Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

03.03.2025 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на своє утримання аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до закінчення навчання - 30.06.2027. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є її батьком. 24.12.2024 позивачу виповнилось вісімнадцять років і вона продовжує навчання у вищому навчальному закладі. Відповідач є військовим пенсіонером, отримує сталий, регулярний дохід. Анна є студенткою Державного університету «Житомирська політехніка» на денній формі навчання. Навчання платне та вартує 25 000 грн на рік. Позивач повністю перебуває на утриманні матері, яка оплачує гуртожиток, проїзд до навчального закладу, канцелярське приладдя та одяг. Відповідач не проживає разом з сім`єю, інших утриманців не має, тому вважає, що має можливість підтримати доньку на час її навчання. За захистом своїх прав змушена була звернутись до суду. Ухвалою суду 04.03.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. У відзиві відповідач не визнав позовні вимоги. Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки він не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці. Він є інвалідом ІІ групи, отримує пенсію у розмірі близько 16 000,00 грн щомісячно, проте останніми роками тяжко хворіє на нирки. Для підтримання задовільного стану здоров`я потребує постійного лікування. Крім того, відповідач несе витрати на сплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Відповіді на відзив до суду не надійшло. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). [INFO] донька [PERSON] досягла повноліття, але продовжила навчання на денній, платній формі навчання факультету педагогічних технологій та освіти впродовж життя в Державному університеті «Житомирська політехніка» (а.с. 8,10-11). Відповідно до квитанцій оплату за навчання Ободзінської Анни здійснює [PERSON] (а.с.14-20). До повноліття [PERSON] відповідач сплачував на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Інших утриманців відповідач не має. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітній дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітньої доньки, яка навчається, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Також частина 1 ст. 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Оскільки позивач (повнолітня дитина відповідача) продовжує навчання, то вона потребує матеріальної допомоги, так як навчається у іншому місті, навчається на денній формі навчання та позбавлена можливості працювати повний робочий день. Також суд доходить висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки хоча і має незадовільний стан здоров`я (інвалідність ІІ групи), проте постійно отримує пенсію у зв`язку з інвалідністю у розмірі близько 16 000,00 грн щомісячно та у відзиві повідомляє, що згоден сплачувати на утримання доньки 1000 грн, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі та враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення мінімальних життєвих потреб повнолітньої дитини. При визначенні такого розміру судом враховано, що відповідач не має інших утриманців, має незадовільних стан здоров`я з 2014 року та постійно потребує підтримуючого лікування, постійно сплачує комунальні послуги у розмірі близько 1500,00 щомісячно, купує продукти харчування, сезонний одяг, засоби гігієни. Одночасно позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно на утримання повнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/4 частини щомісячно, тому суд вважає доцільним визначити стягнення аліментів у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відтак суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, що буде відповідати як її інтересам, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, а саме з 03.03.2025 року. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Рішення суду в межах суми платежу за один місяць згідно ст. 430 ЦПК України слід допустити до негайного виконання. Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору на підставі п. 3 та п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому суд застосовує правила ч. 6 ст. 141 ЦПК України щодо компенсації судових витрат за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial