Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-12 00:00:00

Адвокат Голуб Григорій Степанович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що матір позивачки - [PERSON] народилася [INFO] в селі Зелене Верховинського району Івано-Франківської області. Будучи родом з Верховинщини, за національністю та походженням - українка, позивачка навчалась у м. Івано-Франківськ у вищому навчальному закладі - Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу. Після закінчення ВНЗ матір по розподіленню з м. Дрогобич Львівської області направили на роботу у Тюменську область Російської Радянської Федеративної Соціалістичної Республіки. По прибуттю матір позивачки направили проживати у смт. Радужний Нижньовартовського району, де вона надалі працювала і проживала, де згодом зустріла свого чоловіка і там ж народила доньку - позивачку [PERSON] . [PERSON] народилася [INFO] в смт. Радужному, Нижньовартовського району Тюменської області РРФСР, про що в книзі-реєстрації актів про народження 14 липня 1983 року зроблено запис № 173 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . У подальшому батьки позивачки купили невелику квартиру на окраїні Москви, а у 2003 році купили двохкімнатну квартиру, загальна площа якої становить 77,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де позивачка проживає з 2013 року по теперішній час. Оскільки, матір позивачки родом з України, вони часто приїжджали на Батьківщину до своїх родичів. Одного разу, у 2012 році, разом з матір`ю позивачки, приїхав у своїх справах і її хороший знайомий - [PERSON] - відповідач. Так як відповідач був добрим знайомим матері позивачки, матір запросила його погостювати до своїх родичів у м. Івано-Франківську, у подальшому і на Верховинщині, де на той час перебувала і позивачка. Так позивачка та відповідач познайомилися на Верховинщині, де після знайомства у них закрутився недовготривалий роман. Після кількох зустрічей (остання зустріч позивач з відповідачем відбулася у березні 2012 року) відповідач повернувся назад у м. Москва, тоді ж поїхала і її матір. Так, після останньої цієї зустрічі позивачка дізналася, що завагітніла. В силу ситуації, що склалась, позивачка одразу ж поїхала до матері у Москву, де її матір повідомила відповідачу, що позивачка вагітна, проте відповідач вагався чи визнавати дитину та не міг прийняти рішення щодо укладення шлюбу з позивачкою. Позивачка з відповідачем шлюбу і не укладали. У Москві позивачка народила доньку - [PERSON] , [INFO] , про що 26 лютого 2013 року зроблено запис акту про народження № 944, зареєстрований Бабушкінським відділом ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Після народження дитини відповідач зник, подальша його доля позивачу не відома. Через 3,5 місяці після народження доньки, у квітні 2013 року, позивачка разом з дитиною переїхала жити в Україну у квартиру батьків в м. Івано-Франківську, де живе і до тепер, в росію не поверталася. У період з 2013-2017 рр. їздила разом зі своєю дитиною в кругосвітні подорожі відпочивати та побачити світ, протягом цього часу оформлювала документи для отримання посвідки на постійне проживання в Україні. Матеріальне забезпечення позивача та її доньки здійснювали батьки, які мали можливість, оскільки достатньо заробляли спільно працюючи. 11 липня 2017 року в м. Івано-Франківську позивач отримала посвідку про постійне місце проживання в Україні № [NUMBER] , яку видано органом 2601 та надалі відвідувала разом з донькою різні країни. У росію позивач з донькою більше не поверталися. Так, відповідач знаючи про те, що у нього є дитина, проте свою доньку не бачив жодного разу, не цікавився її життям, не допомагав у її матеріальних та духовних потребах, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, не брав участі у її вихованні, тому позивачка вирішила подати відповідний позов до суду про позбавлення батьківських прав батька. Донька проживає на постійній основі разом з матір`ю. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, яка намагається забезпечити їй всі необхідні умови для проживання, виховання і розвитку. Позивачка працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європошта» на посаді Начальника відділу документального забезпечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європошта», що підтверджується Довідкою № 19/06/2024 від 19 червня 2024 року. Також, Довідкою про доходи № 20/06/24 від 19 червня 2024 року вказано, що заробітна плата за період 01.06.2023-31.05.2024 рік склала 85 160,50 тисяч гривень. Однак доходи позивачки не можуть забезпечити рівень життя, який необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку їх спільної дитини. Позивачка з дитиною проживають у квартирі її матері. Позивачка робить усе можливе для того, щоб забезпечити належні умови для розвитку та виховання спільної дитини. Проте, у зв`язку із збільшенням витрат, пов`язаних із постійними змінами цін, витрат на повсякденні необхідні продукти харчування, одяг, товари для школи та інші товари для самореалізації дитини, а також для підтримання фізичного, інтелектуального та культурного розвитку дитини позивачці дуже важко одній нести всі ці витрати. Утримувати та забезпечувати дитину є обов`язком батька і матері, а не тільки матері. Про матеріальний стан відповідача у позивача інформації немає. Так, як матеріальний стан відповідача вірогідно стабільний, то відповідно дозволяє йому сплачувати аліменти дитині на тверду суму у розмірі 3000 тисячі гривень від заробітної плати відповідача. Вважає, що такий розмір та спосіб стягнення аліментів не буде обтяжливим для відповідача і буде відповідати вимогам норми права. А найголовніше це те, що стягнення аліментів у такому розмірі буде відповідати інтересам дітей та мінімальному рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального їх розвитку. Позивачка зазначає, що відповідач від народження дитини жодної фінансової допомоги дитині не надає, більшість коштів, які заробляє сам же і витрачає на свої потреби. Чи має відповідач іншу сім`ю - позивачу невідомо. Відповідач є молодим та здоровим чоловіком, який протиправно не хоче виконувати свої батьківські обов`язки. Зважаючи на вищезазначене, позивачка позовними вимогами просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 тисячі гривень заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно на утримання [PERSON] [INFO] . Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника. Позовні вимоги сторона позивача підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не прибув у судове засідання, надавши суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як слідує з матеріалів справи, позивачка [PERSON] народилася [INFO] в смт. Радужному, Нижньовартовського району Тюменської області РРФСР, про що в книзі-реєстрації актів про народження 14 липня 1983 року зроблено запис № 173 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 10-11). Позивачка та відповідач не перебували у зареєстрованому шлюбі. Дитина [PERSON] народилася [INFO] , про що 26 лютого 2013 року зроблено запис акту про народження № 944, зареєстрований Бабушкінським відділом ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 14-15). 11 липня 2017 року у м. Івано-Франківську позивачка отримала посвідку на постійне проживання в Україні № [NUMBER] , яку видано органом 2601 (а.с. 16-18). [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європошта» на посаді Начальника відділу документального забезпечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європошта», що підтверджується Довідкою № 19/06/2024 від 19 червня 2024 року (а.с. 20). Відповідно до Довідки про доходи № 20/06/24 від 19 червня 2024 року вбачається, що заробітна плата за період 01.06.2023-31.05.2024 рік склала 85 160,50 тисяч гривень (а.с. 21). Висновком виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (додаток до рішення виконавчого комітету міської ради від 14.03.2025 № 295), вказано про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Як слідує з висновку, відповідно до листа від 15.11,2024 року Вх.№991/47.5-08/22в, наданого КНП «ЦПМКДД», дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Батько [PERSON] проживає окремо, остання відома адреса проживання: [ADDRESS] . Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладено від 30.08.2024 року із лікарем-педіатром СП «МДП» [PERSON] , на обліку з хронічними захворюваннями не перебуває. Останній огляд лікарем-педіатром було проведено 06.09.2024 року. На прийом до лікаря дитина приходить з матір`ю, яка виконує рекомендації. Відповідно до інформації від 08.08.2024 року № 782/47.5-08/23в, наданої адміністрацією Ліцею № 18 Івано-Франківської міської ради, [PERSON] , мати [PERSON] , приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, спілкується із вчителями, класним керівником. Постійно підтримує зв`язок зі школою. Бере участь у батьківських зборах. Дитина завжди охайна та доглянута. Батько, [PERSON] , жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням дитини та її поведінкою у ліцеї, з класним керівником не спілкувався. В ході бесіди та психологічного обстеження дитини [PERSON] встановлено, що дівчинка емоційна, розсудлива, ввічлива, комунікабельна. Має друзів у класі, відчуває підтримку з боку однокласників. Стосунки у сім`ї доброзичливі, з повагою ставиться до матері, бабусі, хресного та його дітей. Мати любить та піклується про доньку, завжди допомагає. Про батька дівчинка не згадує. Відповідно до характеристики, [PERSON] навчається у Ліцеї № 18 з першого класу. Дівчинка має навчальні досягнення достатнього рівня, зарекомендувала себе як дисциплінована, працелюбна учениця. [PERSON] має розвинену зорову та слухову пам`ять, виявляє логічне, образне, творче мислення. Учениця вміє самостійно працювати з книгою, заучувати матеріал, контролювати себе. Дитина має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу. На уроках завжди уважна, виконує домашнє завдання. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Гарно декламує поезію, відвідує танцювальний гурток. Дівчинка скромна, весела, дисциплінована, самостійна. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.07.2024 року, здійсненого працівниками Служби у справах дітей, за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [INFO] - матір, [PERSON] , [INFO] -донька. Житло розміщене на 4 поверсі дванадцятиповерхового будинку, складається з 2 кімнат, кухні, 2-х санвузлів (один гостьовий, інший з джакузі). Умови проживання належні, проведено ремонт, квартира обладнана меблями, побутовою технікою, дотримуються чистоти та порядку. Дівчинка має окрему кімнату, облаштовану меблями, наявне окреме ліжко, технічні пристрої. Мати забезпечує дівчинці хобі, наявні продукти харчування, одяг та взуття, відповідно до віку та сезону. Стосунки у сім`ї дружні, дотримуються українських традицій, дівчинка любить вчити українські вірші та читає « Кобзар ». Відповідно до бесіди з дитиною від 29.07.2024 року, [PERSON] біологічного батька не знає з народження, він нічим не допомагає ні матеріально, ні в спілкуванні, нe бажає бачити дитину, всім займається мама. Дівчинка підтримує маму щодо позбавлення біологічного батька батьківських прав. За результатами акта оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 05.08.2024 № 47.5-08/314, складеного фахівцем МЦССДМ, за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що у сім`ї відсутні складні життєві обставини. Мати, [PERSON] , здатна виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. Батько, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] не проживає, місце його перебування невідоме, тому акт оцінки потреб щодо батька не складено. Відповідно до інформації від 12.09.2024 року № 775/47.5-08-12в, наданої Івано-Франківським РУН ГУНП в Івано-Франківській області відносно гр. [PERSON] , [INFO] , та гр. [PERSON] , [INFO] , не складено жодного протоколу про адміністративне правопорушення. Позицію батька [PERSON] , з`ясувати не вдалось. Службою у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради двічі надсилались листи за останньою відомою адресою проживання відповідача: [ADDRESS] , проте кореспонденція повернулась з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За словами позивачки ніякого зв`язку з відповідачем вона не має, місце його перебування їй невідоме. Питання про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 12.02.2025 року (протокол № 3). З огляду на вище встановлені обставини, виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена у статті 164 Сімейного кодексу України є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з нормами статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як зазначено пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої, малолітньої дитини. Суд зазначає, що відповідно до статті 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи. Поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів суд прийшов до наступного висновку. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи безумовний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved