Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

У лютому 2025 року АТ «КБ «ГЛОБУС» звернулося до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту АТ «КБ «ГЛОБУС» для фізичних осіб від 11.07.2019 у розмірі 25 681,97 грн, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. Ухвалою суду від 11.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, в зв`язку з чим згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 11 липня 2019 року АТ «КБ «Глобус» і [PERSON] підписали анкету-заяву про приєднання до Договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб, за змістом якої сторони визнали, що ця анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки складають договір про надання споживчого кредиту. При цьому [PERSON] засвідчив, що він ознайомився з умовами цього договору та зобов`язується виконувати їх. За кредитним договором АТ «КБ «Глобус» надало [PERSON] кредит у розмірі 10599 грн строком на 18 місяців, з 11.07.2019 року по 10.01.2021 під 0,0001% річних (реальна процентна ставка 155,3006 %). Сторони визначили обов`язок [PERSON] сплатити банку комісію за управління кредитом у розмірі 4,99% щомісячно. [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити комісію за управління кредитом щомісячними платежами у розмірі 1086,74 грн. 20 листопада 2023 року АТ «КБ «Глобус» направило [PERSON] письмову вимогу №1-3918 від 07 листопада 2023 року про сплату протягом 30 днів з моменту відправлення банком даного листа простроченої заборгованості, яка за період з 11.07.2019 по 06.11.2023 складала 25 681,97 грн. Одночасно банк попередив [PERSON] про звернення до суду з позовом щодо стягнення всієї заборгованості за кредитним договором у разі невиконання ним цієї вимоги. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). Відповідно до\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно Тарифів на банківські операції та послуги при обслуговуванні споживчого кредиту для фізичних осіб в рамках програми «Кредит готівкою» проценти на прострочену суму заборгованості по кредиту становлять 50% річних (а.с. 13). Детальний розрахунок заборгованості по позичальнику\~\~ [PERSON] згідно Заяви-анкети № 40071300 на приєднання до Договору про надання споживчого кредиту АТ «КБ «ГЛОБУС» для фізичних осіб від 11.07.2019 станом на 01.12.2024 та довідки про рух коштів по особовому рахунку [PERSON] за період з 11.07.2019 по 01.12.2024 за вказаним вище Договором, свідчать про те, що відповідач має заборгованість на загальну суму 25 681 грн 97 коп., із яких 10\~599 грн 00 коп. - неповернутий кредит, 13 732 грн 97 коп. - заборгованість за комісією, 1350,00 прострочені проценти. Питання про визнання договору або його окремих частин недійсним відповідач не порушував. Оскільки [PERSON] отримав кредитні кошти, проте допустив невиконання своїх кредитних зобов`язань, встановлених укладеним між сторонами договором, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами. Водночас суд не може погодитися із нарахуванням комісії в розмірі 13732 грн 97 коп. з огляду на таке. Згідно із ч. 2\~ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5\~ст. 12 Закону «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. \~ \~ \~ \~Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року в справі №204/224/21 та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) дійшли висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». За змістом укладеного між сторонами кредитного договору, розмір комісії за управління кредитом становить 4,99%. Тобто позивачем фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Надані позивачем докази в їх сукупності не підтверджують, що в укладеному кредитному договорі були передбачені додаткові та супутні банківські послуги, за які встановлена така щомісячна комісія. Також банк не зазначив та не надав доказів узгодження з відповідачем переліку послуг, за які він має сплачувати комісію. До того ж, позивачем на зазначено про види послуг, що надавалися [PERSON] (інформування відповідача про здійснення щомісячних платежів, надання інформації щодо стану заборгованості, інформування про виникнення простроченої заборгованості, консультування відповідача тощо), та дату їх надання. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено правомірності нарахування та стягнення з відповідача передбаченої умовою договору комісії за управління кредитом, оскільки з тексту позовної заяви та доданих до неї документів взагалі не випливає ані зміст вказаної послуги, ані обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до\~Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за управління кредитом щомісячно в розмірі 4,99%, що становить 599 грн\~00 коп, є нікчемними. У зв`язку з викладеним вище, суд дійшов висновку, що загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача за даним кредитним договором становить 11 949 гривень 00 копійок, яка складається із заборгованості по кредиту - 10\~599 грн 00 коп., заборгованості по процентам - 1350,00 грн. Отже, позовні вимоги АТ «КБ «ГЛОБУС» підлягають задоволенню частково. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1), які відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1408 грн 83 коп. (3028 х 11 949/ 25681,97). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України\~врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору №010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 адвокатом Прохоренком В.П. (а.с.18). Позивачем на користь адвоката сплачено грошові кошти у розмірі 6 000 гривень\~за надання правничої допомоги, що підтверджується актом №40071300 прийому-передачі послуг за договором від 01.02.2024 (а.с.21) та платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 31.01.2025 (а.с.22). У разі часткового задоволення позову витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені частково, відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру вказаних витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 2 791 грн 61 коп. (6000 х 11 949/ 25681,97). На підставі викладеного,

Outcome: partial