Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

25.11.2024 позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Позивач звернулась до приватного нотаріуса в м. Лиман із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус за заявою позивача завів спадкову справу, однак з зв`язку з військовою агресію РФ проти України припинив діяльність, документи нотаріального діловодства до архіву не передав. Право власності на вказаний житловий будинок виникло у матері позивача на підставі спадкування за законом після смерті матері спадкодавця [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала будинок після смерті чоловіка [PERSON] , котрий був власником частки спірного будинку, а решту будинку успадкував після смерті матері [PERSON] . Позивач не має можливості оформити будинок на себе, в зв`язку з відсутністю необхідних документів. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері. Ухвалою суду\~від 02.12.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання. У встановлений судом строк представник відповідача надав заяву, в якій просить розглянути позовну заяву відповідно до чинного законодавства та розгляд справи здійснювати за його відсутності. Третя особа,\~надала заяву,\~в якій\~зазначає,\~що відмовилася\~від частини\~спадкового майна\~шляхом подачі\~заяви в\~нотаріальну контору,\~не заперечує\~проти визнання\~права власності\~за її\~сестрою -\~ [PERSON] на житловий будинок садибного типу літ. А-1, загальною площею 69,6 кв.м, який знаходиться в [ADDRESS] , на землях Миколаївської територіальної громади Краматорського району, Донецької області, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка настала [INFO] . Ухвалою суду від 01.05.2025 підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи призначено на 05.06.2025. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, досліджені докази, на підставі яких встановлені ці обставини. Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Слов`янської районної ради народних депутатів 09 серпня 1990 року, зареєстрованого у Слов`янському бюро технічної інвентаризації 09.08.1990 за № 452/2, власниками житлового будинку [ADDRESS] , були [PERSON] та її син [PERSON] . Копією свідоцтва про народження, виданого 1950 року Слов`янським міським бюро ЗАГС встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю в свідоцтві зазначена [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про одруження, виданого 03.01.1959 Райгородоцькою селищною радою, Слов`янського району, Сталінської (Донецької) області, 16 жовтня 1958 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, дружині присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] . З копії свідоцтва про народження, виданого 15.09.1959 Райгородоцькою селищною радою, Слов`янського району, Донецької області, [PERSON] народилась [INFO] , її матір`ю в свідоцтві зазначена [PERSON] , батьком [PERSON] . В подальшому, 21 серпня 1982 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прийнявши прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 21.08.1982 Краснолиманського міського відділу ЗАГС Донецької області. Від шлюбу [PERSON] і [PERSON] мають двох доньок: [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджується свідоцтвом про народження від 4.02.1985 про народження Синегорівської селищної ради, Ягоднінського району, Магаданської області, а також [PERSON] ( [INFO] ), яка після шлюбу з [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб від 29.07.2011 за №16, присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 16.02.1998 відділом ЗАГС Райгородоцької селищної ради, Слов`янської райдержадміністрації, встановлено, що власник частки спірного будинку [PERSON] померла [INFO] у селищі Райгородок, Слов`янського району, Донецької області. При житті [PERSON] залишила заповіт, яким свою частку вказаного житлового будинку заповідала сину [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори 06 жовтня 1998 року за реєстровим №519, [PERSON] після смерті матері [PERSON] , успадкував частку житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будов і споруд, розташованих в [ADDRESS] . Таким чином, після смерті матері [PERSON] , власником вказаного житлового будинку став [PERSON] . В подальшому, встановлено, що власник будинку - [PERSON] помер [INFO] у селищі Райгородок, Слов`янського району, Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 17 грудня 2001 року Райгородоцькою селищною радою, Слов`янського району, Донецької області. 16.12.2001 у зв`язку зі смертю [PERSON] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої увійшов спірний житловий будинок. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У судовому засіданні встановлено, що дружина померлого [PERSON] як спадкоємець першої черги у встановлений законодавством строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить видане Другою слов`янською державною нотаріальною конторою 22 листопада 2002 року свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай). Свідоцтво про право на спадщину, до складу якої входить спірний житловий будинок, відсутнє, що відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, після смерті [PERSON] власником вказаного житлового будинку стала його дружина [PERSON] в порядку спадкування за законом. Копією свідоцтва про смерть, виданого 05 травня 2014 року виконкомом Райгородоцької селищної ради, Слов`янського району, Донецької області, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у селищі Райгородок, Слов`янського району, Донецької області. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , [INFO] Другою слов`янською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа. Довідкою Другої слов`янської державної нотаріальної контори від 28 жовтня 2014 року підтверджується, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка - [PERSON] . Однак, в судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] не отримала. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що після смерті власника будинку [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] , то суд дійшов висновку, що вона успадкувала будинок. Копією свідоцтва про смерть, виданого 16 лютого 2018 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, встановлено, що власник спірного будинку - [PERSON] померла [INFO] у селищі Райгородок, Слов`янського району, Донецької області. У зв`язку зі смертю [PERSON] [INFO] відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина, до складу якої увійшов вказаний житловий будинок. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч.2 ст. 1275 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що дочка померлої [PERSON] (позивач) як спадкоємець першої черги у встановлений законодавством строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті [PERSON] 2 серпня 2018 року приватним нотаріусом Трубніковим А.О. зареєстрована спадкова справа. За даними Східного міжрегіонального управління юстиції приватний нотаріус Лиманського нотаріального округу [PERSON] на підставі поданої ним 31 жовтня 2023 року заяви, зупинив нотаріальну діяльність на період дії воєнного стану, а документи нотаріального діловодства та архіву до Донецького обласного державного нотаріального архіву, не передав. Припинення приватним нотаріусом Трубніковим А.О., до якого позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини, нотаріальної діяльності без передачі документів до архіву, позбавило позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . Водночас, як вбачається зі змісту заяви сестри позивача - [PERSON] , то остання від спадщини відмовилась шляхом подачі заяви в нотаріальну контору, що відповідає вимогам ст. 1273 ЦК України, доказів спростування цього факту суду не надано, а тому суд вважає, що спадкування спірного майна відбувається за положеннями ч. 2 ст. 1275 ЦК України. Викладене свідчить про те, що після смерті матері позивач прийняла спадщину, до складу якої увійшов спірний житловий будинок, Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач після смерті матері успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, однак позбавлена можливості оформити спадщину на це нерухоме майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи спір, суд також приймає до уваги наступне законодавство. Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Таким чином, визнати право власності на успадковане майно, а також захистити своє право власності на нього позивач може лише в судовому порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 22 вересня 2021 року (справа № 227/3750/19). Суд приймає до уваги, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину на зазначене нерухоме майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину з наведених вище підстав, що є підставою для визнання за позивачем права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері. З огляду на викладене та

Outcome: approved