Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. позивач [PERSON] через свого представника адвоката Лаєвську Марине Леніківну звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що сторони перебувають шлюбі, який був зареєстрований 27 червня 2023 року Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 179. Через декілька місяців після укладення шлюбу виявилось, що у подружжя різні життєві цінності, цілі, уявлення про сім`ю. В родині почалися сварки та конфлікти, але позивач це відносин до нестабільного емоційного стану дружини, яка у вересні повідомила про свою вагітність. Взимку ситуація в Харкові погіршилася, почався наступ на місто, а тому відповідачка поїхала до родичів в Полтаву, щоб запобігти небезпеці своєму життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю майбутньої дитини. Після від`їзду відповідачки з Харкова відносини між сторонами погіршилися. У телефонних розмовах відповідачка повідомила чоловіку, що вона поспішила вийти за нього заміж, не бажає зберігати шлюб, оскільки зустріла іншого чоловіка з яким бажає створити нову сім`ю. [INFO] народився син сторін - [PERSON] . Відразу після народження дитини відповідачка не проявляла до сина інтересу, майже не годувала груддю, не приймала участі у виборі імені. Дружина майже не приховувала телефонних розмов та листування з іншим чоловіком, з яким підтримувала стосунки в Полтаві. Така образлива поведінка дружини стала причиною повної втрати позивачем почуття кохання та поваги до матері свого сина. [INFO] дитини було зареєстровано, проте місце проживання дитини не зареєстровано з вини відповідачки. 12 липня 2024 року відповідачка пішла з дому, позивачу відомо, що дружина поїхала до іншого чоловіка в Полтаву , відмовляється називати свою адресу, повертатися в сім`ю та виконувати материнські обов`язки не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення дружини батьківських прав. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 серпня 2024 року прийнято в провадження судді Омельник Марини Миколаївни цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 вересня 2024 року, задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Лаєвської Марине Леніківни про витребування доказів, за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Витребувано з Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (код ЄДРПОУ: 26489104, вул. Чернишевська, буд. 55, м. Харків) висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2024 року справу призначено до судового розгляду по суті. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність за участю представника - адвоката Лаєвської М.Л., задовольнити позові вимоги у повному обсязі. Представник позивача адвокат Лаєвська М.Л. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та пояснила про обставини, викладені у позові. Крім того, представник позивача зазначила, що станом на час розгляду справи відповідач протягом семі місяців не бачила сина, не цікавилась його долею, станом здоров`я, розвитком тощо. Також, відповідач надала заяву, якою відмовляється від батьківських прав на дитину, надає безумовну згоду на його усиновлення, тобто вона свідомо усунулась від виконання батьківських обов`язків. Поважні причини для невиконання своїх обов`язків у відповідача відсутні, після останньої розмови з чоловіком відповідач заявила, що вважає шлюб поспішним, має стосунки з іншим чоловіком, з яким бажає створити сім`ю. Представник позивача зазначила, що з народження дитини всі батьківські обов`язки позивач виконує самостійно, без участі матері. З урахуванням поведінки відповідачки, її заяви про відмову від дитини, думки органу опіки та піклування представник позивача вважала наявними підстави для застосування такого крайнього виду впливу як позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява, якою [PERSON] , свідомо, розуміючи всі наслідки своїх дій, відмовляється від батьківських прав та надає безумовну згоду на усиновлення свого сина [PERSON] , [INFO] . Заява складена 02 серпня 2024 року в П`ятій Харківській державній нотаріальній конторі, посвідчена державним нотаріусом Степанець О.Б. та зареєстрована за № 4-370. Крім того, матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву [PERSON] , якою вона повністю визнає позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а також висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторони перебувають шлюбі, який зареєстрований 27 червня 2023 року Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 179. Під час державної реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище відповідача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , реєстрація народження дитини проведена виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 13-870 від 11.10.2021. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюб - повернуто оскільки на день звернення до суду із позовом дитині сторін не виповнилося одного року. Як вбачається з декларації № 000-Н357-49АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, малолітній [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , законним представником зазначений [PERSON] , лікар, що надає ПМД - [PERSON] . Згідно інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради від 02.08.2024 за № 452/0/535-24, при проведення первинного патронажу новонародженої дитини [PERSON] хлопчик знаходився під наглядом матері та батька. На прийомі у лікаря-педіатра 31.07.2024 хлопчик перебував у супроводі батька. Згідно відповіді КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради від 11.10.2024 № 587/0/535-24, за інформації лікаря-педіатра [PERSON] на прийомах у лікаря-педіатра хлопчик [PERSON] завжди був в супроводі батька. Рекомендації медичних працівників щодо медичних оглядів дитини, профілактичних щеплень виконані в повному обсязі. Мати дитини [PERSON] була присутня лише на первинному патронажі лікаря-педіатра до новонародженої дитини 01.07.2024, у подальшому мати хлопчика до лікаря-педіатра не зверталась, здоров`ям хлопчика не цікавилась. Як вбачається з заяви [PERSON] , що була складена 02 серпня 2024 року в П`ятій Харківській державній нотаріальній конторі, посвідчена державним нотаріусом Степанець О.Б. та зареєстрована за № 4-370, відповідач свідомо та добровільно відмовилась від батьківських прав щодо свого сина [PERSON] , [INFO] . Органом опіки та піклування Харківської міської ради надано висновок за вихідним номером 420 від 31.10.2024, яким встановлено, що фактичні сімейні відносини батьків малолітнього [PERSON] , [INFO] , припинено в липні 2024 року, мати дитини покинула новонародженого сина, який залишився проживати за батьком. На теперішній час батько з сином проживають за адресою: [ADDRESS] , де створено для дитини всі належні житлово-побутові умови (акт обстеження умов проживання сім`ї від 20.09.2024). Дитина має окрему кімнату, є дитяче ліжко, візочок та інші речі та предмети побуту. [PERSON] неодноразово запрошувалась до Департаменту служб на співбесіду, однак не з`явилася, пояснень чи документів не надала, що підтверджує її негативне ставлення до повернення в сім`ю та участі у вихованні дитини. [PERSON] з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку [PERSON] та встановлення їй порядку участі у вихованні та спілкування з дитиною до служби у справах дітей не зверталася, документів не надавала. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що є сусідкою [PERSON] , проживає по [ADDRESS] , особисто знає сторони. [INFO] в сім`ї народився хлопчик [PERSON] , але після народження дитини [PERSON] зникла, зі слів позивача [PERSON] покинула чоловіка та сім`ю, але чому - [PERSON] не знає. З липня 2024 року [PERSON] не бачила відповідачку ані в будинку, ані на вулиці, з дитиною гуляє лише [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] , пояснила, що є сусідкою [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Знає, що [PERSON] одружений, має сина, але в липні 2024 року дружина покинула сім`ю та пішла до іншого чоловіка. З липня 2024 року [PERSON] не бачила [PERSON] , декілька разів бувала вдома у позивача, за його проханням перебувала з маленьким [PERSON] , коли [PERSON] треба було відлучитися. Як вбачається з письмових пояснень свідка [PERSON] , яку за станом здоров`я неможливо допитати у судовому засіданні, між [PERSON] , лікарем-педіатром Харківської дитячої поліклініки № 2 та [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] украдено декларацію про отримання первинної медичної допомоги малолітнім [PERSON] , [INFO] . 01 липня 2024 року лікарем-педіатром було проведено первинний патронажу новонародженого [PERSON] , за місцем свого проживання дитина знаходилася під наглядом обох батьків. Новонароджений [PERSON] був на прийомі педіатра на прийомах у віці трьох, чотирьох та п`яти місяців. Кожен раз хлопчика привозив батько [PERSON] , саме йому надавалися медичні рекомендації щодо догляду за дитиною, направлення на щеплення. Дитина з народження перебуває на штучному годуванні, зі слів батька - мати з дитиною не проживає, а тому грудне вигодовування відсутнє. Медичні рекомендації щодо догляду за дитиною батьком виконуються, профілактичні щеплення здійснюються за графіком. Мати дитини - [PERSON] педіатр бачила лише один раз 01 липня 2024 року, відповідач не зверталася до лікаря з будь-яких питань щодо стану здоров`я та розвитку дитини. Таким чином, суд вважає встановленим, що мати дитини самоусунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не виявляє щодо нього батьківського піклування, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, разом з дитиною не проживає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Поважність причин невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків судом не встановлено. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. В той же час положеннями ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20.11.1959 року встановлено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (Принцип 2). Дитині, яка є неповно справною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан (Принцип 5). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991року, проголошено наступне: 1. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 2. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. 3. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої). Так, відповідачу, як матері малолітньої дитини в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавляючи відповідача батьківських прав, суд роз`яснює, що відповідно до ст. 168 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдають шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Згідно ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (звернення із позовом про поновлення батьківських прав можливе лише після спливу одного року з часу набрання чинності рішенням суду). Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . Суду не надано відомостей про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. При таких обставинах, суд вважає можливим визначити аліменти у частці від доходу - у розмірі частки від всіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень, понесені позивачем за пред`явлення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав суд стягує з відповідача на користь позивача. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень, за позовну вимогу про стягнення аліментів суд стягує з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved