Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 25.03.2021 року [PERSON] , в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», подала заявку на отримання кредиту №4075675. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачці електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідачка підтвердила прийняття умов Кредитного договору №4075675 від 25.03.2021 р. Таким чином, відповідачка уклала договір про споживчий кредит №4075675 від 25.03.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення їй були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн.. Проте, відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 13.09.2021 року, згідно умов договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №4075675 від 25.03.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно останнє, набуло права вимоги до відповідачки. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») становить 12349,17 грн., з яких: 3975,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7424,17 грн. - заборгованість за відсотками; 950,00 грн. заборгованість за комісійними винагородами. На підставі викладеного ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути\~з [PERSON] на\~свою\~користь\~заборгованість за\~кредитним\~договором\~№4075675\~від 25.03.2021\~року\~в\~розмірі 12349,17\~грн., а\~також\~витрати понесені ним у зв`язку з пред`явленням позову та розглядом даної справи, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 08.04.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без участі представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася та заяву про розгляд справи без її участі не подавала. З врахуванням вказаних обставин та положень ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки, сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що на\~підставі Анкети-заяви\~на кредит\~№4075675\~від 25.03.2021 року \~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] було укладеного\~договір про споживчий кредит\~№4075675,\~за умовами\~якого сума\~кредиту становить 5000,00\~грн.; строк кредиту:\~14\~днів з\~25.03.2021;\~дата повернення\~кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 08.04.2021. Позивальник зобов`язувалася\~повернути кредит згідно з\~графіком платежів (а.с.55). Згідно п.1.5.1. договору, комісія за надання кредиту: 950 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1750,00 грн., які нараховуються за ставкою 2.50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2); Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6); Тип процентної ставки: фіксована (п.1.7); кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1). Із положень пункту 2.2.2 кредитного договору слідує, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредит по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням п.2.2.3 договору, в якому зазначено: проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно пункту 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно пункту 1.6 договору. Відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Відповідно до п.2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Також 25.03.2021 року відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.56-57). Згідно платіжного доручення 42338353 від 25.03.2021 ТОВ «МІЛОАН» відповідно до умов договору відповідачці перераховані кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. (а.с.59). Отримання вказаних коштів відповідачкою не спростовано. 13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №07Т у відповідності до п.п.2.1. п.2 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимогами, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором (а.с.28-33). Згідно з п.п.4.1. п.4 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання цього договору. З акту прийому-передачі Реєстру Прав вимоги від 13.09.2021 року до Договору Факторингу №07Т від 13.09.2021 року, вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимог від 13.09.2021 року згідно з додатком №1 до Договору. Кількість боржників: 9315 (а.с.40). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №07Т від 13.09.2021 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4075675 від 25.03.2021 р. в сумі 12349,17 грн., з яких: 397500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7424,17 грн. - заборгованість за відсотками; 950,00 грн. - заборгованість за комісією (а.с.23). Згідно наданих позивачем відомостей про щоденні нарахування та погашення, розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором №4075675 від 25.03.2021 р. станом на 08.07.2021 року заборгованість складає 12349,17,00 грн., з яких: 3975,00 грн. борг по тілу; 7424,17 грн. борг по відсотках; 950,00 грн. борг по комісії (а.с.24-26). 27.09.2023\~року\~за\~вих.\~№3670210142-АВ\~представником\~ТОВ\~«Діджи Фінанс»\~на\~адресу\~ [PERSON] \~було\~надіслано\~досудову вимогу з рекомендацією погасити заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 12349,17 грн. (а.с.62-63). Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. За змістом ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однак, відповідачкою не надано суду жодних доказів належного виконання нею своїх зобов`язань за вищевказаним договором, як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс», до якого перейшло право вимоги за вказаним договором. На підставі\~вказаних норм\~закону,\~враховуючи,\~що відповідачка\~не виконала\~свої зобов`язання\~за договором,\~укладеним між\~нею та\~ТОВ «Мілоан»,\~суд приходить\~до висновку,\~що право\~позивача,\~до якого\~перейшло право\~вимоги за\~ним,\~порушене і\~підлягає захисту,\~а тому\~з відповідачки\~на користь\~ТОВ «Діджи\~Фінанс» необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором у сумі 12349,17 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141\~ЦПК\~України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано акт №4075675 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги з адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 29.02.2025 року, виписку з ЄДРЮО, ФОП та ГФ, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасівї Мінковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ Діджи Фінанс»\~щодо стягнення кредитної заборгованості, договір №01/11 про надання правової допомоги від 12.02.2025 р, додаткову угоду №4075673 до Договору №01/11 про надання правової допомоги від 12.02.2025 року від 19.02.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (16, 19-20, 27, 41-46, 58,80-81). З детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасівї Мінковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ Діджи Фінанс»\~щодо стягнення кредитної заборгованості від 19.02.2025\~року\~вбачається,\~що\~загальна\~сума наданих\~послуг\~складає\~4000,00\~грн.,\~а\~саме:\~\~правовий\~аналіз обставин\~спірних\~правовідносин\~та надання\~правових\~рекомендацій\~(консультацій)\~щодо\~захисту\~інтересів ТОВ\~«Діджи\~Фінанс»\~(1,5\~год.\~х\~1000\~грн.\~=\~1500\~грн.);\~складання\~позовної заяви\~про\~стягнення кредитної\~заборгованості,\~в\~тому\~числі попередній\~(орієнтовний)\~розрахунок\~суми\~судових витрат,\~які\~позивач\~поніс і\~які\~очікує\~понести у\~зв`язку із\~розглядом\~справи\~(2\~год.\~х\~1000\~грн.\~=\~2000\~грн.);\~формування\~додатків\~до позовної\~заяви\~(письмові\~докази)\~\~0,5\~год.\~х\~1000\~грн.\~=\~500\~грн.)\~\~(а.с.27). При визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності витрат на правову допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд враховує, що адвокат участі у розгляді справи не приймав, справа є не складною, тому неминучість витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі викликає сумнів. Таким чином, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, суд вважає обґрунтованим розмір вказаних витрат в сумі 4000 грн. Оскільки позов підлягає повному задоволенню, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно також стягнути, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved