Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

До суду надійшла вищезазначена позовна заява. В позовній заяві зазначає, що 15 грудня 2015 року рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , проте він не бере участі у вихованні дитини, не провідає доньку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дочку. Позивач звертає увагу на те, що починаючи з двохрічного віку [PERSON] , Відповідач наполягав на тому, що це не його дочка, бо вона вдалася у матір по характеру. Фактично, починаючи з 2015 року, Відповідач не бачив доньку взагалі. [PERSON] неодноразово телефонувала до нього і намагалася пояснити, що дочка потребує батька. Проте це було безрезультатно. Донька [PERSON] наполягає на тому, щоб батько і не міг в майбутньому мати на неї вплив, оскільки зараз він взагалі не бере участі в її житті. Відповідач з власної волі написав заяву про те, що він погоджується на позбавлення батьківських прав, оскільки не бажав і не бажає брати на себе обов`язки батька. На підставі вищезазначеного позивач просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 07.01.2025 року було відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 27.02.2025 року. Ухвалою суду від 09.01.2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. 27.02.2025 року підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду на 11.04.2025 року. 04.03.2025 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Луцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав. Судове засідання 11.04.2025 року було відкладено на 29.05.2025 року у зв`язку із перебуванням судді на навчанні. У судовому засіданні 29.05.2025 рокузаслухано вступне слово представника позивача, досліджено докази по справі та оголошено перерву до 03.06.2025 року для з"ясування думки дитини. У судовому засіданні 03.06.2025 року заслухано думку неповнолітньої [PERSON] . Відповідач повідомлявся про розгляд справи у передбаченому законом порядку, однак у судові засідання не з`являвся. Від третьої особи в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до частин другої та четвертої ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 15 грудня 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Проте відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідає доньку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дочку, зазначене підтверджується: інформацією наданою директором Комунального закладу загальної освіти «Луцький ліцей № 5» Луцької міської ради Півницького В.; заявою [PERSON] , яка нотаріальна засвідчена за змістом якої не заперечує проти позбавлення батьківських прав. Як вбачається із висновку від 30.01.2025 № 31 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , Служба у справах дітей Луцької міської ради, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня [PERSON] у судовому засіданні 03.06.2025 року надала пояснення, за змістом яких підтвердила, обставини, які викладені у позовній заяві, не мала заперечень проти позовних вимог. Враховуючи, що викладені в позовній заяві доводи позивачки в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини. Судові витрати позивач просить залишити за нею.

Outcome: approved