Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідача про стягнення заборгованості за договором № 4182092 від 20 травня 2021 року в сумі 25 228 гривень 67 копійок. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 20 травня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4182092. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 7\~800 гривень зі\~строком користування\~кредитом -\~30\~днів з\~дати його\~надання з\~можливістю пролонгації\~не більше\~90\~календарних днів\~поспіль,\~кінцева дата\~повернення (виплати)\~кредиту \~18\~жовтня 2021\~року.\~Тип процентної\~ставки \~фіксована,\~стандартна \~ \~процентна ставка\~становить 1,90\~%\~за 1\~(один)\~день користування\~кредитом,\~знижена процентна\~ставка становить\~0,57%\~за 1\~(один)\~день користування\~кредитом. Позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1 Договору від 20 травня 2021 року кредитодавець здійснив переказ коштів у розмірі 7\~800 гривень на картку відповідача і позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. 24 січня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4182092. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило\~на користь\~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4182092. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15 лютого 2025 року виникла заборгованість, яка складається із заборгованості за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) в розмірі 7 800 гривень 00 копійок; заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 17 284 гривні 00 копійок, заборгованості за пенею та/або штрафами - 144 гривні 67 копійок, а всього 25 228 гривень 67 копійок, від сплати яких відповідач ухиляється. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 77) Відповідач у\~судове засідання\~не з`явилася.\~Про дату\~та час\~розгляду справи\~була належним\~чином повідомлена. Подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов визнала (а.с. 97). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20 травня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4182092, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 7\~800 гривень зі\~строком користування\~кредитом -\~30\~днів з\~дати його\~надання з\~можливістю пролонгації\~не більше\~90\~календарних днів\~поспіль,\~кінцева дата\~повернення (виплати)\~кредиту \~18\~жовтня 2021\~року.\~Тип процентної\~ставки \~фіксована,\~стандартна \~ \~процентна ставка\~становить 1,90\~%\~за 1\~(один)\~день користування\~кредитом,\~знижена процентна\~ставка становить\~0,57%\~за 1\~(один)\~день користування\~кредитом (а.с.9-16). Частиною ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» задекларовано термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором», де Електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~ дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор\~ алфавітно-цифрова\~послідовність,\~що її\~отримує особа,\~яка прийняла\~пропозицію (оферту)\~укласти електронний\~договір шляхом\~реєстрації в\~інформаційно-телекомунікаційній\~системі суб`єкта\~електронної комерції,\~що надав\~таку пропозицію.\~Одноразовий ідентифікатор\~може передаватися\~суб`єктом електронної\~комерції,\~що пропонує\~укласти договір,\~іншій стороні\~електронного правочину\~засобом зв`язку,\~вказаним під\~час реєстрації\~у його\~системі,\~та додається\~(приєднується)\~до електронного\~повідомлення від\~особи,\~яка прийняла\~пропозицію укласти\~договір.\~Комбінацію літер\~та цифр,\~що розташовуються\~в нижньому\~правому кутку\~договору являє\~собою електронний\~підпис одноразовим\~ідентифікатором. Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Суд вважає, що укладення Договору в електронній формі між сторонами підтверджується візуальною формою послідовності дій [PERSON] та комбінацію літер та цифр, що розташовані в нижньому правому кутку Договору та являють собою електронний підпис відповідача (а.с.13). Отже Договір був укладений в електронній формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього електронним підписом, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. ч.1, 2\~ст. 207 ЦК України\~\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.ч. 1-3\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом\~ст.634 ЦК України\~\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 175/4576/14 від 17 липня 2019 року яка, з точки зору ч.4\~ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, умови договорів приєднання розробляються банком, а тому повинні бути зрозумілі усім споживачам, доведені до їх відома, а тому банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 24 січня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4182092 (а.с.46-50). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», заборгованість відповідача станом на 10 січня 2023 року за договором № 4182092 від 20 травня 2021 року становить 25 228 гривень 67 копійок (а.с. 44). Також судом встановлено, що 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ\~КАПІТАЛ» відступило\~на користь\~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4182092 (а.с.52-57). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість відповідача станом на 15 лютого 2025 року за договором № 4182092 від 20 травня 2021 року становить 25 228 гривень 67 копійок (а.с. 33). Оскільки на підставі даного договору відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», тому суд вважає, що останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач не проводила платежі по погашенню кредиту у зв`язку з чим не належним чином виконує умови договору. Розрахунком заборгованості підтверджено, що у відповідача станом на 10 січня 2023 року існує заборгованість за кредитним договором в сумі 25\~228 гривень 67 копійок, яка складається з 7\~800 гривень 00 копійок заборгованість по тілу кредиту; 17\~284 гривні 00 копійок заборгованість по відсоткам, 19 гривень 87 копійок 3 % річних з простроченої суми, 124 гривні 80 копійок інфляційні втрати з простроченої суми заборгованості (а.с.44). З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не належним чином виконує умови зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.\~Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що відповідач, порушивши зобов`язання по умовах договору, має заборгованість перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором на загальну суму 25\~228 гривень 67 копійок, яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню на користь позивача. Крім того, відповідач згідно заяви від 10 червня 2025 року позовні вимоги визнала в повному обсязі, що є самостійною підставою для задоволення позову, оскільки суд також встановив наявність обставин для задоволення позову (а.с.97). Стосовно стягнення судових витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу. Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з підготовкою позовної заяви до суду, надано Договір про надання правової допомоги № 02-09/2024 від 02 вересня 2024 року, укладений між адвокатом Муравська О. М. та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (а.с.25-27), заявкою на надання юридичної допомоги № 12 від 01 січня 2025 року на суму 9\~000 гривень 00 копійок та платіжною інструкцією від 21 лютого 2025 року про оплату послуг адвоката (а.с.31, 32). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 9\~000 гривень 00 копійок, а позиція суду відповідає позиції ВС, яка викладена в постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22, згідно якої Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України,\~відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з нього підлягає стягненню 50% сплаченого позивачем судового збору, а інші 50% слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved