Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, за змістом якого просить розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований 08.09.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 87. За змістом позовної заяви, сторони перебувають у шлюбі з 08.09.2001. Основна причина припинення шлюбу, як зазначає позивач, те, що вони з відповідачем вже тривалий час хоча і мешкаємо спільно, однак спільного господарства та бюджету не ведуть, а шлюб не може бути збережений, оскільки зазначені факти свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим та формальне існування шлюбу обмежує його особисту свободу і порушує особисті інтереси, що має істотне значення. На підставі наведеного, з посиланням на ст.104-105, 110, 112 СК України, позивач просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді від 03.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. 15.04.2025 на адресу Вільнянського районного суду Запорізької області від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток, рекомендованим листом з повідомленням, на останню відому адресу проживання, які повернулися на адресу суду з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомила, не скористалась своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подала. Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, дотримання вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює, згідно з ч. 1 ст. 281 ЦПК України, розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, 08.09.2001 зареєстровано шлюб, укладений між сторонами у справі, актовий запис № 87. На час звернення до суду спільне господарство подружжя не веде, майновий спір на час розгляду справи, між сторонами відсутній. За приписами ч. 1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За нормою ч. 3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч. 2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється унаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, вжиття заходів щодо примирення подружжя, відповідно до ст.111 СК України, суд не вважає за доцільне, із врахуванням позиції сторони позивача з цього приводу. Ст. 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право, після розірвання шлюбу, надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідних клопотань не заявлено. За приписами ч.8 ст.6 Закону України «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами здійснюється відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому клопотання позивача щодо судового збору в даному випадку не підлягає задоволенню, а розглядається відповідно до чинних процесуальних норм. Враховуючи наведені процесуальні норми, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідача судового збору у сумі 968,96 гривень (за подання позовної заяви до суду в електронному вигляді), із врахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі. На виконання ч. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст. 115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved