Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.03.2025\~на адресу\~суду за\~підсудністю з\~Житомирського районного\~суду Житомирської\~області надійшла\~цивільна справа\~за позовом\~[PERSON] \~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю "ЖЛК-ПРІМ",\~треті особи,\~що не\~заявляють самостійних\~вимог:\~Житомирський обласний\~центр зайнятості,\~Головне управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Житомирській області,\~Головне управління\~ДПС у\~Житомирській області\~про визнання\~трудових відносин\~припиненими (встановлення\~факту припинення\~трудових віносин) . Свої позовні\~вимоги позивачка\~мотивує тим,\~щоміж нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖЛК-ПРІМ" укладено усний трудовий договір, на підставі якого винесено Наказ №92 від 30.11.2020, згідно якого її прийнято на посаду касира торгівельного залу з 01.12.2020. \~ \~ \~ \~ [INFO] у неї народилася донька - [PERSON] і після закінчення відпустки у зв"язку з вагітністю та пологами нею було прийнято рішення піти у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку ( [INFO] - перший робочий день після відпустки). \~ \~ \~ \~Остання оплата страхових внесків відповідачем була в дванадцятому місяці 2021 року більше жодних внесків оплачено відповідачем не було. \~ \~ \~ \~08.10.2024 вона поїхала за адресою магазину ( [ADDRESS] ), в якому вона працювала до виходу у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, але виявилося, що на даному місці ведуться будівельні роботи і жодного відношення до відповідача треті сторони не мають і не знають, як із ним зв"язатися. Вона намагалася поговорити по телефону із попереднім [PERSON] (+308 98 886 6673), який вказав, що звільнитися можливо буде лише через суд, оскільки вона не у трудових відносинах із відповідачем і їй невідомо, де її трудова книга і на скільки йому відомо, відповідач не проводить свою діяльність. \~ \~ \~ \~Станом на теперішній день вона перебуває у трудових відносинах із відповідачем, трудову книгу повернуто їй не було, наказ про звільнення відсутній, тому що на її письмові звернення із заявою про звільнення ніхто не реагує. \~ \~ \~ \~Вважає, що фактично трудові відносини були припиненні 07.10.2024 (останній день відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку). \~ \~ \~ \~Встановлення факту припинення трудових відносин необхідно їй для реалізації права на соціальний захист реєстрації як безробітної, отримання правового статусу безробітної та отримання соціальних виплат від держави у виді допомоги по безробіттю відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та в подальшому можливості офіційно працевлаштуватися. Враховуючи викладене, просить суд визнати трудовий договір, укладений між [PERSON] і ТОВ "ЖЛК-Прім", розірваним із моменту набрання чинності рішенням суду у справі; визнати [PERSON] звільненою із посади касира торгівельного залу у ТОВ "ЖЛК-Прім" на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України (з ініціативи працівника) у дату набрання чинності рішенням суду у справі. Ухвалою суду від 17.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представником позивачки подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій преставник позивачки просить визнати трудовий договір , укладений між [PERSON] і ТОВ "ЖЛК-Прім"" розірваним із 31.12.2021 та визнати [PERSON] звільненою із посади касира торгівельного залу у ТОВ "ЖЛК- Прім" на підставі ст.38 КЗпП України (з ініціативи працівника ) з 31.12.2021. У судовому засіданні представник позивачки підтримала уточнені позовні вимоги та просила постановити рішення про задоволення позову. Щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлена про день та час розгляду справи позивачка у судове засідання не з"явилася . Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся за вказаною в позовній заяві адресою. До суду повернувся конверт з відміткою про її невручення у зв"язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. За змістом ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідача було повідомлено про час та місце розгляду справи в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЛК-ПРІМ» (ЄДРПОУ: 40942477) знаходиться за адресою: 03115, м.Київ, вул.Перемоги,89А. Крім того, відповідачу було надіслано судову повістку про виклик до суду на його електронну адресу. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Суд вважає повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи належним. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (шляхом оголошення через сайт судової влади та направлення виклику до суду на електронну адресу відповідача), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представники третіх\~осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~-Житомирський обласний\~центр зайнятості,\~Головне управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Житомирській області,\~Головне управління\~ДПС у\~Житомирській області у судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмові пояснення не подали, заяви про розгляд справи за їх відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представаника позивачки, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України [PERSON] уклала трудові відносини з ТОВ «ЖЛК-ПРІМ» (а.с.5). Згідно довідки Пенсійного фонду України сформованої засобами автоматичних систем 10.01.2025 за звітний 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роки за кодом Страхувальника 40942477, що відповідає коду ЄДРПОУ ТОВ «ЖЛК-ПРІМ», з грудня 2020 року по грудень 2021 року були сплачені страхові внески щодо [PERSON] (а.с.6). Починаючи з січня 2022 року по грудень 2024 року, відповідач припинив страхові внески, що підтверджується довідкою сформованою засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України 10.01.2025 з відображенням даних про трудовий та страховий стаж (а.с.7-8). 27.12.2024 позивачкою було направлено заяву про звільнення з займаної посади продавця-касираза власним бажанням (а.с.9). 02.01.2025 заява надійшла поштовим зв`язком на адресу відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, але поштове відправлення було повернуте з відміткою працівника Відділення поштового зв`язку «одержувач відсутній за вказаною адресою» (а.с. 10-11). За таких обставин, звернення позивачки до відповідача щодо звільнення та питання про припинення трудових відносин не вирішено. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно дост. 46 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 (ратифікована Україною 14.09.2006 року) (даліХартія). Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та, підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм. Відповідно дост. 21 КЗпП України, трудовий договірце угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Отже, трудовий договір - це юридично оформлені відносини між працівником і роботодавцем. Змістом трудових відносин є взаємні права та обов`язки сторін, а предметом таких відносин є робота, яку працівник зобов`язується виконувати за плату. При цьому, невиконання протягом тривалого часу працівником з тих або інших причин своїх трудових обов`язків свідчить про відсутність реальних трудових відносин між роботодавцем та працівником. Належні трудові відносини існують одразу у двох площинах - фактичній та юридичній. Відсутність роботи, яка фактично виконується працівником на умовах, передбачених трудовим договором, при юридично оформлених трудових відносинах, не відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для розірвання трудового договору на вимогу працівника. У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: -припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); -розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України); -розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП України); -розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст.36, ст.45 КЗпП України та ін.). Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін. Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору: 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору). Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ч. 1ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Відповідно до п.п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Отже, чинне трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою. При цьому, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник та внести відповідні записи до трудової книжки працівника. Позивачка, яка бажає звільнитися з ТОВ «ЖЛК-ПРІМ», не може цього зробити через відсутність будь-яких засобів зв`язку з його керівництвом, а тому позивач позбавлена можливості розірвати трудові відносини з відповідачем у спосіб, передбачений КЗпП України Враховуючи вищенаведене, права позивачки підлягають захисту шляхом визнання трудових відносин з відповідачем припиненими за рішенням суду. У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Згідно ч. 1 ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.ч. 1, 2ст. 5 ЦПК України), як зазначено в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20. У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 233/2529/18 Верховний Суд, встановивши, що відповідач ні після отримання заяви позивача про розірвання трудового договору, ні після відкриття провадження у справі, не вчинив жодних дій, спрямованих на розірвання трудового договору, дійшов висновку, що відповідно до вимог частини другоїстатті 5 ЦПК Українита виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем і відповідачем, ефективним і таким, що не суперечить закону буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першоїстатті 38 КЗпП України. Викладене свідчить, що за обставин, коли працівник позбавлений можливості розірвати трудовий договір з роботодавцем у порядку, передбаченому КЗпП України, то ефективним способом захисту порушеного права працівника буде ухвалення судом рішення про визнання трудових відносин між сторонами припиненими. Враховуючи вищенаведене у сукупності, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги про припинення трудових відносин між сторонами на підставі ч. 1ст. 38 КЗпП України є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211, 20 гривень.

Outcome: approved