Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в якому просить встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документа особі, а саме те, що державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 066065, який 30 жовтня 2002 року виданий Лавриківською сільською радою та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 997, згідно якого [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 3-го демократичного скликання Лавриківської сільської ради № 3 від 14 грудня 2000 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,4635 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лавриківської сільської ради Жовківського району належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що її дошлюбним прізвищем було [PERSON] , її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Мати, [PERSON] , померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина. Вона як дочка [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, оскільки від її імені заповіт не посвідчувався. Зазначає, що вона прийняла спадщину як спадкоємець за законом першої черги після смерті матері, [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та проживала з нею на день її смерті, не відмовилася протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця від прийняття спадщини. З державного акта на право приватної власності на землю серії серії II-ЛВ № 066065, який 30 жовтня 2002 року виданий Лавриківською сільською радою та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 997, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 3-го демократичного скликання Лавриківської сільської ради № 3 від 14 грудня 2000 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,4635 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лавриківської сільської ради Жовківського району. Вказує, що даний державний акт був представлений нею нотаріусу для спадкування земельної ділянки, однак нотаріусом, а також в землевпорядній організації їй було усно роз`яснено про необхідність встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа, оскільки в зазначеному вище державному акті допущено помилку щодо прізвища власника земельної ділянки, спадкодавця, оскільки згідно свідоцтва про смерть [INFO] померла [PERSON] , а в державному акті на землю зазначено, що такий видано на ім`я [PERSON] , тобто прізвище її матері помилково зазначено [PERSON] замість правильного згідно свідоцтва про її смерть Папіж. Вказує, що даний факт підтверджується представленими документами, в тому числі копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 10 квітня 1998 року, з якого вбачається, що такий виданий на ім`я [PERSON] , довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера саме [PERSON] , пенсійним посвідченням № [NUMBER] , яке видане на ім`я [PERSON] , посвідченням № [NUMBER] , яка видане на підставі указу Президента України від 01 жовтня 2012 року № 569/2012 про присвоєння почесного звання «Мати-героїня» саме [PERSON] . А тому просить захистити її права як спадкоємця, задовольнити позовні вимоги, так як встановити іншим способом юридичний факт належності правовстановлюючого документа особі як рішенням суду неможливо. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження,\~розпочато підготовче провадження у справі, підготовче судове засідання призначено\~на 02 червня 2025 року о 09 год. 30 хв.\~ Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак вона подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросиесько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, тобто фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Оскільки встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа особі, пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому суд розглядає питання встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа особі в порядку позовного провадження. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, згідно з правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Городжів, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 06 жовтня 2009 року. З свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] ,\~яке видане\~Лавриківською сільською\~радою Жовківського\~району Львівської області 29 серпня 2009 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 серпня 2009 року у Лавриківській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 29 серпня 2009 року було зроблено відповідний актовий запис № 08. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] . Тобто дошлюбним прізвищем [PERSON] було Папіж. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Лавриківською сільською радою Львівської області 08 лютого 1984 року, вбачається, що батьком позивача є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , про що 29 січня 2018 року було складено відповідний актовий запис № 05, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане Лавриківською сільською радою Жовківського району Львівської області 29 січня 2018 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Як зазначає позивач, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався ні в сільській раді, ні нотаріусом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] як дочка [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті її. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Викладеним у довідці № 1078, яка видана 02 жовтня 2024 року Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] , 1984 року народження, дочка померлої [PERSON] , 1940 року народження, були зареєстровані та проживали разом до дня смерті [PERSON] , а саме станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , Львівського (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківського) району Львівської області та вели спільне господарство. Тобто суд враховує, що [PERSON] прийняла спадщину як спадкоємець за законом першої черги після смерті матері, [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та проживала з нею на день її смерті, не відмовилася протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця від прийняття спадщини. Внаслідок звернення позивача у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області 24 липня 2018 року після смерті [PERSON] було зареєстровано спадкову справу № 456/2018, номер у Спадковому реєстрі 62751456, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52725745 від 24 липня 2018 року. Державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольгою Ярославівною 06 серпня 2020 року [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом на бланку серії НОН № 472722, яке зареєстроване в реєстрі за № 888, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] і складається з трьох кімнат, житловою площею 53,7 кв. метри, веранди, коридору, комори, загальною площею 81,6 кв. метри, при будинку є літня кухня, два сараї, літній душ, вбиральня, споруди. Житловий будинок належав померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області 08 грудня 2010 року, зареєстрованого в Червоноградському бюро технічної інвентаризації 17 січня 2011 року за № 32301714. Видача даного свідоцтва про право на спадщину за законом підтверджує факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] . [PERSON] є власником даного будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 219260892, який 06 серпня 2020 року сформовано [PERSON] , державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області. З державного акта на право приватної власності на землю серії серії II-ЛВ № 066065, який 30 жовтня 2002 року виданий Лавриківською сільською радою та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 997, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 3-го демократичного скликання Лавриківської сільської ради № 3 від 14 грудня 2000 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,4635 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лавриківської сільської ради Жовківського району. Судом встановленому, що у даному державному акті допущено помилку щодо прізвища власника земельної ділянки, спадкодавця, оскільки згідно свідоцтва про смерть [INFO] померла [PERSON] , а в державному акті на землю зазначено, що такий видано на ім`я [PERSON] , тобто прізвище матері позивача помилково зазначено [PERSON] замість правильного згідно свідоцтва про її смерть Папіж. Як наслідок виникає необхідність у встановленні юридичного факту належності правовстановлюючого документа особі. Даний факт підтверджується зазначеними вище документами, а також копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 10 квітня 1998 року, з якого вбачається, що такий виданий на ім`я [PERSON] , довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера саме [PERSON] , пенсійним посвідченням № [NUMBER] , яке видане на ім`я [PERSON] , посвідченням № [NUMBER] , яка видане на підставі указу Президента України від 01 жовтня 2012 року № 569/2012 про присвоєння почесного звання «Мати-героїня» саме [PERSON] . Тобто у державному акті на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 066065, який 30 жовтня 2002 року виданий Лавриківською сільською радою та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 997, помилково зазначено прізвище власника земельної ділянки [PERSON] замість правильного Папіж, оскільки з інших представлених позивачем та досліджених судом документів чітко вбачається прізвище саме [PERSON] , а не [PERSON] . Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовної заяви та встановлення юридичного факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , правовстановлюючого документа, а саме державного акта на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 066065, який 30 жовтня 2002 року виданий Лавриківською сільською радою та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 997, згідно якого [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 3-го демократичного скликання Лавриківської сільської ради № 3 від 14 грудня 2000 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,4635 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лавриківської сільської ради Жовківського району. Суд враховує, що встановити іншим способом юридичний факт належності правовстановлюючого документа як рішенням суду неможливо, оскільки спадкодавець померла, втратила цивільну правоздатність та дієздатність. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved