Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

21 січня 2025 року до Салтівського районного суду міста Харкова надійшли матеріали цивільної справи № 953/12053/24 за позовом ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2024 року про передачу цієї справи за підсудністю. Так, представник позивача у позові просить: -стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором № С-505-009719-20-980 від 31 грудня 2020 року у розмірі 22801,10 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-505-009719-20-980. Відповідно до умов договору банк надав клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по рахунку, максимальний ліміт 200000,00 грн., ліміт, доступний клієнту на момент укладання угоди 10000,00 грн., зі встановленням відсоткової ставки. Банк свої зобов`язання виконав, тоді як відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим утворилась зазначена заборгованість. Право вимоги за договором № С-505-009719-20-980 перейшла від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Свеа Фінанс» згідно умов договору факторингу № 01.02-31/23, укладеного між цими товариствами. Загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором № С-505-009719-20-980 від 31 грудня 2020 року становить 22801,10 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10000,00 грн., заборгованості за відсотками 12801,10 грн., заборгованості за іншими процентними платежами 0,00 грн. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 22 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У позові викладено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, а також зазначено, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Причини неявки відповідач суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, відтак суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача, за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, оскільки відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно з положеннями ст. 280, 281 ЦПК\~України. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. 31 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-505-009719-20-980. Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2, 2.3 і пункту 3 Кредитного договору, Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт Кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 10000,00 грн., та може змінюватись в межах встановленого угодою максимального ліміту. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,8 % річних по операціях видачі готівки, 34,8 % - по торгових операціях. Підписанням цього Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. На виконання умов вищевказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом відповідно до умов угоди про надання кредиту, що має відображення у розрахунку заборгованості та виписці по рахунку. Так, згідно розрахунку заборгованості за договором № С-505-009719-20-980 від 31\~грудня 2020 року станом на 25 липня 2023 року наявна заборгованість у розмірі 22801,10\~грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10000,00 грн., заборгованості за відсотками 12801,10 грн., заборгованості за іншими процентними платежами 0,00 грн. 25 липня 2023року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», копія рішення єдиного учасника про зміну назви долучено до позову) було укладено договір факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 договору факторингу № 01.02-31/23 АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором № С-505-009719-20-980\~від 31\~грудня\~2020\~року,загальна сума заборгованості становить 22801,10 грн. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступи до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказано, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідач ознайомлений з матеріалами справи, копію ухвали про відкриття провадження у справі також отримав, що підтверджується наявними у матеріалах справи розписками. Доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять. Відповідач мав процесуальну можливість надати суду докази на спростування презумпції правомірності кредитного договору № С-505-009719-20-980 від 31\~грудня 2020 року, однак таким правом не скористався.\~ Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали первісному кредитору за кредитним договором № С-505-009719-20-980\~від 31\~грудня\~2020\~рокудо позивача у справі. Відповідач не довів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував, відзив на позов не надав. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд доходить висновку, що відповідач порушив умови договору, на час ухвалення рішення позивачеві за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. Щодо заявленої вимоги про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджено наданою платіжною інструкцією. Відтак, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн. покладається на відповідача.

Outcome: approved