Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

До суду з позовною заявою звернулась [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області, як орган опіки та піклування до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини. Просить визначити місце проживання малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , разом з її мамою - [PERSON] , [INFO] , уродженкою м.Корюківка Чернігівської області, та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати згідно квитанцій. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та прсив їх здовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. В засідання учасники процесу не з`явились, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України),\~у разі\~неявки в\~судове засіданнявсіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити за наступних підстав. По справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Корюківка Чернігівської області, є внутрішньо переміщеною особою і фактично проживає у с.Нерубайське Одеського району Одеської області, дані підтверджуються паспортом громадянина України № [NUMBER] виданим 26.03.2021 року органом 7420 та довідкою від 26.08.2024 №5116-7002099119 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданою Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області. З відповідачем [PERSON] позивачка перебувала у шлюбі, який був зареєстрований 17.10.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції у Чернігівській області. Від спільного сімейного життя з відповідачем [PERSON] у позивачки народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 20.08.2024 року Корюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Дитина є зареєстрованою за місцем реєстрації позивачки - у житловому будинку її батька, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сімейне життя позивачки та відповідача не склалось, між ними почали систематично виникали сварки та конфлікти, у середині 2024 року стосунки загострились, тому позивачка разом з малолітньою дочкою виїхала до с.Нерубайське Одеського району Одеської області. В Нерубайській сільській раді позивачка з дитиною стали на облік як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками №5116-7002099119 та №5116-7002099128 від 26.08.2024 року виданими Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області. Відповідач не заперечував, щоб малолітня дитина проживала разом з матір`ю, позивачка пообіцяла відповідачу не заважати його спілкуванню з дитиною, також обіцяла привозити дитину для спілкування з ним. Отже, на теперішній час позивачка з малолітньою дитиною проживають у с.Нерубайське Одеського району Одеської області, у житловому будинку знайомих, які виїхали за кордон і залишили їм для проживання житловий будинок. Позивачка працює перукарем, малолітня дочка навчається у 2 класі Академічного ліцею №1 в с.Нерубайське. Заочним рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 23.10.2024 року (справа №736/1635/24) шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, рішення суду набрало законної сили. Заочним рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 03.10.2024 року (справа №736/1636/24) з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини. Позивачка вважає, що за відсутності судового рішення про визначення місця проживання дитини відповідач буде систематично вчиняти їй перешкоди щодо її проживання з дитиною, та може забрати в неї дитину, за таких обставин, вона звернулась з даним позовом до суду. Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,\~ст.161 СК України\~випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що батько дитини відповідач по справі не заперечує в задоволенні вимог позивачки, суд вважає, що враховуючи вік та стать дитини, визначення місця її проживання у цій справі з матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved