Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Колтоновський О.О., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Жидачівська державна нотаріальна контора, у якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24.10.2019 державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області Матусеком В.В., зареєстроване в реєстрі за № 1275, спадкова справа №347/2018, на ім`я [PERSON] на 2/4 частки квартири [ADDRESS] , - недійсним; встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (в порядку спадкової трансмісії), в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] яке складається з 2/4 частин, або ж 50,00% квартири [ADDRESS] та розподілити судові витрати. Обґрунтування позовних вимог. В обгрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2006, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності (по 1/4 частці) належала квартира у [ADDRESS] загальною площею 67, 7 кв. м. 12.01.2007 Стрийським МБТІ зареєстровано вказане майно в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Жирівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, 09.11.1968 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". Аналогічні відомості містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025290863 від 21.01.2020. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Жидачівським РВ ДРАЦС від 08.04.2005, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] .. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частку квартири, співвласником якої була остання. Відповідно до довідки № 17 від 13.01.2020, виданої Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] . До дня смерті проживала без реєстрації з 02.02.1984 в [ADDRESS] і померла в даному будинку. До дня смерті та на день смерті разом із нею проживали: чоловік [PERSON] проживав без реєстрації, помер [INFO] , син [PERSON] , 1972 року народження, який доглядав і проводив похорон матері. Згідно з даними довідки № 100 від 16.03.2018, виданої Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області, [PERSON] дійсно займався похороном [PERSON] , яка померла [INFO] і була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , але проживала разом з сином і вели спільне господарство. Жодного заповіту [PERSON] не складала і такий у визначеному законом порядку не посвідчувався. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] . Після смерті його батька [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частку квартири, співвласником якої був останній. Відповідно до довідки № 571 від 18.10.2019, виданої Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] . До дня смерті проживав без реєстрації з 02.02.1984 в [ADDRESS] , і помер в даному будинку. До дня смерті проживав з сином [PERSON] , 1972 року народження, який доглядав і проводив похорон. Відповідно до довідки № 572 від 18.10.2019, виданої Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] , проживав без реєстрації з 02.02.1984 р. в [ADDRESS] . Від [PERSON] у Жирівській сільській раді заповіту не посвідчувалось. До дня смерті та на день смерті [PERSON] разом з ним проживали і були зареєстровані: син [PERSON] , 1972 року народження, спадкоємець даного житлового будинку, невістка [PERSON] , 1975 року народження, онуки: [PERSON] , 1995 року народження, [PERSON] , 1994 року народження, правнук [PERSON] , 2015 року народження, які і надалі продовжують проживати в даному житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з даними довідки № 267 від 13.07.2018, виданої Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області, [PERSON] дійсно займався організацією похорону батька [PERSON] , який помер [INFO] та проживав до дня смерті за адресою [ADDRESS] , хоча зареєстрований був в [ADDRESS] . Вели спільне господарство. Відтак, з урахуванням належності позивача до першої черги спадкування за законом та неприйняття 1/4 частини майна [PERSON] після смерті дружини [PERSON] , 1/4 частка спадкового майна, що належала його матері [PERSON] , перейшла за законом в порядку спадкової трансмісії у його власність та позивач почав фактично користуватися майном. З огляду на прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON] за законом та після смерті матері [PERSON] за законом (спадкова трансмісія), загальна сума спадкового майна позивача становила б -2/4 частки (1/4+1/4 = 2/4). Проте з урахуванням позиції брата, [PERSON] , викладеної у відзиві на позовну заяву, вважає за можливе спадкове майно, що успадковується після смерті батька [PERSON] за законом та після смерті матері [PERSON] за законом (спадкова трансмісія), в розмірі 2/4 частки (1/4 + 1/4 = 2/4) розділити в рівних частках (по 1/4 частині) між [PERSON] та [PERSON] .. Інші дві частини майна по 1/4 частки належали [PERSON] та [PERSON] .. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.09.1969 Жирівською сільською радою Жидачівського району Львівської області батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] .. Аналогічні відомості містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження № 00046184760 від 25.07.2024. Згідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.05.1979 Жирівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] .. [INFO] помер брат позивача, [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на 1/4 частку квартири, співвласником якої був останній. Відповідно до довідки № 14/475 від 02.04.2024, виданої Ходорівською міською радою Стрийського району Львівської області, останнє зареєстроване місце проживання [PERSON] [ADDRESS] . За даними довідки № 50 від 26.03.2024, виданої Ходорівською міською радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] дійсно за власні кошти займався організацією похорону брата [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно довідки № 690 від 16.06.2021, виданої КП «Ходорівським УКГ», склад сім`ї [PERSON] станом на 16.06.2021 складав: [PERSON] , 1989 року народження, дружина [PERSON] . Жодного заповіту [PERSON] не складав, тому спадкування відбувається за законом. Близько 1 року до настання смерті [PERSON] проживав у м. Ходорові сам. Дружина останнього [PERSON] припинила сімейні відносини та перебувала у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком проживаючи в іншому житлі. З урахування поганого стану здоров`я [PERSON] , [PERSON] було прийнято рішення про переїзд останнього для проживання разом з [PERSON] у с. Жирові. Ще орієнтовно два тижні [PERSON] проживав у с. Жирові разом [PERSON] як братом. Через погіршення стану здоров`я [PERSON] , [PERSON] за власні кошти здійснено госпіталізацію та лікування брата в Жидачівську ЦРЛ. Після повернення [PERSON] з лікарні додому в с. Жирову (у зв`язку з відсутністю позитивних прогнозів лікарів), через день останній помер. Всі наступні витрати по оплаті похорону також здійснював брат покійного [PERSON] . Жидачівською ЦРЛ також [PERSON] видавався висновок про причини смерті [PERSON] .. Відповідачі в справі [PERSON] та [PERSON] не проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, до нотаріуса у встановлені статтями 1269-1270 ЦК України порядок та строк із заявою про прийняття спадщини не зверталися (як спадкоємці першої та другої черги), тому вважає їх такими, що не прийняли спадщину після смерті [PERSON] .. В той же час, [PERSON] у встановлений 6-місячний строк для прийняття спадщини звернувся до Жидачівської ДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, [PERSON] , який помер [INFO] . 23.09.2024 [PERSON] звернувся до Жидачівської ДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті брата, [PERSON] , який помер [INFO] . Проте постановою завідувача Жидачівської ДНК від 23.09.2023 відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючого документа на квартиру. Відтак, з урахуванням належності позивача до другої черги спадкування за законом та неприйняття 1/4 частини майна [PERSON] (як спадкоємцем другої черги) та [PERSON] (як спадкоємцем першої черги) після смерті [PERSON] , 1/4 частка спадкового майна, що належала брату, перейшла за законом у власність позивача та він почав фактично користуватися майном. З огляду на прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON] за законом і після смерті матері [PERSON] за законом (спадкова трансмісія), можливості поділу цих 2/4 частин майна батьків між [PERSON] та [PERSON] (по 1/4 частини), а також після смерті брата [PERSON] за законом, загальна сума спадкового майна, на яке позивач претендує, становила б -2/4 частки (1/4+1/4=2/4). У відповідності до даних технічного паспорту, виготовленого станом на 10.04.2024, в спадкове майно входить нерухоме майно: квартира [ADDRESS] . 20.09.2019 позивач звернувся до Жидачівської державної нотаріальної контори для оформлення спадкової справи та видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, [PERSON] .. Проте постановою завідувача Жидачівської ДНК [PERSON] від 20.09.2019 останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з цим позивач звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із заявою про становлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 13.05.2021 в цивільній справі № 443/616/20 заяву [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , Жидачівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, залишено без розгляду. Заявою від 16.07.2018 за № 512 [PERSON] звернувся до нотаріуса у зв`язку з необхідністю прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавиці, матері [PERSON] .. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2019 реєстровий № 1275 [PERSON] належить 2/4 частини квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] .. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.10.2019 №58047819 [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину №64944498 належить право власності на 2/4 частини квартири [ADDRESS] . Проте видача Жидачівською державною нотаріальною конторою Ільчишину І.М. свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2019 за реєстровим № 1275 здійснена із порушенням прав інших осіб (спадкоємців) та без додержання норм глав 86-87 Цивільного кодексу України, законодавства про нотаріат і приписів пункту 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5. Отже, належність усіх спадкоємців до першої черги надає рівні можливості реалізації спадкових прав з обов`язком нотаріуса вжити заходів заклику усіх спадкоємців. Разом з тим, відповідач в справі [PERSON] заволодівши усіма правовстановлюючими документами на житловий будинок, що входить в предмет спадкування, без повідомлення [PERSON] , та його брата [PERSON] як рівноправних спадкоємців першої черги, звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав, приховавши інформацію про них. У зв`язку з цим [PERSON] був змушений звертатися до Стрийського МБТІ для одержання копії правовстановлюючого документа. На час відкриття спадщини позивач постійно проживав із спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , займався їх доглядом та після смерті похороном. Відтак, позивач прийняв спадщину (1/4 частини спадкового майна після смерті матері [PERSON] та 1/4 частини спадкового майна після смерті батька [PERSON] ) та фактично використовує її, оскільки у встановленому законом порядку від неї не відмовився. Таким чином, дослідження нотаріусом при видачі спірного свідоцтва про право на спадщину за законом виключно документів про зареєстроване місце проживання без заклику усіх спадкоємців, отримання документів про фактичне проживання спадкоємців із спадкодавцем тощо зумовили помилкову видачу свідоцтва [PERSON] .. Також вказаним Порядком передбачені дії нотаріуса, які він вчиняє для видачі свідоцтва про право на спадщину. В порушення зазначених норм, нотаріусом не вирішено питання закликання усіх спадкоємців першої черги, не перевірено наявність усіх спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] (наявність трьох дітей) за даними реєстрів органів реєстрації актів цивільного стану, не надано оцінки факту прийняття спадщини спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] внаслідок фактичного проживання за місцем відкриття спадщини шляхом витребування інформації від органів місцевого самоврядування. В результаті ігнорування вказівок закону нотаріусом фактично позбавлено позивача можливості на отримання частки в спадковому майні за відсутності будь-якої згоди про зміну частки чи відмову від неї в користь іншого спадкоємця. Таким чином, оскільки видане Жидачівською ДНК свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.10.2019 за реєстровим № 1275 було здійснено без врахування прав та законних інтересів усіх спадкоємців спадкового майна, ігнорування обставин фактичного проживання спадкоємців із спадкодавцем та прийняття [PERSON] спадщини після смерті батьків, наявні достатні підстави для визнання зазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Щодо позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання [PERSON] із спадкодавцями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини зазначає, що довідками виконавчого комітету Ходорівської міської ради підтверджується те, що на момент смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично проживав разом з ними в с. Жирова, здійснював догляд, займався похороном. Оскільки під час звернення до нотаріуса останній не звернув уваги на факт реєстрації місця проживання позивача разом із спадкодавцями (які на час відкриття спадщини фактично тривалий час проживали зі ним) та відмовив у вчиненні нотаріальних дій, а судом його заяву про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцями на час відкриття спадщини залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право, тому така вимога як передумова для визнання права власності на майно підлягає розгляду в порядку позовного провадження. 02.08.2025 представником відповідача [PERSON] , адвокатом Бельдій Н.В. подано відзив на позовну заяву у якому остання просить позовну заяву задовольнити частково, а саме встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , яке складається з 1/4 частин квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (в порядку спадкової трансмісії), в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] яке складається з 1/4 частин квартири [ADDRESS] та здійснити розподіл судових витрат. В обгрунування подано відзиву представник відповідача зазначає, що відповідач [PERSON] являється власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] (на даний час - Стрийський район) Львівської області на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2006 серії [NUMBER] . Іншими співвласниками відповідно до вищевказаного свідоцтва являлися: [PERSON] -1/4; [PERSON] 1/4; [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.09.1969 відповідач [PERSON] являється сином [PERSON] та [PERSON] .. [INFO] [PERSON] померла. 16.07.2018 відповідач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою №512 про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (даний факт встановлений ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 13.05.2021 у справі №443/616/20). [INFO] [PERSON] помер. 16.07.2018 відповідач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою №513 про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (даний факт встановлений ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 13.05.2021 у справі №443/616/20). Відповідно відповідач [PERSON] являється таким, що прийняв спадщину після смерті своїх батьків. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2019, державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області Матусеком В.В., зареєстрованого в реєстрі за №1275, спадкова справа №347/2018, [PERSON] успадкував 2/4 частки квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] та [PERSON] . Позивач не заявляє позовної вимоги про усунення відповідача [PERSON] від права на спадкування відповідно до ст. 1224 ЦК України. Відповідно, і як заявляє про це позивач, оскільки відповідач [PERSON] прийняв спадщину після смерті свої батьків [PERSON] та [PERSON] разом з своїм братом [PERSON] , відтак обоє братів спадкують за померлими батьками по половині частки за кожним з померлих а саме по 1/8 за кожним, тобто по кожному. 30.10.2024 представником відповідачки [PERSON] , адвокатом Чорненьким Я.Б. подано письмові пояснення у яких останній зазначає, що відповідачка [PERSON] визнає частково вимоги позовної заяви [PERSON] із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.09.2024, а саме: визнає вимогу про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним; визнає вимогу про встановлення факту постійного проживання позивача [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] , але визнає вимоги про встановлення факту постійного проживання позивача [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] , який є її чоловік оскільки, як вбачається із змісту позовної заяви, що він проживав у будинку поз [PERSON] до двох тижнів у листопаді 2023 року через погіршення стану здоровя, що ніяк не можна вважати, що він постійно проживав із позивачем на час від спадщини. Окрім того, вона разом із чоловіком [PERSON] із весни 2022 року проживала в орендованому будинку [ADDRESS] , та вбачається із доданих до справи доказів, що вони були зареєстровані у спірній квартирі [ADDRESS] . Із врахуванням викладеного визнається частково позовна вимога позивача первісним позовом [PERSON] про визнання за ним права власності в пору спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] та про визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , оскільки частки які він, як спадкоємець, може претендувати, є меншими, ніж 2/4 частини спірної кварти. Указана позиція ґрунтується на вимогах чинного законодавства та зокрема твердженні позивача [PERSON] , яке вказано у заяві про зменшення позовних вимог. Із врахуванням цього, частка позивача за первісним позовом [PERSON] після смерті матері [PERSON] становить 1:4, що дорівнює 1/16 частки спірної квартири 4-розмір її частки у спірній квартирі та 4-кількість спадкоємців за законом (чоловік та дітей), а його частка після смерті батька [PERSON] становить 5/16:3, що дорівнює 5/48 частки спірної квартири, де 5/16 розмір частки батька у спірній квартир врахуванням 1/16 частки, які він успадкував в порядку спадкування за законом по смерті дружини [PERSON] та 3-кількість спадкоємців за законом (троє дітей), то загальний розмір частки позивача [PERSON] становитиме 1/16+5/48 що дорівнює частки спірної квартири, але ніяк не 2/4 частки спірної квартири, як про це просить позивач [PERSON] .. Також враховуючи викладене вище, визнається частково позовна вимога позивача зустрічним позовом [PERSON] про визнання за ним частки у спірній квартирі в порядку спадкування за законом після смерті матері та батька, так, як його частка така становить 1/6. Зазначає, що позивач [PERSON] у своїй заяві про зменшення позовних вимог від 30.09.2024 ставить однією із своїх вимог встановлення юридичного факту його постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у с. Жирова Жидачівського району Львівської області, однак вважають, що це не може бути однією вимогою, а вимога про встановлення факту його постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцями, яких є троє та які померли в різний час, не може бути однією вимогою, а фактично встановлення такого факту щодо кожного із спадкодавців є самостійною вимогою немайнового характеру та кожна із них підлягає оплаті судовим збором у розмірі встановленим чинним законодавством. Також, як вбачається із копії спадкової справи, яка заведена Жидачівською ДНК Львівської області після смерті [PERSON] та надана на вимогу суду, що позивач [PERSON] у своїй заяві про прийняття спадщини від 09.04.2024 вказав, що крім нього, відповідно до приписів ст.ст. 1261-1265 ЦК України спадкоємців немає, хоч фактично спадкоємцем першої черги відповідно до приписів ст.1261 ЦК України є відповідачка [PERSON] , яка є його дружиною, тобто фактично скрив факт наявності спадкоємця першої черги після смерті свого брата [PERSON] та став претендувати, як спадкоємець другої черги на спадщину після його смерті. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 05.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 22.07.2024 /т. 1 а.с.62-63/. 22.07.2024 цивільна справа №443/857/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Жидачівська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, призначена на 12 год 00 хв 22 липня 2024 року знята з розгляду у звязку з тим, що згідно з повідомлення ПрАТ "Львівобенерго" на період з 22.07.2024 11:00 до 13:00 заплановані стабілізаційні відключення світла (застосування ГПВ) /т. 1 а.с.88/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07.08.2024 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] (позивачу за первісним позовом), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] , про визнання права власності на майно в порядку спадкування до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Жидачівська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Підготовче засідання відкладено на 03.09.2024 /т. 1 а.с.153-155/. 03.09.2024 у звязку з клопотанням прдставника відповідачки підготовче судове засідання відкладено на 16.10.2024 /т. 1 а.с.168-169/. 16.10.2024 постановлено витребувати у Жидачівської ДНК спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] та підготовче судове засідання відкладено на 30.10.2024 /т. 1 а.с.196-198/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.10.2024 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 03.12.2024 /т. 1 а.с.224-226/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.11.2024 виправлено описку, в ухвалі Жидачівського районного суду Львівської області від 30.10.2024, шляхом внесення виправлень у резолютивну частину ухвали, а саме: зазначити дату судового засідання «04 грудня 2024 року» замість «03 грудня 2024 року» /т. 1 а.с.231-232/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.12.2024 у зв`язку з клопотанням представника позивача справу розглядом відкладено на 23.12.2024 /т.1 а.с.247-248/. 23.12.2024 у звязку з клопотанням представника відповідача справу розглядом відкладено на 30.01.2025 /т. 2 а.с.20-21/. 30.01.2025 у звязку з клопотанням представників відповідачів справу розглядом відкладено на 27.02.2025 /т. 2 а.с.39-40/. 27.02.2025 у звязку з клопотанням відповідача справу розглядом відкладено на 28.03.2025 /т. 2 а.с.55-56/. 28.03.2025 у звязку із початком іншої справи у судовому засіданні оголошено перерву до 24.04.2024 /т. 2 а.с.69-76 на звороті/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.04.2025 клопотання представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] , адвоката Бельдій Н.В., про залишення позову без розгляду та повернення судового збору задоволено частково. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] , про визнання права власності на майно в порядку спадкування- залишено без розгляду. В поверненні [PERSON] ( [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) з Державного бюджету України судового збору у розмірі 2 490 (дві тисячі чотириста девяносто) гривень 00 копійок, cплаченого за подання даного зустрічного позову, відповідно до квитанції ID:№1607-9474-4249-7583 від 30.07.2024 відмовлено /т. 2 а.с.95-98/. 24.04.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 22.05.2025 /т. 2 а.с.104-109 на звороті/. Розгляд справи по суті відбувся 22.05.2025 за участю позивача [PERSON] , представників позивача [PERSON] - адвоката Колтоновського О.О., адвоката Колтоновського О.О., представника відповідача [PERSON] - адвоката Бельдій Н.В., відповідачки [PERSON] , представника відповідачки [PERSON] - адвоката Чорненького Я.Б., Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі В судовому засіданні позивача [PERSON] , представники позивача [PERSON] адвокат Колтоновський О.О., адвокат Колтоновський О.О., заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у заяві про зменшення позовних вимог. В судовому засіданні позивач [PERSON] повідомив, що проживав у [ADDRESS] , разом з батьками, які були прописані в м. Ходорові, однак постійно проживали з ним в селі. Також разом з ним проживають його донька, зять та внук. Брат [PERSON] постійно з ним не проживав, приходив в гості та залишався ночувати. З жовтня 2023 року брат почав з ним проживати. [PERSON] мав дружину [PERSON] , з якою весь час проживав у спірній квартирі у [ADDRESS] . Перед смертю брат з дружиною перестали проживати разом. Оскільки брат захворів, то він забрав його жити до себе і через два тижні відвіз до лікарні, де останній пробув три тижні, а на ранок брат помер, оскільки мав цироз печінки. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , адвокат Бельдій Н.М., частково підтримала поданий відзив на позовну заяву та вказала, що позовні вимоги визнають частково, а саме факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцями [PERSON] , [PERSON] у [ADDRESS] . Щодо позовної вимоги про визнання за [PERSON] право власності на майно після смерті брата [PERSON] покладається на розсуд суду. В задоволенні позовної вимоги про визнання свідоцтва недійсним просить відмовити, оскільки таке свідоцтво видане нотаріусом Ільчишину І.М. на частину квартири [ADDRESS] за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , а відтак підстав для визнання його недійсним немає. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] , адвокат Чорненький Я.Б., частково підтримав подані письмові пояснення та пояснив, що відповідачка визнає позовну вимогу щодо факту постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцями [PERSON] , [PERSON] у [ADDRESS] . Позовну вимогу про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 24.10.2019 державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області Матусеком В.В., зареєстроване в реєстрі за № 1275 не визнають, оскільки таке свідоцтво видане нотаріусом Ільчишину І.М. на частину квартири [ADDRESS] за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , а відтак підстав для визнання його недійсним немає. Окрім того, не визнають факт постійного проживання позивача [PERSON] та його брата [PERSON] , оскільки [PERSON] проживав у брата лише два тижні перед смертю. Окрім того, заперечив проти визнання за [PERSON] право власності на квартири [ADDRESS] смерті брата [PERSON] , оскільки відповідачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON] , остання звернулась до нотаріус із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, останню не усунуто від спадкування, окрім того позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги після смерті брата [PERSON] , а тому зважаючи на вищенаведене просив позов задовольнити частково. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] повідомила, що після одруження з чоловіком [PERSON] проживали в м. Жидачеві, та потім перейшли проживати в м. Ходорів на квартиру до чоловіка, де проживали весь час. Оскільки у них поламався котел та не було опалення, вони перейшли жити на орендовану квартиру у м. Ходорові. Чоловік постійно скаржився на біль в ногах. Брат її чоловіка [PERSON] забрав [PERSON] до себе у с. Жирова на два тижні та потім відвіз у м. Жидачів у лікарню. Її чоловік [PERSON] був три тижні в лікарні. В лікарні вона його провідувала. За день до смерті її чоловіка позивач забрав [PERSON] в с. Жирова, де він зранку помер. Зазначила, що після смерті чоловіка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Додатково пояснила, що з чоловіком проживала однією сім`єю, однак оскільки вона доглядала (працювала) за [PERSON] , де і проживала, позивач забрав її чоловіки до себе, оскільки він захворів. У зв`язку з тяжким матеріальним становищем, та відсутністю нормальних житлово-побутових умов на час лікування її чоловік переїхав до позивача, однак через нетривалий час помер. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що [PERSON] постійно проживав з своїми батьками у [ADDRESS] до моменту смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та батька [PERSON] , померлого [INFO] . Діти померлих [PERSON] проживав у м. Ходорові з дружиною [PERSON] на квартирі, а в [PERSON] проживав до одруження. [PERSON] проживав або у Луцьку або за кордоном. Також зазначили що брат [PERSON] [PERSON] проживав разом з братом лише коли захворів, приблизно три тижні. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.12.2006, власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності є [PERSON] (1/4), [PERSON] (1/4), [PERSON] (1/4), [PERSON] (1/4) /т. 1 а.с.15/. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.08.1950, [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] / т. 1 а.с.16/. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00025290863 від 21.01.2020 [PERSON] та [PERSON] 09.11.1968 уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №19 та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » / т. 1 а.с.18/. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.04.2005, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] / т. 1 а.с.19/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.01.2020, [PERSON] померла [INFO] у віці 67 років, про що зроблено відповідний актовий запис №100 /а.с.20/. Відповідно до довідки №17 від 13.01.2020, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради, про те, що [PERSON] померла [INFO] до дня смерті проживала без реєстрації з [INFO] в [ADDRESS] , і померла в даному будинку. До дня смерті та на день смерті разом із нею проживали: чоловік [PERSON] проживав без реєстрації, помер [INFO] . Син [PERSON] , 1972 року народження, який доглядав і проводив похорон матері /т.1 а.с.21/. Відповідно до довідки №100 від 16.03.2018, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради, про те, що [PERSON] дійсно займався похороном [PERSON] , яка померла [INFO] і була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , а проживала разом з сином і вели спільне господарство /т.1 а.с.22/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 19.09.2019, [PERSON] помер [INFO] у віці 74 роки, про що зроблено відповідний актовий запис №267 /т.1 а.с.23/. Відповідно до довідки №571 від 18.10.2019, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради, про те, що [PERSON] помер [INFO] , до дня смерті проживав без реєстрації з [INFO] в [ADDRESS] , і помер в даному будинку. До дня смерті проживав з сином [PERSON] , 1972 року народження, який доглядав і проводив похорон /т.1 а.с.24/. Відповідно до довідки №572 від 18.10.2019, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради, про те, що [PERSON] помер [INFO] , проживав без реєстрації з 02.02.1984 в [ADDRESS] . Від [PERSON] у Жирівській сільській раді заповіту не посвідчувалось. До дня смерті та на день смерті [PERSON] разом з ним проживали і були зареєстровані: син [PERSON] , 1972 року народження- спадкоємець даного житлового будинку, невістка [PERSON] , 1975 року народження, онуки: [PERSON] , 1995 року народження, і [PERSON] 1994 року народження, правнук [PERSON] , 2015 року народження, які і надалі продовжують проживати в даному житловому будинку. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /т. 1 а.с.25/. Відповідно до довідки №267 від 13.07.2018, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради, про те, що [PERSON] дійсно займався організацією похорону батька [PERSON] , який помер [INFO] та проживав до дня смерті за адресою [ADDRESS] , хоча зареєстрований був в [ADDRESS] . Вели спільне господарство /т. 1 а.с.26/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.05.1979, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] /т.1 а.с.27, 211/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.11.2023, [PERSON] помер [INFO] у віці 44 роки, про що зроблено відповідний актовий запис №357 /т. 1 а.с.28, 206/. Відповідно до довідки №14/475 від 02.04.2024, виданої Центром надання адміністративних послуг Ходорівської міської ради про те, що останнє місце проживання [PERSON] (дата народження: [INFO] , дата смерті [INFO] ), згідно даних Реєстру територіальної громади зареєстровано місце проживання до 26.03.2024 за адресою: [ADDRESS] / т. 1 а.с.29/. Відповідно до довідки №50 від 26.03.2024, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради, про те, що [PERSON] , дійсно, за власні кошти, займався організацією похорону брата [PERSON] який помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.11.2023 виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області / т. 1 а.с.30/. Згідно з довідкою №690 від 16.06.2021, виданою КП «Ходорівським УКГ» склад сімї [PERSON] складає [PERSON] / т. 1 а.с.31/. Відповідно до технічного паспорту на квартиру , розташовану за адресою: [ADDRESS] загальна площа становить 67,7 кв.м., житлова площа 38,5 кв.м., ринкова вартість частини квартири становить 168\~250 грн / т. 1 а.с. 32-46/. Постановою завідуючого Жидачівською ДНК Матусека В.В. №335/02-31 від 20.09.2019 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , у звязку з тим, що він пропустив піврічний термін передбачений цивільним кодексом для прийняття заяви /т. 1 а.с.47/. Відповідно до ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 13.05.2021, заяву [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , Жидачівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини залишено без розгляду /т. 1 а.с.48-50, 129-131 на звороті/. Згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №57626791 від 19.07.2018, за параметрами пошуку [PERSON] інформація відсутня / т. 1 а.с.60/. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №5766791 від 20.09.2019, після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №347/2018 /т. 1 а.с.52, 128/. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №263234020 від 25.06.2021, квартира, розташована за адресою [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 1/4 частки належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /т. 1 а.с.53-54/. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження щодо обєкта нерухомого майна №371101335 від 22.03.2024, квартира, розташована за адресою [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 1/4 частки належить [PERSON] /т. 1 а.с.55/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2019 реєстровий № 1275 виданого [PERSON] ,. спадкова маса складається з 2/4 частин квартири [ADDRESS] , які належали померлим [PERSON] та [PERSON] , та відповідно до даного свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] належить 1/4 частини квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] /т. 1 а.с.56/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.09.1969, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.124/. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.10.2019, виданого [PERSON] , спадщина , на яку у вказаній частці видано це свідоцтво складається з 2/4 (двох четвертих) частин квартири [ADDRESS] , 1/4 (одна четверта) частина якої належить померлому згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] , виданого Ходорівською міською радою, Жидачівського району. Львівської області 22.12.2006, на підставі рішення виконкому від 13.12.2006 за №389, зареєстрованого в комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Стрийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації» в реєстрову книгу №7 за реєстровим №1708 від 12.01.2007 року. 1/4 (одна четверта) частина квартири згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] , виданого Ходорівською міською радою. Жидачівського району, Львівської області 22.12.2006, на підставі рішення виконкому від 13.12.2006 за №389, зареєстрованого в комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Стрийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації» в реєстрову книгу №7 за реєстровим №1708 від 12.01.2007, належить дружині [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Право власності на згадані вище 2/4 (дві четверті) частини квартири зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 17278703 від 12.01.2007 року. Квартира складається з однієї кухні та трьох житлових кімнат. Загальна площа квартири 67,7 кв.м., житлова площа 38,5 кв.м. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 (одну четверту) частину квартири ще не видавалося. Право власності на 1/4 (одну четверту) частину квартири підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /т. 1 а.с.126/. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №186149647 від 24.10.2019, квартира, розташована за адресою [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 1/4 частки належить [PERSON] /т. 1 а.с.127/. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00046184411 від 25.07.2024, [PERSON] та [PERSON] 12.12.2006 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №91 та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] /т. 1 а.с.139/. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00046184760 від 25.07.2024, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] /т. 1 а.с.140/. Відповідно до постанови завідувача Жидачівської ДНК Матусека В.В. №393/02-31 від 23.09.2024, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, що знаходиться по [ADDRESS] , частина, якої належала померлому [PERSON] і є спадковим майном /т. 1 а.с.193/. Відповідно до заяви про прийняття спадщини №432 від 09.04.2024, [PERSON] звертався в Жидачівську ДНК, оскільки [INFO] помер його брат [PERSON] ( [INFO] ), який був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . На день його смерті залишилося таке спадкове майно: частина квартири, що знаходиться по [ADDRESS] , а також земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Жирівської сільської ради, Стрийського району (Жидачівського району), Львівської області. Спадщину [PERSON] приймає. Крім нього, відповідно до ст.1261-1265 Цивільного кодексу України спадкоємців немає /т.1 а.с.205/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №76539674 від 09.04.2024, за параметрами пошуку [PERSON] інформація відсутня /т. 1 а.с.207/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76539691 від 09.04.2024, за параметрами пошуку [PERSON] інформація відсутня /т. 1 а.с.208/. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76539786 від 09.04.2024, після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №161/2024 /т. 1 а.с.209/. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки №14/475 від 02.04.2024, виданої Ходорівською міською радою, останнє місце проживання [PERSON] (дата народження: [INFO] , дата смерті [INFO] ), згідно даних Реєстру територіальної громади зареєстровано місце проживання до 26.03.2024 за адресою: [ADDRESS] /т. 1 а.с.210/. Відповідно до заяви про прийняття спадщини №1295 від 29.11.2024, [PERSON] звернулась в Жидачівську ДНК, оскільки [INFO] помер її чоловік [PERSON] ( [INFO] ), який був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . На день його смерті залишилося таке спадкове майно: частина квартири, що знаходиться по [ADDRESS] , а також земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Жирівської сільської ради, Стрийського району (Жидачівського району), Львівської області. /т.2 а.с.27/. Відповідно до заяви про прийняття спадщини №703 від 19.07.2018, [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменка В.І., оскільки [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке він приймає за законом. Крім нього спадкоємцями, які мають право на спадщину є син спадкодавця [PERSON] . Відповідно до заяви про прийняття спадщини, зареєстрованій в реєстрі за №512, [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Фоменка В.І., оскільки [INFO] померла його мама [PERSON] .. Після смерті спадкодавиці залишилося спадкове майно, яке він приймає за законом. Крім нього спадкоємцями, які мають право на спадщину є син спадкодавця [PERSON] . Відповідно до\~заяви про\~прийняття спадщини\~№919\~від 17.10.2019,\~ [PERSON] \~звертався в\~Жидачівську ДНК,\~оскільки [INFO] помер його батько [PERSON] ( [INFO] ), який був зареєстрований по [ADDRESS] . На день його смерті залишилося спадкове майно: 1/4 (одна четверта) частина квартири, що знаходиться по [ADDRESS] . Крім нього відповідно до ст. 1261-1265 Цивільного кодексу України спадкоємцем є син померлого - [PERSON] .. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №52676504 від 19.07.2018, за параметрами пошуку [PERSON] інформація відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №52676530 від 19.07.2018, за параметрами пошуку [PERSON] інформація відсутня. Згідно з довідкою №527 від 19.07.2018, виданою КП «Ходорівським УКГ» про те, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею по вище вказаній адресі були зареєстровані [PERSON] син та [PERSON] невістка. Згідно з довідкою №528 від 19.07.2018, виданою КП «Ходорівським УКГ» про те, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним по вище вказаній адресі були зареєстровані [PERSON] син та [PERSON] невістка. \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухому майно від 12.01.2007, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності в розмірі на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 22.12.2006, належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що передбачено частиною першою\~статті 1296 ЦК України. Відповідно до\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому, суд зауважує, що правових наслідків невиконання такого обов`язку, зокрема у вигляді втрати права на спадщину, положеннями цивільного законодавства не передбачено. Водночас, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, але не отримав свідоцтва про право на спадщину, не має можливості розпоряджатися таким майном, оскільки у нього немає правовстановлюючого документа на спадкування нерухомого майна. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно із ч.1\~ст.1300 ЦК України\~за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до\~ст.1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У пункті 27\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7\~судам роз`яснено, що відповідно до\~статті 1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. У постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 1316/2227/11, від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц, від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 викладено правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Так, спадкове право характеризується цілою низкою спеціальних способів захисту прав та інтересів судом. Серед таких способів захисту у\~ст. 1301 ЦК України\~відокремлено визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав. Як зазначено у\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняли кілька спадкоємців, то свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Водночас відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, як спеціального способу захисту спадкових прав, судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 р. (судова справа № 916/780/18) свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Оскільки свідоцтво про право на спадщину не має правочинного характеру, воно не може визнаватися недійсним із посиланням на ст.ст.203,\~215-236 ЦК України. У законі міститься відкритий перелік підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Основною підставою визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (п.27\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). Визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним може лише суд. У постанові Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 339/369/18 сформульовано висновок про те, що якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Відповідно до пункту 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268\~ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29\~ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. У статті 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За загальним правилом, визначеним частиною першою\~статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Щодо визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, відповідно до якої свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. До них, зокрема, можливо віднести: прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України); прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, однак якому судом визначено додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); виявлення спадкоємця, який вважається таким, що прийняв спадщину (частини третя та четверта статті 1268 ЦК України), але не отримав свідоцтва про право на спадщину і виявив намір його отримати; виявлення спадкового майна, на яке не було раніше видане свідоцтво про право на спадщину, внаслідок чого частки спадкоємців у спадщині змінилися, зокрема змінився розмір обов`язкової частки у спадщині (стаття 1241 ЦК України); зменшення розміру частки спадкоємця у спадщині за рішенням суду (наприклад, частина перша статті 1241 ЦК України). У статті 1300 ЦК України встановлено, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Суд критично оцінює пояснення представників позивача про те, що в свідоцтві не конкретизовано на яке саме спадкове майно таке видано, а також те, що таке видане без врахування прав та законних інтересів усіх спадкоємців спадкового майна, оскільки як встановлено в судовому засіданні у свідоцтві про право на спадщину за законом від 24.10.2019 реєстровий № 1275 спадкова маса складається з 2/4 частин квартири [ADDRESS] , які належали померлим [PERSON] та [PERSON] , та відповідно до даного свідоцтва [PERSON] належить 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину частину квартири не видавалося. Право власності на частину квартири підлягає державній реєстрації у державному реєстрі речових прав. Як вбачається з державного реєстру речових прав за відповідачем [PERSON] на підставі вищевказаного свідоцтва зареєстровано право власності на частину спірної квартири після смерті його батьків, а відтак є неспроможними твердження представників позивача, щодо недійсності свідоцтва, а відтак в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Щодо встановлення факту постійного проживання [PERSON] та спадкодавців [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до приписів ч. 1 с. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено факт постійного проживання [PERSON] та спадкодавців [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останніх, що наступила [INFO] та [INFO] , що визнається учасниками справи, а також підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, зокрема довідкою №17 від 13.01.2020, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради, про те, що [PERSON] померла [INFO] до дня смерті проживала без реєстрації з [INFO] в [ADDRESS] , і померла в даному будинку. До дня смерті та на день смерті разом із нею проживали: чоловік [PERSON] проживав без реєстрації, помер [INFO] . Син [PERSON] , 1972 року народження, який доглядав і проводив похорон та довідкою №571 від 18.10.2019, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради, про те, що [PERSON] помер [INFO] , до дня смерті проживав без реєстрації з [INFO] в [ADDRESS] , і помер в даному будинку. До дня смерті проживав з сином [PERSON] , 1972 року народження, який доглядав і проводив похорон, а також показами свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцями позивачу необхідно для юридичного оформлення спадщини, так як відповідно до ч. 3\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відтак, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після матері [PERSON] , померлої [INFO] (в порядку спадкової трансмісії), та батька [PERSON] , померлого [INFO] , а відтак останній прийняв спадщину у виді частини квартири [ADDRESS] , своєчасно та належним чином, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини. З врахуванням вищенаведеного слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , в порядку спадкування за законом та після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , яке складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS] . Щодо встановлення факту постійного проживання [PERSON] та спадкодавця [PERSON] на час відкриття спадщини та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29\~ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. Судом встановлено, що з урахування поганого стану здоров`я [PERSON] , [PERSON] було прийнято рішення про переїзд [PERSON] для проживання та лікування у с. Жирова до позивача [PERSON] .. Орієнтовно два тижні [PERSON] проживав у с. Жирові разом позивачем. Через погіршення стану здоров`я [PERSON] , позивач здійснив госпіталізацію [PERSON] в Жидачівській ЦРЛ для лікування. Після повернення [PERSON] з лікарні в с. Жирова (у зв`язку з відсутністю позитивних прогнозів лікарів), через день останній помер. Про дану обставину позивач зазначив в позовній заяві та підтвердив в судовому засіданні. Також дана обставина не заперечувалась іншими учасниками справи. З врахування вищенаведених обставин суд погоджується з твердженнями представника відповідачки [PERSON] , адвоката Чорненького Я.Б., що зважаючи на короткостроковість проживання [PERSON] з позивачем, яке було викликане його хворобою, в судовому засіданні не здобуто доказів які б свідчили про факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] у [ADDRESS] , а відтак у встановлені даного факту слід відмовити. Суд вважає неспроможними покликання позивача про те, що він будучи спадкоємцем другої черги, єдиний хто прийняв спадщину у встановлений 6-місячний строк для прийняття спадщини, оскільки звернувся до Жидачівської ДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідачка в справі [PERSON] , до нотаріуса у встановлені статтями 1269-1270 ЦК України порядок та строк із заявою про прийняття спадщини не зверталася (як спадкоємиця першої), оскільки такі спростовуються наявною в матеріалах справи заявою про прийняття спадщини №1295 від 29.11.2024, відповідно до якої [PERSON] звернулась в Жидачівську ДНК, оскільки [INFO] помер її чоловік [PERSON] ( [INFO] ), який був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . На день його смерті залишилося таке спадкове майно: частина квартири, що знаходиться по [ADDRESS] , а також земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Жирівської сільської ради, Стрийського району (Жидачівського району), Львівської області. Спадщину [PERSON] приймає. Крім неї, відповідно до ст.1261-1265 Цивільного кодексу України спадкоємців немає /т.2 а.с.27/. Суд звертає увагу, що доказів того, що [PERSON] усунуто від права на спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , що б давало позивачу право спадкування як спадкоємцю другої черги, суду не надано. Відтак, зважаючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про визнання за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] яке складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS] (на даний час - Стрийський район) Львівської області слід відмовити. Зважаючи на вищенаведене, позов підлягає до часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. \~Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,\~зокрема у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; \~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 9 ст. 1441 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Суд констатує, що з врахуванням позовних вимог які суд задовольнив, судом встановлено, що відповідачами не вчинено будь яких дій, які б порушували права або законні інтереси позивача, окрім відповідачі визнали позовні вимоги, які суд задовольнив, спір виник оскільки позивач пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своїх батьків, а відтак суд приходить до висновку що судові витрати слід покласти на позивача [PERSON] ..

Outcome: partial