Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

06.05.2025 до Самарського районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена заява, в якій представник просить суд: - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживають однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 10.02.2009 по теперішній час. І. Стислий виклад позиції заявниці. Заявлені вимоги представник заявника обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 25.12.1999 року Київським ЗАГС м. Донецька. 10.02.2009 року вказаний шлюб був розірваний відділом РАЦС Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області за актовим записом № 32. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжили проживати однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу, за постійним місцем реєстрації [ADDRESS] . В липні 2014 року після окупації м. Донецьк [PERSON] та [PERSON] переїхали проживати в м. Маріуполь, де продовжили проживати однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу. В 2022-му році [PERSON] та [PERSON] виїхали до Бельгії в м. Сінт-Ніклас, де проживають і зараз. З моменту розірвання шлюбу та по сьогоднішній день [PERSON] та [PERSON] постійно та безперервно проживали як чоловік та дружина, вели сумісний побут, мали спільний бюджет, разом планували майбутнє, спільно несли витрати на утримання власного житла та інших щоденних потреб сім`ї. У зв`язку із медичними причинами родина [PERSON] не мала власних дітей, хоча і мала намір їх завести та робила для цього все можливе. Починаючи з 2017 року [PERSON] та [PERSON] неодноразово звертались до різноманітних медичних закладів стосовно надання медичних послуг із застосуванням допоміжних репродуктивних технологій та лікування безпліддя. Неодноразові спроби [PERSON] та [PERSON] завести спільну дитину свідчать про існування між ними відносин, які притаманні подружжю. З моменту розірвання шлюбу в 2009 році та по сьогоднішній день [PERSON] та [PERSON] постійно мали спільне місце фактичного проживання, докази чого наведено вище, мали спільний бюджет, вели спільний побут, несли витрати спрямовані на задоволення сімейних потреб, допомагали та опікувались один одним. Вважаючи [PERSON] своєю фактичною дружиною, [PERSON] неодноразово надавав їй повноваження щодо розпоряджанням належним йому нерухомим майном, а саме житловою квартирою в м. Слов`янськ (довіреність від 21.08.2021 року) та житловою квартирою м. Маріуполь (довіреність від 13.08.2021 році). Так, цими довіреностями [PERSON] були надані повноваження здійснювати відчуження цього майна, що свідчить про високий рівень довіри, який притаманний лише членам сім`ї, зокрема чоловіку та дружині (а.с. 1-4). Заявниця та її Представник в судові засідання не з`явились. Представник заявниці [PERSON] 20.05.2025 та 02.06.2025 подав до суду, через підсистему «Електронний суд», заяви, в яких просив розгляд справи провести без його з Заявницею участі, зазначивши, що заявниця підтримує заявлені вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 42-43). Заінтересована особа у судове засідання не з`явився. 22.05.2025 подав до суду, через підсистему електронний суд заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі. В поданій заяві заперечень проти заявлених вимог не висловлював (а.с. 51). ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 12 травня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні в порядку окремого провадження (а.с. 39). 20.05.2025 від представника Заявниці надійшла заява про розгляд справи без їх з заявником участі (а.с. 42-43). 20.05.2025 від представника позивача надійшла заява про долучення доказів (а.с. 44-49). 22.05.2025 від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с. 50-51). 02.06.2025 від представника Заявниці надійшла заява про розгляд справи без їх участі (а.с. 54-55). Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. На підтвердження проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 10.02.2009 по теперішній час, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , судом досліджені надані заявником наступні копії документів: - паспорт громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданий Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області від 13 березня 2000 року (а.с. 6-8); - паспорт громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданий Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області (а.с. 10-12); - свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] видане 15.10.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області (а.с. 14); - медичні документи надані клінікою академіка Грищенка (а.с. 15-16); -договір про надання медичних послуг, укладений між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Репродуктивна клініка «ЛІТА» (а.с. 17-19). -Лист Медичний центр ТОВ «ІСІДА -IVF» (а.с. 20) -Медичні виписки (а.с. 22-23) -довіреність від 13.08.2021, якою [PERSON] уповноважує [PERSON] на вчинення певних дій (а.с. 24); -довіреність від 04.03.2020, якою [PERSON] уповноважує [PERSON] на вчинення певних дій (а.с. 25); - копії фотозображень (а.с. 28-35); -довідка про те, що на даний час [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 46-47) -довідка про те, що на даний час [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 48-49) - ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до положень ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Аналіз викладених вище норм дає підстави для висновку, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу слід враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному вище визначенню. При цьому чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу складають сім`ю, проте таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя. Конституційний суд України у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» визначає, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року). Отже, законодавство України не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Верховного Суду від 23.05.2020 року у справі № 686/8440/16-ц, провадження № 61-15699св19). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Беручи до уваги надані суду докази: неодноразові спроби [PERSON] та [PERSON] мати спільних дітей, проживання разом та ведення спільного господарства, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу. Суд зазначає, що заявник просив встановити факт проживання однією сім`єю з 10.02.2009 по теперішній час. Однак матеріали справи містять докази лише станом на дату звернення до суду - 06.05.2025. Жодного доказу того, що зазначені особи продовжують проживати однією сім`єю після цієї дати, до суду не подано, що виключає можливість встановлення відповідного факту в частині майбутнього чи невизначеного часу. Враховуючи, що в окремому провадженні суд встановлює юридичний факт на підставі наявних та допустимих доказів, поданих до розгляду, а не припущень чи суб`єктивних переконань, заява підлягає задоволенню частково - у межах встановленого доказами періоду. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України сплачений заявником судовий збір у загальному розмірі 605,60 грн. їй не відшкодовується.

Outcome: partial