Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ним та [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] згідно нотаріальної довіреності від 02.09.2019 року були попередні домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адреою [ADDRESS] , який належить відповідачу згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 30.10.1995 року. Зазначає, що в підтвердження наміру вони звернулися до приватного нотаріуса з приводу укладення договору купівлі продажу майна. Співвласник іншої 1/2 частини житлового будинку [PERSON] надала нотаріальну заяву, про те, що не бажає придбати 1/2 частку житлового будинку належну [PERSON] . Рішенням Свалявської міської ради №345 від 03.12.2021 року надано дозвіл [PERSON] на продаж [PERSON] 1/2 частини будинку [ADDRESS] , право користування яким має [PERSON] , який є сином співвласниці [PERSON] . Позивач зобов`язався купити зазначену частку житлового будинку та сплатити її вартість. Укладення та нотаріальне посвідчення основного договору мало відбутися 07.12.2021 року у приватного нотаріуса Ляшенко А.Г., однак остання повідомила, що згідно постанови Свалявського РВ ДВС №58688326 від 27.03.2019 року накладено арешт на майно, у зв`язку з чим дію щодо продажу здійснити немає можливості. Рішенням Свалявського районного суду від 24.10.2023 року позов [PERSON] задоволено, вищезгадану заборону скасовано. Після усунення всіх недоліків вони повторно звернулися до нотаріуса, яка повідомила що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, нотаріуси не вчиняють дії щодо угод, у яких однією стороною є громадяни рф. Просить визнати за позивачемправо власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні (а.с. 43). Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.42). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.38,40). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 30.10.1995 року, виданого виконкомом Свалявської міської ради народних депутатів посвідчено, що 1/2 частина домоволодіння в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво видане на підставі розпорядження адміністрації Свалявської міської ради народних депутатів від 16.10.1995 року за №431 (а.с.4). Як убачається з нотаріальної довіреності від 02.09.2019 року, [PERSON] уповноважив [PERSON] продати належну йому 1/2 частину в праві загальної часткової власності на житловий будинок і 1/2 частину в праві загальної часткової власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] являється співвласником житлового будинку за адреою [ADDRESS] , не бажає придбати 1/2 частку вказаного вище будинку належну [PERSON] (а.с.6). Згідно рішення виконавчого комітету Свалявської міської ради Закарпатської області від 03.12.2021 року за №345 надано дозвіл [PERSON] , яка діє за довіреністю від [PERSON] , на продаж [PERSON] 1/2 частини будинку [ADDRESS] , право користування яким має [PERSON] , [INFO] (а.с.7). На будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт, інвентаризаційна справа №102/2019, на ім`я [PERSON] 1/2 частина та [PERSON] , 1/2 частина та такий складається з: «АА"А"» - житловий будинок; «Б» - сарай; «В» - сарай; «Г» - вбиральня; "Д" - господарська будівля, "Е" - котельня, "Ж" котельня, "З" - навіс, "И" - навіс, «№1» - ворота, "№2" - ворота, "№3"- огорожа (а.с.8-9). Рішенням Свалявського районного суду від 24.10.2023 року (справа №306/1702/23) позов [PERSON] задоволено, заборону яка зареєстрована в Єдиномуу реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень: номер запису про обтяження 30901394, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження №30901394, внесений 27.03.2019 року, зареєстрована реєстратором: Свалявським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області: постанова про арешт майна серія та номер: 58688326 виданий 27.03.2019 року скасовано. За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 згаданого Кодексу визначено право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема, визнання права. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України - попереднім є договір, сторони якого зобов?язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які визначено законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однісї із сторін має бути досягнуто згоди); Ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами; ст.631ЦІК України - договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд визнає такий договір дійсним (правова позиція Верховного Суду України, постанова від 06.09.2017 року, справа№ 754/2339/16-ш; "однією з умов застосування ч.2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин"). Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що даний позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved