Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент - банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] звернулась до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 19.07.2021 між АТ «А-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ABH0CT155101626713410138 щодо надання їй кредиту в розмірі 15000 грн., строком на 40 місяців до 18.11.2024, зі сплатою процентів у розмірі 75% щорічно (кредитний договір складається із Заяви клієнта та Графіка погашення). АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Однак, відповідачка [PERSON] отримавши кредитні кошти, свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала в повному обсязі, внаслідок чого станом на 28.03.2025 утворилася заборгованість в розмірі 28614,76 грн., яка складається з наступного: 13905,40 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 14709,36 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором №ABH0CT155101626713410138 від 19.07.2021 в розмірі 28614,76 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що належним чином повідомлена про розгляд справи відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не подала, у той час як представник позивача в позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.07.2019 відповідачка [PERSON] власнорук підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Будучи клієнтом банку, 19.07.2021 [PERSON] підписала заяву №ABH0CT155101626713410138 про надання послуги «Швидка готівка». Таким чином, 19 липня 2019 року сторони уклали кредитний договір №ABH0CT155101626713410138, за умовами якого АТ «А-Банк» надало [PERSON] кредит у розмірі 15000 грн., строком на 40 місяців з 19.07.2021 по 18.07.2024, з фіксованою процентною ставкою 75% річних. Номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту, 5351452701684521. У заяві про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101626713410138 від 19.07.2021 зазначено, що до укладання цієї угоди [PERSON] ознайомилася з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі у відповідності до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідачка також висловила згоду з тим, що ця Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір. Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», Заява про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101626713410138 від 19.07.2021, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписані [PERSON] накладенням простого електронного підпису за номером телефону [NUMBER] . Згідно меморіального ордеру №TR.18430987.48597.65455 від 19.07.2021, АТ «А-Банк» перерахувало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 15000 грн. на виконання умов договору №ABH0CT155101626713410138 від 19.07.2021. Згідно розрахунку заборгованості за договором №ABH0CT155101626713410138 від 19.07.2021 та виписки по кредиту, відповідачка [PERSON] у період з 19.07.2021 по 27.03.2025 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 28.03.2025 виникла заборгованість у загальному розмірі 28614,76 грн, з яких: 13905,40 грн - заборгованість за тілом кредиту; 14709,36 грн - заборгованість за процентами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. З положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З матеріалів справи вбачається, що між АТ «А-Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором та містить у собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст.1052 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонам Отже, позивачем доведено, а відповідачкою не спростовано, що вона допустила порушення умов кредитного договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість. Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідачка не надала відзив на позов, не заперечувала фактів укладання кредитного договору, отримання та користування кредитними коштами, не спростовувала розрахунок та розмір заборгованості, не подала своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором №ABH0CT155101626713410138 від 19.07.2021 року виконало у повному обсязі, а саме: надало [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором, в той час як відповідачка свої договірні зобов`язання не виконала і не повернула банку кошти у сумі та у строк, визначений договором. За таких обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved