Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

В грудні 2024 року позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом до Відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з нього матеріальну шкоду в порядку суброгації в розмірі 29826,87 грн. та суму судового збору. В обґрунтування позовних вимог Позивачем вказано, що між позивачем укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №FA-00158575, предметом якого є страхування ТЗ Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] . 10.12.2021 року близько 21.20 год. в м. Києві по проспекту Степана Бандери біля ТЦ «Блокбастер» відбулось ДТП за участю застрахованого ТЗ Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] та ТЗ Chery Kimo д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2022 р. відповідача визнано винуватим у ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля складено акт огляду та отримано рахунок від СТО на оплату в сумі 67365,63 грн. 23.12.2021 р. АТ «СГ «ТАС» затверджено страховий акт на суму 67365,63 грн. та виплачено вказану суму, з якої 4865,76 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів. Загальні фактичні витрати позивача склали 67365,63 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яка виплатила на користь позивача суму 37538,76 грн. Залишок несплаченої шкоди складає 29826,87 грн., а тому позивач просить стягнути його з відповідача в порядку суброгації. Ухвалою суду від 17.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 20.02.2025 року. 26.12.2024 року надійшов відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав, зазначив, що сума страхової виплати 67365,63 грн. знаходиться в межах ліміту страхового відшкодування, а тому залишок суми також мав бути сплачений страховою компанією ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Крім того, у цій справі відсутній висновок судового експерта на підтвердженні суми матеріальної шкоди, наданими позивачем документами сума матеріальної шкоди не підтверджена. 03.01.2025 р. від позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи - ПрАТ СК «ПЗУ Україна». 06.01.2025 року відповідач подав заперечення на клопотання. 04.02.2025 року від позивача надійшло клопотання про долучення доказів. 05.02.2025 року від відповідача надійшли заперечення на клопотання. 20.02.2025 року судове засідання не відбулось через перебування судді у нарадчій кімнаті у складі колегії суддів по кримінальному провадженню, наступне засідання призначене на 17.04.2025 року. Ухвалою суду від 17.04.2025 року задоволено клопотання позивача і залучено до участі у справі в якості третьої особи - ПрАТ СК «ПЗУ Україна», відкладено засідання на 10.06.2025 року. 22.04.2025 року від ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надійшли письмові пояснення з копіями документів, у яких зазначає, зокрема, що з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розрахованого на підставі п. 8.2 Методики та ст. 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] склала 40138,76 грн. Від цієї суми було також вирахувано франшизу 2600,00 грн., і виплачено на користь позивача суму 37538,76 грн. 27.05.2025 року від позивача надійшли додаткові пояснення у справі. 02.06.2025 року від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення. У судове засідання Позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві і письмових поясненнях. Третя особа в судове засідання уповноваженого представника не направила, повідомлялась належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи із такого. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 10.08.2021 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №FA-00158575, предметом якого є страхування ТЗ Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до пункту 14.2 вказаного Договору, вартість відновлювального ремонту може розраховуватись, зокрема калькуляцією вартості відновлювального ремонту авторизованої СТО, рекомендованої страхувальником. Пунктом 14.2.1 вказаного Договору передбачено, що значення зносу для визначення розміру страхового відшкодування - 0 %. 10.12.2021 року близько 21.20 год. в м. Києві по проспекту Степана Бандери біля ТЦ «Блокбастер» відбулось ДТП за участю застрахованого ТЗ Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] та ТЗ Chery Kimo д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27.01.2022 р. відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП за фактом цього ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом ЕР.203953354, ліміт страхової суми 130 000,00 грн., франшиза 2600,00 грн. Згідно з Актом огляду транспортного засобу від 11.12.2021 р. і доданими до нього фотознімками, зафіксовані пошкодження автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] . У рахунку СТО ФОП [PERSON] від 20.12.2021 року вказана калькуляція відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Grand Vitara, д.н.з. [NUMBER] в загальному розмірі 67365,63 грн. Відповідно до страхового акту № 36280/01/921 від 23.12.2021 р., ПрАТ «СГ «ТАС» визначено суму страхового відшкодування 67365,63 грн., сума несплачених страхових внесків 4865,76 грн., до виплати - 62499,87 грн. Згідно з платіжним дорученням № 238640 від 28.12.2021 р., ПрАТ «СГ «ТАС» сплачено на користь ФОП [PERSON] суму страхового відшкодування 62499,87 грн. на підставі рахунку від 20.12.2021 р. 25.01.2022 року позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Відповідно до Страхового акту ПрАТ СК «ПЗУ Україна» № 15696/1 твід 22.02.2022 р., та листа ПрАТ СК «ПЗУ Україна» від 14.01.2025 року, сума страхового відшкодування розрахована в розмірі 37538,76 грн., що складається з вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,7 - 40138,76 грн., та з вирахуванням франшизи 2600,00 грн. Згідно з платіжним дорученням № 00073627 від 23.02.2022 р. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» перерахувало на користь ПрАТ «СГ «ТАС» грошову суму 37538,76 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі. Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є , зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. В силу статей 979, 980 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» від 18.11.2021 р., страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. На підставі ст. 108 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р., який був чинним на момент виникнення правовідносин сторін, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з пунктами 2.3, 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно з п. 7.41 Методики, значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7. У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні висновки, викладеного Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 у справі № 754/1114/15-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18, від 22 квітня 2020 року, у справі № 756/2632/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18, від 11 серпня 2021 року у справі № 554/8473/19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), на яку є посилання в касаційній скарзі, вказано, що, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункти 70, 72 постанови). Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд зазначає, що у зв`язку із виплатою страхового відшкодування на користь страхувальника, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в порядку суброгації у межах виплаченого страхового відшкодування. Суд відхиляє заперечення відповідача щодо розміру страхового відшкодування в сумі 67365,63 грн., оскільки вказана сума розрахована на підставі Акта огляду ТЗ і калькуляції СТО, що дозволено умовами Договору добровільного страхування. Водночас, під час розгляду справи відповідач не заявляв клопотання про призначення судової експертизи на спростування заявленої позивачем суми відновлювального ремонту (страхового відшкодування), і жодних доказів на спростування цієї суми не надав. Також, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що при розрахунку страхового відшкодування позивач мав врахувати коефіцієнт фізичного зносу, оскільки згідно з пунктом 14.2.1 Договору добровільного страхування, для розрахунку страхового відшкодування коефіцієнт фізичного зносу дорівнює 0 %. У межах виконання своїх зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 37538,76 грн., що розраховано як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,7 для автомобілів понад 12 років (40138,76 грн.), та з вирахуванням франшизи 2600,00 грн. Відтак, беручи до уваги принцип повного відшкодування завданих збитків, відповідач, як винна особа, зобов`язаний відшкодувати позивачу в порядку суброгації різницю між отриманим позивачем страховим відшкодуванням і фактично завданою шкодою, яка у цьому випадку дорівнює сумі виплаченого страхового відшкодування за Договором добровільного страхування - 29826,87 грн. (67365,63 - 37538,76). Такий підхід відповідає чинному законодавству, а також узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02.04.2025 року у справі № 369/15321/20, яка є аналогічною за змістом правовідносин. Враховуючи вищевикладене та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СГ «ТАС» про відшкодування шкоди в порядку суброгації в розмірі 29826,87 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з Відповідача слід стягнути на користь Позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Outcome: approved