Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 20.01.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 3192996 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2 Договору кредиту, Кредитодавець надає Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 10000,00грн, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 1,99% в день. Кредитодавець на виконання умов Договору кредиту надав 20.01.2021 Позичальнику грошові кошти у сумі 10000,00грн, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншим платежами згідно з умовами цього Договору. Проте, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та не виконав. Враховуючи умови Договору позики № 3192996 від 20.01.2021, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, заборгованість складає 27076,10грн, з яких 10000,00грн заборгованість за основною сумою боргу, 17076,10грн сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що 26.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610 від 26.10.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №3192996 від 20.01.2021. 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір Факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб божників, в тому числі за договором позики №3192996 від 20.01.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27542,28грн, з яких 8895,50грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 18646,78грн сума заборгованості за відсотками. З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 27076,10грн, яка складається з: суми заборгованості за основним боргом 10000,00грн, заборгованість за відсотками 17076,10грн; та сплачений судовий збів в розмірі 2422,40грн, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. Згідно ст.281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 20.01.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] Договір позики №3192996 (на умовах повернення позики в кінці строку позики дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням елетронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію (а.с.13- зворотна сторона), що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 24). Відповідно до п.2 Договору Позикодавець надає Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 10000,00грн, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів, останній день повернення позики 19.02.2021, знижена процентна ставка (базова) в день 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%, орієнтовна річна процентна ставка 215,35%, орієнтовна загальна вартість позики 11770,00грн. Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 10000,00грн строком на 30 днів, а позичальник відповідно зобов`язався повернути їх згідно з умовами цього договору (а.с.13-23). Відповідно до п.5, 6, 7 ч.1 ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно з ч.2 ст.6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» (в редакції станом на момент укладення договору) накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ст.11\~Закону України "Про\~електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом\~України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг. Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями\~Цивільного кодексу України\~про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством. У разі якщо предметом електронного договору є виконання робіт у сфері електронної комерції, обов`язок виконавця перед замовником вважається виконаним у момент, коли результат виконаної роботи відповідає вимогам, встановленим договором або законодавством. Електронним договором може бути визначено інший момент виконання зобов`язань між сторонами. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. Дія цього положення не поширюється на електронні правочини, пов`язані з одноразовим наданням інформаційних електронних послуг або послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, оплата яких здійснюється дистанційно. Постачальник таких послуг має надати змогу споживачеві ознайомитися з найменуванням постачальника, його місцезнаходженням та порядком прийняття претензії щодо послуги. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України,\~статтею 36\~Господарського процесуальногокодексу\~України та\~статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Пропозиція укласти електронний договір (оферта), текст електронного договору, електронні повідомлення укладаються державною мовою. За бажанням покупця електронний договір може укладатися іншою мовою за згодою сторін. Статтею 12\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" (в редакції станом на момент укладення договору) передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, судом встановлено, та доказів іншого відповідачем не надано, що кредитний договір між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено відповідно до приписів указаних вище норм закону, в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісних кредиторів в електронній формі. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. За ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 599\~ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Перерахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 10000грн 20.01.2021 на рахунок відповідача підтверджує повідомлення ТОВ«Фінансова компанія Фінекспрес» про успішний переказ на карту Черкасова Володимира № [NUMBER] , номер платежу 0523116е-f6f8-444f-8409-ea479c6d2f39, а також копія платіжної інструкції від 20.01.2021 (а.с.26). Надана на запит суду інформація АТ КБ «ПриватБанк»» підтверджує належність карткового рахунку № [NUMBER] [PERSON] , а також випискою з карткового рахунку № [NUMBER] підтверджується зарахування 10000,00грн 20.01.2021 (а.с. 80-81). Отже, позикодавець свій обов`язок перед відповідачем по перерахуванню суми позики виконав, проте відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення позики, внаслідок чого в нього перед кредитором виникла заборгованість. 26.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2112 (а.с.27-31). Згідно п. 1.1 зазначеного Договору Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей. Згідно копії Реєстру прав вимоги № 2 від 21.12.2021 за Договором факторингу №2610 від 26.10.2021, право вимоги за Договором позики № 3192996 від 20.01.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на загальну суму заборгованості 27542,28грн, з яких 8895,50грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 18646,78грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 35-36). 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір Факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 (а.с. 39-43). Згідно п. 1.1 зазначеного Договору Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей. Відповідно до Реєстру заборгованості від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 27542,28грн, з яких 8895,50грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 18646,78грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 47-48). Позивач, у свою чергу, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за Договором позики № 3192996 в розмірі 27076,10грн, що складається з заборгованості за основною сумою боргу - 10000,00грн та заборгованості за відсотками - 17076,10грн. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Аналіз вказаних норм матеріального права свідчить про те, що позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки до нього перейшли права вимоги за Договором позики № 3192996 від 20.01.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Отже, з огляду на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором позики, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Щодо стягнення заборгованості за основним боргом 10000грн суд зазначає таке. Так, судом на підставі копії Реєстру прав вимоги № 2 від 21.12.2021 за Договором факторингу № 2610 від 26.10.2021 встановлено, що право вимоги за Договором позики № 3192996 від 20.01.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на загальну суму заборгованості 27542,28грн, з яких 8895,50грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 18646,78грн сума заборгованості за відсотками. Також відповідно до Реєстру заборгованості від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 27542,28грн, з яких 8895,50грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 18646,78грн сума заборгованості за відсотками. З огляду на дані, що містяться у реєстрах заборгованостей до договорів факторингів від 21.10.2021 та від 03.04.2023, до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, тобто перейшло право вимоги щодо основного боргу в сумі 8895,50грн, а не 10000грн, як зазначає позивач. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу 8895,50грн. Щодо стягнення відсотків за користування позикою суд зазначає таке. На виконання ухвали суду від 09 квітня 2025 року про витребування доказів представником позивача надано суду розрахунок суми заборгованості [PERSON] із зазначенням суми основної заборгованості, розміру відсотків, процентна ставка, період, за який нараховані відсотки за Договором позики № 3192996 від 20.01.2021 (а.с. 89-91). Проте, суд не визнає даний доказ належним та достовірним, оскільки він суперечить зазначеним вище Реєстрам прав вимоги, зокрема, в розрахунку, наданому позивачем, відсотки нараховані на основний борг в розмірі 10000,00грн. Крім іншого з розрахунку заборгованості слідує, що позивачем невірно математично нараховані відсотки за користування позикою, оскільки розмір процентів становить 199грн в день з розрахунку: 10000грн х 1,99% = 199грн, а не 177,02грн як вказано позивачем у розрахунку. При цьому суд позбавлений об`єктивної можливості самостійно здійснити перерахунок відсотків за договором позики № 3192996 від 20.01.2021, оскільки в матеріалах справи відсутні достовірні дані по зарахуванню сплачених позичальником сум в рахунок погашення основного боргу та відсотків первісним кредитором (20.02.2021 - 649грн, 03.03.2021 - 2992,50грн та 01.04.2021 - 524,80грн), так як на момент укладення договорів факторингу заборгованість з основного боргу вже становила 8895,50грн, а не 10000грн, як зазначає позивач. Отже, дослідивши Реєстри прав вимоги, суд констатує, що первісний кредитор здійснив зарахування сплачених позичальником сум в рахунок погашення основного боргу позики (оскільки основний борг зменшився з 10000грн до 8895,50грн), проте новий кредитор на це уваги не звернув та зробив невірний розрахунок заборгованості за договором позики. За таких обставин у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за договором позики слід відмовити, оскільки вимоги позивача в цій частині суперечать наявним в матеріалах справи доказам. Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість за основним боргом позики в сумі 8895,50грн. Крім цього, в позовній заяві позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 3500грн, що підтверджуються: копією договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а.с. 49-51); копією витягу з Акту №3-П приймання передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 10.12.2024 (а.с. 53), копією платіжної інструкції кредитного переказу коштів від 18.12.2024 (а.с. 55). В силу ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивача на 32,9%, тому позивач має право на відшкодування з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1151,50грн (3500грн х 32,9% : 100%). Згідно вимог ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 796,97грн (2422,4грн х 32,9% : 100%). Таким чином, загальний розмір судових витрат, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, становить 1948,47грн (1151,50грн+796,97грн).

Outcome: partial