Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У грудні 2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в якому просив визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею 51,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що 26 липня 2001 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради народних депутатів, на підставі розпорядження № 311 від 25 липня 2001 року було, видано Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , що посвідчує що квартира загальною площею 51,1 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності позивачам. Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] було зареєстроване Сєвєродонецьким бюро технічної інвентаризації та записане у реєстрову книгу за № 612 від 12 вересня 2001 року. 17 серпня 2023 року Позивач [PERSON] подала повідомлення про пошкоджене та знищене нерухоме майно 16 березня 2022 року, внаслідок бойових дій, програмним засобом Єдиного державного вебпорталу електронних послуг через мобільний додаток Порталу Дія. Це повідомлення було зареєстровано під номером ІП-17.08.2023-137793. 23 серпня 2023 року Позивач [PERSON] звернулася до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області із проханням внести квартиру [ADDRESS] до переліку об`єктів, приміщень, житлових будинків, що підлягають обстеженню з метою визначення стану його руйнації, можливості подальшої експлуатації, відновлення та визначення завданих їй збитків та шкоди, з подальшим їх відшкодуванням, а також до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного військовою агресією Російської Федерації. На її звернення була надана відповідь, а саме, що для вирішення питання про включення квартири до переліку об`єктів, пошкоджених внаслідок російської агресії, необхідно здійснити реєстрацію права власності на цю квартиру та внести відповідні відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно. 16 вересня 2023 року Позивач [PERSON] звернулася до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, з метою державної реєстрації права власності на квартиру. Таке звернення було здійснено за місцем її реєстрації в місті Києві, де вона проживає за адресою: [ADDRESS] . 21 вересня 2023 року позивачі отримали рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Янович І.Я. про зупинення розгляду заяви № 69396851. Як підставу для зупинення розгляду заяви зазначено відсутність даних про реєстрацію цього майна до 2013 року. У цьому рішенні також йшлося про направлення запиту до Сєвєродонецької міської військової адміністрації та КП «Сєвєродонецьке БТІ», оскільки через тимчасову окупацію цих органів виявилось неможливим отримати необхідні відомості. 02 листопада 2023 року [PERSON] отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 70021398, мотивоване неотриманням реєстратором відомостей з реєстрів, автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року стосовно об`єкта нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки територія Сіверськодонецької міської територіальної громади є окупованою і КП «Сєвєродонецьке БТІ» не може виконувати свої функції, в тому числі надавати інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01 січня 2013 року. Таким чином, з метою внесення відомостей права власності на вказане житло в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно,у позивачів виникла необхідність у захисті своїх прав в судовому засіданні. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 84). Ухвалою суду від 27 березня 2025 року в судовому засіданні призначено розгляд справи по суті (а.с. 94). Позиція сторін в судовому засіданні. Позивачі у призначене судове засідання не з`явилися, в підготовчому судовому засіданні позивачі та представник позивачів просили розгляд справи по суті розглянути без їх участі, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити (а.с. 88-89). Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився,причини неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.247ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 26 липня 2001 року Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради народних депутатів на підставі розпорядження № 311 від 25 липня 2001 року (а.с. 70) було видано Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , що посвідчує що квартира загальною площею 51,1 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності позивачам (а.с. 57). Згідно технічного паспорту реєстровий номер № 612 від 12 вересня 2001 року позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 51,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 59-68). Суд переконався, що : - [PERSON] , є внутрішньо переміщеною особою, даний факт підтверджений Довідкою переселенця № 3010-750169653 від 17.08.2023 року, де зазначено зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.41-42); - [PERSON] , є внутрішньо переміщеною особою, даний факт підтверджений Довідкою переселенця № 3010-7595382720 від 21.04.2022 року, де зазначено зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.43-44); - [PERSON] , є внутрішньо переміщеною особою, даний факт підтверджений Довідкою переселенця № 3010-5003487744 від 14.10.2024 року, де зазначено зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.45-46); - [PERSON] , є внутрішньо переміщеною особою, даний факт підтверджений Довідкою переселенця № 3010-5001697886 від 06.06.2022 року, де зазначено зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с.47-48); - [PERSON] , згідно Витягу з реєстру Київської територіальної громади зареєстрована 05.01.2018 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.55); - [PERSON] , згідно Витягу з реєстру Київської територіальної громади зареєстрована 19.04.2011 року та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.56). Також до матеріалів справи долучено копію паспортів громадян України з відміткою про реєстрацію у вищевказаній квартирі (а.с.20-36). 17 серпня 2023 року Позивач [PERSON] подала повідомлення про пошкоджене та знищене нерухоме майно 16 березня 2022 року внаслідок бойових дій, програмним засобом Єдиного державного вебпорталу електронних послуг через мобільний додаток Порталу Дія. Це повідомлення було зареєстровано під номером ІП-17.08.2023-137793 (а.с.72-73). 21 вересня 2023 року позивачі отримали рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Янович І.Я. про зупинення розгляду заяви № 69396851. Як підставу для зупинення розгляду заяви зазначено відсутність даних про реєстрацію цього майна до 2013 року (а.с.79). У цьому рішенні також йшлося про направлення запиту до Сєвєродонецької міської військової адміністрації та КП «Сєвєродонецьке БТІ», оскільки через тимчасову окупацію цих органів виявилось неможливим отримати необхідні відомості (а.с.77-78). 02 листопада 2023 року [PERSON] отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 70021398, яке мотивоване неотриманням реєстратором відомостей з реєстрів, автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року стосовно об`єкта нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки територія Сіверськодонецької міської територіальної громади є окупованою і КП «Сєвєродонецьке БТІ» не може виконувати свої функції, в тому числі надавати інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01 січня 2013 року (а.с. 80). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з\~ч.\~1\~ т.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частинами 3, 4 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації, відповідно до Закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Право власності позивачів на квартиру набуте до 01 січня 2004 року, тому до таких правовідносин суд вважає за необхідне застосувати норми Цивільного кодексу УРСР,1963 року, Закону України від 07.02.1991 року «Про власність». У відповідності до ст. 12 Закону України «Про власність» громадяни набувають право власності у разі укладання угод, які не заборонені Законом. За змістом ст.ст.128,153 Цивільного Кодексу УРСР, 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібний у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однією зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції від 20.02.1997 року передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок) відповідно до ч. 7 ст. 8 зазначеного Закону. Відповідно до п. 4.1. Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995р. № 56 Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку № 12: б)державними органами приватизації: наймачам квартир в державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України «Про приватизацію державного фонду житлового майна». В свою чергу, відповідно до Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї із таких умов: 1) Реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) На момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації. Між тим, державна реєстрація таких прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»та Порядком державної реєстрації речових прав на їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, одним з яких є документ, яких підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно (оригінал та копія), в якості якого є укладений у встановленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи обставини справи, а також те, що позивачі на теперішній час позбавлена можливості отримати документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved