Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

18 березня 2025 року [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 30 липня 2024 року, звернулася до суду з відповідним позовом в інтересах [PERSON] , в якому зазначила, що 13 березня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 3751 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , житловою площею 17.2 кв.м. Договір купівлі-продажу було зареєстровано універсальною біржею "Південь". Правочин обома сторонами був виконаний повністю, а саме продавцем отриманого грошові кошти, вона звільнила житловий будинок, передала ключі та знялася з реєстрації. З метою оформлення житлового будинку, позивач звернувся до Березнегуватської державної нотаріальної контори та отримав роз`яснення від 28 серпня 2024 року, що зазначений договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально засвідчений у відповідності до ст.227 ЦК України, що діяв на момент укладення договору. Недотримання вказаних вимог законодавства несе за собою недійсність зазначеного договору. На підставі зазначеного просив суд визнати договір купівлі-продажу № 3751 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , житловою площею 17.2 кв.м, укладений між [PERSON] та [PERSON] , дійсним. Ухвалою судді від 19 травня 2025 року за заявою представника позивача [PERSON] було замінено первісного відповідача [PERSON] , належними [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони відповідно до копії спадкової справи прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання направила заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. (113) Відповідачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. (112) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направляв. (а.с.109). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору універсальна біржа "Південь" в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив (а.с.111). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2002 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна № 3751, зареєстрований того ж дня на Універсальній біржі "Південь" у журналі реєстрації біржових угод № 3751, за яким [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] , житловою площею 17.2 кв.м. (а.с.13-14). Згідно реєстраційного посвідчення виданого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, право власності\~на майно,\~яке знаходиться\~за адресою [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна за реєстровим № 558, запис від від 17\~квітня 2002\~року, та записано в реєстрову книгу № 4.(а.с.15). З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 09 лютого 2009 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що власником даного будинку є [PERSON] . (а.с.16-20). З копії спадкової справи, наданої Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 12 травня 2025 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , а спадкоємцями, які прийняли спадщину, є її онук [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.53-77). 28 серпня 2024 року завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено в оформленні вказаного житлового будинку через відсутність його нотаріального посвідчення та рекомендовано звернутися до суду (а.с.27). Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно реєстрація за позивачем права власності на вищевказаний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на липень 2002 рік не суперечила чинному законодавству. Відповідно до п.5 ст.З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. З позову вбачається та сторонами не заперечується, що покупець [PERSON] повністю виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася, право власності позивача на житловий будинок було зареєстроване у встановленому законом порядку, отже [PERSON] на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набув право власності на будинок у порядку, що існував на час його придбання і правомірно володів ним, а тому наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За такого суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved