Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Янчишина В.Й., звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який було розірвано 11.07.2007. В шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час досягла повноліття, однак, продовжує навчання в Університеті Матея Бела в Банській Бистриці на факультеті політичних наук і міжнародних відносин та є студенткою І курсу навчання за навчальною програмою «Міжнародні відносини» на денній формі, бакалаврат, І ступеня зі стандартним терміном навчання 3 роки. Проживає [PERSON] в гуртожитку, оплата за який - 500 євро за 1 семестр (500 Євро за курсом НБУ станом на 24.03.2025р.): 6 = 3777 грн. щомісячно. Крім цього, враховуючи, що [PERSON] проживає закордоном, 20 000 грн щомісяця витрачається на проживання та харчування, проїзд у громадському транспорті, навчальні посібники, на поїздки в Україну і назад у Словаччину, вартістю 432 грн квиток в одну сторону (Ужгород - Кошице), донька їздить в Україну практично щомісяця. Зазначає, що витрати на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а також витрати на лікування у стоматолога, лікарів та ін. Також, Словаччина вимагає обов`язкове медичне страхування для іноземних студентів. Оскільки [PERSON] , навчаючись на денній формі навчання, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу у неї немає. Тому, враховуючи, що на утримання [PERSON] мати витрачає 24000 грн. на місяць, відповідно 12 000 грн. повинен сплачувати відповідач. У зв`язку із вище викладеним, [PERSON] повинен сплачувати аліменти для повноцінного та нормального життя своєї доньки. З цих підстав, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 02.04.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивачки в судовому засіданні вимоги підтримав з підстав наведених у позові та просив суд їх задоволити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2007 між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №477 від 11.07.2007. Після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданим повторно 11.10.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. В шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане повторно 11.10.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Відповідно до довідки про навчання від 24.01.2025, виданої факультетом політичних наук і міжнародних відносин Університет Матея Бела в Банській Бистриці, про те, що [PERSON] , дата народження: [INFO] в м.Тернопіль, з 09.09.2024 до 31.08.2025 відповідно до Закону № 131/2002 Зводу законів про вищі навчальні заклади і внесення змін і доповнень в певні закони з внесеними змінами в навчальному році 2024/2025 є студенткою І курсу навчання за навчальною програмою «Міжнародні відносини» на денній формі, бакалаврат, І ступеня зі стандартним терміном навчання 3 роки. Витрати пов`язані із проходженням [PERSON] навчання та проживання, позивач оплачує самостійно, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки/сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів повнолітніх дочки/сина, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу вимог чинного законодавства вбачається, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Статтею 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, продовжує навчання на денній формі навчання, у зв`язку з чим не може працювати та утримувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач маючи обов`язок у змагальному процесі доводити свої твердження, не надав доказів, що він не працює, не отримує доходів та будь-яких інших доказів, які б свідчили про його скрутне матеріальне становище, що унеможливлює утримання ним своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Водночас, позивач на підтвердження своїх доводів, щодо наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, посилається на те, що у його власності є ряд нерухомого майна, а саме: однокімнатна квартира загальна площа 48,2 кв. м., квартира [ADDRESS] ; однокімнатна квартира загальна площа 48,6 кв. м., квартира [ADDRESS] ; однокімнатна квартира загальна площа 20,6 кв. м., квартира [ADDRESS] ; магазин (квартира [ADDRESS] . Вказане, на думку позивача свідчить про те, що майновий стан відповідача позволяє йому сплачувати аліменти у запитуваному позивачем розмірі. Натомість, відповідач не скористався своїм право на поданні відзиву та спростування доводів позивача. При цьому, Суд зауважує, що позивачкою належними доказами не обґрунтовано позов в частині стягнення аліментів утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі саме 12000 гривень, зокрема не доведено фінансову можливість відповідача сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Тому, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, однак розмір аліментів, які підлягають стягненню слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн, щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дочки та забезпечення її рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Тому, суд враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дочки, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатним, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення, доходить висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн (П`ять тисяч) гривень, щомісяця, починаючи стягувати з 28.03.2025 і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Щодо розподілу судових витрат, Суд зазначає наступне. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Крім того, згідно ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу. Новою редакцією ЦПК (частиною 2 статті 137) встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача надав суду розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, в розмірі 13500 гривень. В судовому засіданні при розгляді позову, інтереси позивача представляв адвокат Янчишин Володимир Йосипович, згідно ордеру серії ВО №11012024, виданого адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально. Разом з тим, згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Зваживши надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги в судових засіданнях, враховуючи принцип співмірності, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним є стягнення із відповідача на користь позивача вартості наданих послуг правничої допомоги у розмірі 5000 гривень.

Outcome: partial