої сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Outcome: partial