Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання\~за нею\~права власності\~на спадкове\~майно після\~смерті її\~батька [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] , а саме - домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Позивачка, будучи спадкоємицею після смерті [PERSON] за заповітом, не може оформити право власності на зазначене домоволодіння, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представником позивачки попередньо подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Городоцької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] згідно технічної документації було збудоване в 1973 році. Згідно архівного витягу з погосподарських книг по Скіпченській сільській раді Городоцького району Хмельницької області за період з 1991 по 2015 щодо членів домогосподарства, які були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] , за період 1991-1995 значиться запис: [PERSON] -голова двору, [PERSON] -дружина, [PERSON] -син, [PERSON] -дочка, за період 1996-2000 значиться запис: [PERSON] -голова двору, [PERSON] -дружина, [PERSON] -дочка, вибула в с.Почапинці. Також, період 2006-2010 значиться запис за [PERSON] -голову двору, [PERSON] -дружину, яка померла а/з №7 від 18.03.2008, за період 2011-2015 значиться запис за [PERSON] -голову двору, який помер а/з №17 від 26.12.2011. Згідно архівної довідки архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації згідно погосподарської книги 2006-2010 с.Скіпче Городоцького району Хмельницької області [PERSON] проживала по [ADDRESS] , на день смерті з нею в господарстві проживав чоловік [PERSON] - голова двору. [INFO] [PERSON] померла, спадщину після її смерті прийняв чоловік [PERSON] , однак не оформив свої спадкові права. Згідно архівної довідки архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації згідно погосподарської книги 2011-2015 с.Скіпче Городоцького району Хмельницької області [PERSON] -голова двору, проживав одиноко по [ADDRESS] . 20 березня 2008 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів [PERSON] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінено на прізвище « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина. Згідно матеріалів витребуваної судом спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , спадщину прийняла спадкоємець за заповітом [PERSON] , [PERSON] -спадкоємець за законом від прийняття спадщини відмовився, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. 09 липня 2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на пайовий фонд в майні колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Чкалова с.Сирватинці Городоцького району Хмельницької області в розмірі 10847,19 грн., на право на земельну частку (пай) розміром 2,09 умовних кадастрових гектарів, на право на пайовий фонд в майні колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Чкалова с.Сирватинці Городоцького району Хмельницької області в розмірі 5396,00 грн.. 23 серпня 2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,3648 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,3537 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] позивачці відмовлено через відсутність документів, що встановлюють право власності спадкодавця на зазначений будинок. Відповідно до\~ст. 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування. Відповідно до\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням\~\~є\~\~перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної\~\~особи,\~\~яка\~\~померла\~\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). Частиною першою\~ст.1235\~ЦК України\~передбачено,\~що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 5\~ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове домоволодіння для позивачки є відсутність правовстановлюючого документа та відсутність реєстрації права власності на нього. За життя [PERSON] правовстановлюючі документи не отримував, державну реєстрацію спірного домоволодіння не проводив. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із\~ Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, відповідно до норм вказаного\~Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Закон України\~«Про регулювання містобудівної діяльності»\~набрав чинності 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Тому, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування такого об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права. Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19). У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту, складеного КП ГМР «Городоцьке БТІ», в якому зазначено, що житловий будинок по [ADDRESS] збудований у 1973 році. Тобто, спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а отже, померлий [PERSON] набув за життя право власності на вказане домоволодіння, яке перейшло в порядку спадкування до його доньки [PERSON] . Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку, будинок знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved