Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» 16 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» направило до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який канцелярією суду було зареєстровано 30 квітня 2025 року. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05 травня 2025 року залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем через систему «Електронний суд» було подано до суду докази направлення позову з додатками відповідачеві. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06 травня 2025 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 09 червня 2025 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 02 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 10003489094, згідно з умовами якого позикодавець надав позичальникові кредиту розмірі 5 900 грн. строком на 30 днів по 02 травня 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 02 травня 2021 року між [PERSON] і ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було укладено додаткову угоду, умовами якої погодили дату повернення кредиту 16 травня 2021 року. 05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за кредитним договором № 10003489094 від 02 квітня 2021 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору, внаслідок чого станом на 15 серпня 2021 року сума заборгованості становить 20 233 грн. 10 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5\~900 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 14\~333 грн. 10 коп. Позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 20 233 грн. 10 коп., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 9\~000 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 10003489094, згідно з умовами якого позикодавець надав позичальникові кредиту розмірі 5 900 грн. строком на 30 днів по 02 травня 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,14 % за кожен день користування (а.с. 18-28). 02 травня 2021 року між [PERSON] і ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було укладено додаткову угоду, умовами якої погодили дату повернення кредиту 16 травня 2021 року і сплату відсотків у розмірі 1,71%. П. 3 зазначеної додаткової угоди визначено, що при порушенні позичальником виконання зобов`язань цієї додаткової угоди, дія додаткової угоди анулюється і сторони повертаються до умов, що діяли до укладення додаткової угоди (а.с. 29-30). 05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за кредитним договором № 10003489094 від 02 квітня 2021 року (а.с. 49-57, 58, 69-70). Листом від 30 жовтня 2023 року вих. № 3363613752-АВ відповідачеві було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 10003489094 від 02 квітня 2021 року (а.с. 35-36) та претензію про сплату заборгованості у розмірі 20 233 грн. 10 коп., яку відповідачем залишено без задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~розрахунку,\~наданого ТОВ\~«Діджи Фінанс»,\~заборгованість відповідача\~за кредитним\~договором №\~10003489094\~від 02\~квітня 2021\~року станом\~на 30\~жовтня 2021\~року складає\~20\~233 грн. 10 коп., з яких сума заборгованості за основним боргом становить 5 900 грн. і заборгованість за відсотками за користування позикою складає 14 333 грн. 10 коп. (а.с. 41-48). Проте, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення процентів за користування кредитними коштами за вказаними договорами підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з наданих позивачем доказів вбачається, що кредитний договір № 10003489094 від 02 квітня 2021 року між позикодавцем і відповідачем було укладено на строк 30 днів, з урахуванням умов додаткової угоди від 02 травня 2021 року про зміну умов договору № 10003489094 строк кредитування становить по 16 травня 2021 року, розмір відсотків за користування кредитом за вказаний період складає 2\~843 грн. 44 коп. Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитними договорами, після спливу строку чинності договорів, позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 10003489094 від 02 квітня 2021 року, після 16 травня 2021 року. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитних договорах, відповідач свої зобов`язання не виконує, то з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 10003489094 від 02 квітня 2021 року у розмірі 8\~743 грн. 44 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5\~900 грн. і заборгованості за відсотками у розмірі 2\~843 грн. 44 коп. У задоволенні позовних вимог в іншій частині позивачеві слід відмовити. Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним № 10003489094 від 02 квітня 2021 року у розмірі 8\~743 грн. 44 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5\~900 грн. і заборгованості за відсотками у розмірі 2\~843 грн. 44 коп. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача правової допомоги у розмірі 9\~000 грн. суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Положеннями ст.\~133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року (а.с. 89-93), додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 02 квітня 2025 року (а.с. 94-95), копію акту приймання-передачі від 02 квітня 2025 року (а.с. 96), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Білецького Б.М. (а.с. 97-98). Розрахунково-касових документів, які би свідчили про понесені позивачем витрати на правничу допомогу до матеріалів справи стороною позивача долучено не було. Таким чином, оскільки стороною позивача не було доведено належними докази, що витрати у розмірі 9 000 грн. було понесено позивачем відповідно до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року, вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. задоволенню не підлягають. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 046 грн. 80 коп. (8\~743 грн. 44 коп. х 2\~422 грн. 40 коп. / 20 233 грн. 10 коп. = 1 046 грн. 80 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс», складає 9 790 грн. 24 коп. (8\~743 грн. 44 коп. + 1 046 грн. 80 коп. = 9 790 грн. 24 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial