Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилався на те, що 20 жовтня 2020 року приблизно о 8 годині 50 хвилин на автодорозі Т1016 сполученням «Київ-Ревне-Рогозів» сталось зіткнення автомобіля марки «Lexus ES 350», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з автомобілем марки «Renault Kangoo», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У зв`язку з тим, що позивач був пасажиром автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак [NUMBER] , йому були спричинені тілесні ушкодження. Крім того, було пошкоджено його майно, а саме ноутбук, накопичувач, мобільний телефон та навушники. Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , який всупереч пп.«б» п.2.3, п.10.1 та п.14.2 ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед виконанням обгону не переконався у тому, що виконання маневру було безпечним для інших учасників дорожнього руху, а також у тому, що смуга зустрічного руху була вільною від інших транспортних засобів на достатній для обгону відстані. У зв`язку з цим відповідач виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault Kangoo», номерний знак [NUMBER] , що рухався назустріч по вказаній смузі руху. Станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Кредо». Зокрема, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії ЕР №200508254 від 6 липня 2020 року був передбачений ліміт відповідаль-ності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, в розмірі 260000 гривень 00 копійок та ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, в розмірі 130000 гривень 00 копійок. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2022 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі ст.46 КК України. Зокрема, в п.7 угоди про примирення від 26 вересня 2022 року було передбачено зобов`язання [PERSON] відшкодувати позивачу шкоду, на яку не поширюється поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії ЕР №200508254 від 6 липня 2020 року, в розмірі 80000 гривень 00 копійок. Це грошове зобов`язання підлягало виконанню шляхом здійснення на користь [PERSON] чотирьох платежів: 20000 гривень 00 копійок в день затвердження угоди, 20000 гривень 00 копійок до 14 листопада 2022 року, 20000 гривень 00 копійок до 14 грудня 2022 року та 20000 гривень 00 копійок до 14 січня 2023 року. [PERSON] сплатив позивачу грошові кошти лише в розмірі 19950 гривень 00 копійок. Він ухиляється від добровільного відшкодування іншої частини шкоди. Крім того, розмір майнової шкоди, що не підлягає відшкодуванню за рахунок [PERSON] , склав 35476 гривень 00 копійок, а витрат на лікування в розмірі 47905 гривень 30 копійок. ТДВ «СК «Кредо» також ухиляється від відшкодування вказаної шкоди. Тому [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] майнову шкоду в розмірі 60050 гривень 00 копійок, а з ТДВ «СК «Кредо» майнову шкоду в розмірі 35476 гривень 00 копійок, витрати на лікування в розмірі 47905 гривень 30 копійок та моральну шкоду в розмірі 5713 гривень 30 копійок. 1.2. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подав заяву про часткову зміну предмета позову (а.с.211-213): просить стягнути з [PERSON] майнову шкоду в розмірі 60050 гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 80000 гривень 00 копійок, а з ТДВ «СК «Кредо» майнову шкоду в розмірі 35476 гривень 00 копійок, витрати на лікування в розмірі 47905 гривень 30 копійок та моральну шкоду в розмірі 5713 гривень 30 копійок. 1.3. [PERSON] не з`явився у судові засідання та не повідомив про своє ставлення до позову. 1.4. Представники ТДВ «СК «Кредо» Чарваєва А.О. та [PERSON] також не з`явились у судове засідання та обмежились поданням відзиву (а.с.137-145, 153-157), в якому вони визнають позов в частині вимоги про стягнення майнової шкоди в розмірі 27815 гривень 89 копійок та моральної шкоди в розмірі 1390 гривень 79 копійок. Підстави для стягнення шкоди в більшому розмірі відсутні. Тому представники ТДВ «СК «Кредо» Чарваєва А.О. та [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову в частині цієї вимоги. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2023 року (а.с.57-58) вбачається, що цивільну справу за позовом [PERSON] було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 вересня 2023 року (а.с.62-63) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 3 червня 2024 року (а.с.127-128) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. Встановлено, що 20 жовтня 2020 року приблизно о 8 годині 50 хвилин на автодорозі Т1016 сполученням «Київ-Ревне-Рогозів» сталось зіткнення автомобіля марки «Lexus ES 350», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з автомобілем марки «Renault Kangoo», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У зв`язку з тим, що [PERSON] був пасажиром автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак [NUMBER] , йому були спричинені тілесні ушкодження. Ці обставини підтверджуються копією ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2022 року (а.с.43-44). 3.2. Зокрема, з копії виписки із медичної карти №18213 від 25 листопада 2020 року (а.с.9-10) вбачається, що [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, параорбітальних гематом з обох боків, множинних переломів кісток лицьового скелету, гемосинусу справа, забійної рани обличчя, забою грудної клітини та передньої черевної стінки, закритого багатоуламкового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків. 3.3. Спірні відносини регулюються главою 82 «Відшкодування шкоди» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що був чинним до 1 січня 2025 року (далі Законом №1961-IV від 1 липня 2004 року). 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права. 4.1. Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. 4.2. Згідно із ст.3 Закону №1961-IV від 1 липня 2004 року з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було запроваджено обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. 4.3. Відповідно до ст.6 Закону №1961-IV від 1 липня 2004 року страховим випадком було визначено дорожньо-транспортну пригоду, що сталась за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої наставала цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої було застраховано, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого. 4.4. Згідно з п.22.1 ст.22 Закону №1961-IV від 1 липня 2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовував у встановленому вказаним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю та здоров`ю третьої особи. 4.5. Відповідно до п.23.1 ст.23 Закону №1961-IV від 1 липня 2004 року до шкоди заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відносилась шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. 4.6. Згідно з п.24.1 ст.24 Закону №1961-IV від 1 липня 2004 року у зв`язку з ліку-ванням потерпілого відшкодовувались обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. 4.7. Відповідно до ст.261 Закону №1961-IV від 1 липня 2004 року страховиком також відшкодовувалась потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. 4.8. Згідно з ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). б. норми процесуального права. 4.9. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.10. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 4.11. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 4.12. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 4.13. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. 4.14. Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 4.15. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії», одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким остаточне і обов`язкове рішення не може переглядатись лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Res judicata вирішена справа (res judicata pro veritate habetur судове рішення слід визначати за істину) означає остаточність рішення суду, яке набрало чинності і не може бути переглянуте. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо підстав для стягнення шкоди з [PERSON] . 5.1. Зі змісту ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2022 року (а.с.43-44) вбачається, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , який всупереч пп.«б» п.2.3, п.10.1 та п.14.2 ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед виконанням обгону не переконався у тому, що виконання маневру було безпечним для інших учасників дорожнього руху, а також у тому, що смуга зустрічного руху була вільною від інших транспортних засобів на достатній для обгону відстані. У зв`язку з цим відповідач виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault Kangoo», номерний знак [NUMBER] , що рухався на зустріч по вказаній смузі руху. На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. 5.2. У зв`язку з тим, що [PERSON] є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, на підставі ч.1 ст.1195 ЦК України у нього виникло зобов`язання відшкодувати [PERSON] шкоду, заподіяну внаслідок ушкодження його здоров`я. Зокрема, в ході розгляду кримінального провадження [PERSON] уклав з позивачем угоду про примирення (а.с.41-42), за якою він зобов`язався відшкодувати [PERSON] майнову та моральну шкоду в загальному розмірі 80000 гривень 00 копійок. Це грошове зобов`язання підлягало виконанню шляхом здійснення на користь позивача чотирьох платежів: 20000 гривень 00 копійок в день затвердження угоди, 20000 гривень 00 копійок до 14 листопада 2022 року, 20000 гривень 00 копійок до 14 грудня 2022 року та 20000 гривень 00 копійок до 14 січня 2023 року. З копії електронної квитанції від 19 жовтня 2022 року (а.с.45) вбачається, що [PERSON] сплатив позивачу грошові кошти в розмірі 19950 гривень 00 копійок. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно відшкодував [PERSON] іншу частину шкоди в розмірі 60050 гривень 00 копійок (80000,00 19950,00). 5.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути майнову та моральну шкоду в розмірі 60050 гривень 00 копійок. Додаткове відшкодування [PERSON] моральної шкоди в розмірі 80000 гривень 00 копійок призведе до фактичного перегляду ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2022 року, що набрала законної сили. У такий спосіб буде порушено принцип юридичної визначеності, як одного з основних елементів принципу верховенства права. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити. б. щодо підстав для стягнення шкоди з ТДВ «СК «Кредо». 5.4. Зі змісту полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії ЕР №200508254 від 6 липня 2020 року (а.с.5) вбачається, що станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «СК «Кредо». Зокрема, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, був визначений в розмірі 260000 гривень 00 копійок, тоді як розмір франшизи становив 0 гривень 00 копійок. З поданих позивачем копій квитанцій, видаткових накладних, рахунків на оплату та товарних чеків (а.с.17-40) вбачається, що на лікування та придбання медичних препара-тів [PERSON] витратив грошові кошти в розмірі 27815 гривень 89 копійок. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем не подано достатніх доказів на підтвердження того, що йому було заподіяну майнову шкоду в більшому розмірі, зокрема у зв`язку з пошкоджен-ням його майна. 5.3. Очевидно, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я [PERSON] зазнав душевні переживання. У такий спосіб йому було заподіяну моральну шкоду. Розмір 5% страхової суми за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача, становить 1390 гривень 79 копійок (27815,89 : 100% х 5%). 5.4. З огляду на це суд вважає, що з ТДВ «СК «Кредо» на користь [PERSON] належить стягнути майнову шкоду в розмірі 27815 гривень 89 копійок та моральну шкоду в розмірі 1390 гривень 79 копійок. Підстави для стягнення з ТДВ «СК «Кредо» шкоди в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити також. 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1852 гривень 55 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №219745431 від 26 липня 2023 року (а.с.55). Пред`явлений позов в частині вимог, заявлених до [PERSON] , задоволений на 26,21%, а в частині вимог, заявлених до ТДВ «СК «Кредо» на 38,88%. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 465 гривень 55 копійок (1852,55 : 100% х 26,21%), а з ТДВ «СК «Кредо» витрати на оплату судового збору в розмірі 720 гривень 27 копійок (1852,55 : 100% х 38,88%).

Outcome: partial