Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~У квітні 2025 року за підсудністю із Рівненського районного суду Рівненської області надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Львів» до [PERSON] , просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору, всього в сумі 37 304 грн. 55 коп., понесених судових витрат по справі у вигляді судового збору 3 028 грн. 00 коп. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] , 11.04.2023 було укладено кредитний договір №17977/114/2023, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 40 000 грн., з процентною ставкою 80% та умовою повернення в термін до 10.04.2026. [PERSON] зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 20.01.2025 заборгованість становить всього 37 304 грн. 55 коп., в тому числі заборгованість по тілу кредиту в розмірі 30 848 грн. 16 коп., заборгованість по процентам в розмірі 6 456 грн. 39 коп. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позовну заяву відповідач не подала. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 11 квітня 2023 року між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №17977/114/2023, згідно якого позивач зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 40 000 грн. на строк до 10.04.2026. Видача кредиту здійснюється одноразово, безготівково на поточний рахунок позичальника. (п. 1.4 договору). Сторони узгодили, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших платежів за договором у разі несвоєчасної сплати процентів та/або повернення суми кредиту (п. 2.3.2 договору). Згідно п.3.2 договору за користування кредитом позичальник сплачує банку фіксовану процентну ставку у період з 11.04.2023 по дату повернення кредиту в розмірі 80% річних. Загальна вартість кредиту становить 105 505 грн. 55 коп., реальна річна процентна ставка становить 116,95 відсотків. ( п.3.3. договору). Також, [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, у якому останнього ознайомлено із основними умовами кредитування, інформацією щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту. Копією меморіального ордера №441963 від 11 квітня 2023 року стверджується, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором №17977/114/2023 від 11.04.2023, перерахувавши [PERSON] на вказаний в кредитному договорі рахунок кошти в сумі 40\~000 грн. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №17977/114/2023 від 11.04.2023, укладеним між АТ АКБ «Львів» та [PERSON] , встановлено, що станом на 21.01.2025 заборгованість відповідача перед банком становить 37 304 грн. 55 коп., в тому числі заборгованість по тілу кредиту в розмірі 30 848 грн. 16 коп., заборгованість по процентам в розмірі 6 456 грн. 39 коп. 12 вересня 2024 року АТ АКБ «Львів» зверталося до [PERSON] з вимогою про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором №17977/114/2023, направивши лист-вимогу цінним листом з описом. Частиною 3 ст. 10\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1\~статті 207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до ст. 1054\~ЦК України за\~кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього\~Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526\~ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки\~стаття 629 ЦК\~встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч. 2 ст. 1050\~ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved