Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 жовтня 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . З травня 2022 року шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинено через різні погляди на подружні відносини. Просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином. Позивачка у позові просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Зазначив, що шлюбні відносини припинені з 01.02.2025, майнового спору не має, дитина буде проживати з матір`ю. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 05 травня 2025 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою судді від 15 травня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 жовтня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №154. Прізвище дружини до укладення шлюбу [PERSON] . Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинено через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні відносини. Спір щодо\~місця проживання\~дитини та\~поділу спільного\~сумісного майна\~наразі відсутній.\~Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнає позовні вимоги. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного із подружжя припинити шлюб шляхом його розірвання на підставі рішення суду. Частинами 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із приписами ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити їй прізвище [PERSON] . Як передбачено частиною 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4 вказаної статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги, про що надав письмову заяву до суду. З огляду на викладене, та враховуючи те, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як передбачено\~ч.1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, а відповідач визнав позовні вимоги, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. Інші 50 відсотків судового збору, що становить 605,20 грн слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved