Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

22.04.2025 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього на свою користь додаткових витрат на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 9 000 грн, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.04.2024. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.06.2024 з відповідача на її користь на утримання дітей стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 (три тисячі п`ятсот) грн, на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.04.2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Їх неповнолітній син [PERSON] є інвалідом з дитинства із загальним захворюванням психологічного характеру, має ураження ЦНС. У зв`язку з чим потребує постійного лікування та проведення різних реабілітаційних заходів для відновлення стану здоров`я, навчання у спеціалізованих закладах. Так, син навчається у Березівській спеціалізованій шкоді Житомирської обласної ради, де перебуває на повному державному утриманні, форма навчання денна. Вона з сином кожен день їдуть автобусом до школи за місцем його навчання протягом навчального року. Кожного дня на поїздку до школи та назад вона витрачає на обох близько 500 грн. Крім того, періодично, декілька раз на рік вона їздить з сином на лікування у місто Київ у різні лікувальні заклади, зокрема, у ТОВ «Центр ПРІОРИТЕТ» та ТОВ «Центр стимуляції мозку», де у серпні, жовтні та листопаді 2024 року син проходить лікування, кожного разу курс лікування становив два тижні. За кожен курс лікування вона сплачувала кошти. Визначені судом розмір аліментів на сина не достатні для покриття лікування та навчання сина. При цьому, відповідач регулярно виїжджає за кордон, де працює на будівництві, у зв`язку з чим отримує доходи та на її переконання має можливість приймати участь у додаткових витратах на утримання сина [PERSON] у зв`язку із його захворюванням та навчанням у спеціалізованому закладі освіти. Надання фінансування у заявлений спосіб та розмір надасть їй можливість навчати сина, планувати поїздки для його лікування та реабілітації. У своє ж чергу, вона не працює у зв`язку із здійсненням догляду за дитиною-інвалідом та отримує лиши пенсію з даного приводу, а також аліменти, згідно рішення суду. За таких обставин звернулася до суду. 25.04.2025 провадження у справі відкрито та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом ( повідомленням ) сторін. 20.05.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо заявлених вимог позивача. В обгрунтування відзиву представник відповідача вказав, що позивач не надала суду доказів, що неповнолітньому сину [PERSON] призначене навчання саме у Березівській спеціалізованій школі. При цьому, такі школи є менш віддаленні від їх місця проживання, зокрема, за місцем проживання позивача у місті Звягель Житомирської області, та за місцем проживання відповідача у місті Нетішин Хмельницької області. Також звернув увагу на те, що позивачем надано суду докази про придбання квитків проїзду до навчального закладу сина лише за один день його навчання. Зазначає, що відповідач не погоджується із вибором навчального закладу для сина [PERSON] . Крім того, зазначив, що позивач подала до суду докази про здійснення оплати вартості періодичної реабілітації сина у ПП Центр стимуляції мозку, проте не надала доказів, що сину було рекомендовано Лікарсько-консультаційною комісією саме такий вид реабілітації дитини з інвалідністю. Також вказав, що відповідач у серпні 2024 надавав позивачу 400 Євро для здійснення реабілітації сина. Однак, коли відповідач дізнався, що син буде проходити реабілітацію у приватній установі, він висловив заперечення щодо визначення таких установ, так як вважає, що такі послуги можна отримати і у державних лікувальних установах. Кріт того, зазначив, що відповідач не бачить позитивних змін у стані здоров`я сина. У свою ж чергу, позивачем не доведено потреби у стягненні додаткових витрат саме у обраний позивачем спосіб шляхом щомісячних платежів. Також вказав, що відповідач відмовляється забезпечувати сину лікування та реабілітацію згідно рекомендацій ЛКК та лікарів у державних закладах та установах та готовий компенсувати 50 відсотків фактично понесених позивачем додаткових витрат на утримання сина. Водночас, звертає увагу, що відповідач не має постійного місця роботи та відповідно регулярного доходу. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, які просили задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві. З`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є сторони у справі. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.04.2024 . На підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.06.2024 з відповідача на її користь на утримання дітей стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 (три тисячі п`ятсот) грн, на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.04.2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідномедичного висновку № 81/1-23 на дитину-інваліда до 18 років дитина [PERSON] , [INFO] , має захворювання та є особою з інвалідністю . Також, встановлено, що відповідно до консультативного висновку ТОВ «ЦЕНТР ПРІОРІТЕТ» від 30.08.2024 та 06.11.2024 неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , проведено курс лікування реабілітації, відмічена позитивна динаміка та рекомендовано продовжити курс лікування в ЦСМ через 1,5 2 місяці ЄЄГ. Із заключного висновку невролога дитячого Центру стимуляції мозку, дата звернення: 28.03.2025, вбачається, що неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , проведено курс реабілітації, встановлено план лікування . За надані медичні послуги у ТОВ ЦЕНТР ПРІОРІТЕТ сплачені кошти у період серпень, жовтень та листопад 2024 року. Згідно Акту-прийняття виконаних робі (наданих послуг) від 02.04.2025 Центром стимуляції мозку [PERSON] , [INFO] , надано ряд медичних послуг . Відтак, встановлені обставини вказують на те, що неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , має захворювання, у зв`зку з чим регулярно проходить реабілітаційний курс лікування на платній основі. Крім того, судом встановлено, що син сторін [PERSON] , [INFO] , навчається у 4 класі Березівської спеціалізованої школи Житомирської області та перебуває на повному державному утриманні, форма навчання денна, що вбачається із довідки з навчального накладу від 09.04.2025 № 122. Згідно квитанцій вартість проїзду в одну сторону до навчального закладу складає, для дитини-інваліда Прохорова 66,80 грн, для супроводу дитини-інваліда Прохорова 86,00 грн . У судовому засіданні позивач вказала на те, що саме вона здійснює супровід сина до навчального закладу кожного дня з понеділка по п`ятницю, включно. Отже, встановлені обставині вказують на те, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , навчається у Березівській спеціалізованій школі Житомирської області, його супровід до навчального закладу здійснює позивач кожного дня з понеділка по п`ятницю, у зв`язку з чим остання несе додаткові витрати на утримання сина пов`язані із його навчанням у спеціалізованій школі з урахуванням захворювання сина. Під час надання правової оцінки даним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга\~статті 185 СК України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений\~зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивач на обґрунтування позову надала до суду докази, які вказують на те, у наслідок захворювання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визнано дитиною з інвалідністю. У зв`язку із захворюванням малолітній [PERSON] регулярно проходить курс лікуванням та реабілітації на платній основі, зокрема, кожні 1,5 2 місяці, у зв`язку з чим позивач несе додаткові витрати сина, який потребує додаткового лікування /реабілітації/. На підтвердження здійснення таких витрат позивачем надано суду ряд чеків щодо оплати медичних послуг та акт здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг за період, серпень, жовтень листопад 2024 та квітень 2025). Відтак, позивачем доведено, що син сторін у справі потребує лікування та витрати на лікування та реабілітацію є регулярними та вартісними. Також позивачем надано суду докази, які вказують на те, що у зв`язку із захворюванням малолітній син відвідує спеціалізовану школу, якого позивач кожен день супроводжує до закладу освіти та із закладу (повернення до дому), у зв`язку з чим несе відповідні витрати, зокрема, оплачує проїзд, тому суд вважає, що дані витрати є додатковими витратами на навчання сина у зв`язку із хворобою, яка позбавляє його можливість відвідувати звичайну школу. При цьому, відповідач та його представник не спростував подані позивачем докази у справі, надавши свої докази. Також, не надали докази, що малолітній син сторін може навчатися у іншому закладі освіти чи отримувати лікування / реабілітацію/ в інших закладах та відповідачем вчинялися відповідні дії з приводу реалізації такого навчання, лікування та реабілітації. Крім того, відповідач будь-яких належних та допустимих доказів відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~в підтвердження того, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним станом не має можливості нести додаткові витрати, пов`язані з хворобою його малолітнього сина [PERSON] , порівну з позивачкою, суду не надано. Отже, поважної причини звільнення відповідача від виконання обов`язку щодо участі у додаткових витратах на дитину судом не встановлено. Водночас, приймаючи до уваги встановлені судом особливі обставини, зокрема, хворобу малолітнього [PERSON] , [INFO] , та обов`язок батька брати участь у додаткових витратах на навчання та лікування дитини, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, зокрема у твердій грошовій сумі у розмірі 4 500 грн.ї щомісячно. При цьому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання малолітнього сина починаючи з дня вступу рішення суду у законну силу та до досягнення дитиною повноліття, що узгоджується із вимогами ст. 185 СК України. На підставі ст. 141 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у справі. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial