Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

ТОВ «Коллект центр» 18.04.2025 року через систему «Електронний суд» звернулося в Залізничний районний суд м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] 125052,71 грн. за кредитними договорами №3557525 від 28.07.2021 року,\~№100536377\~від 17.08.2021\~рокута\~судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір №3557525, відповідно до якого відповідач отримав кредит та зобов`язався\~його повернути\~в порядку\~та строки,\~визначені договором. В подальшому, 15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3557525 від 28.07.2021 року. Крім того, 17.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір №100536377, відповідно до якого відповідач отримав кредит та зобов`язався\~його повернути\~в порядку\~та строки,\~визначені договором.\~17.12.2021\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та ТОВ\~«Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №100536377 від 17.08.2021 року. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами №3557525 від 28.07.2021 року та №100536377 від 17.08.2021 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитними договорами: за кредитним договором №3557525\~від 28.07.2021\~року у розмірі 88116,07 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 11171 грн.; заборгованість по відсотках 75895,07 грн.; заборгованість за комісією 1050 грн.; за договором №100536377\~від 17.08.2021\~рокуу розмірі 36936,64 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 4428 грн.; заборгованість по відсотках 31558,64 грн., заборгованість за комісією 950 грн. Посилаючись на викладене, ТОВ «Коллект Центр» просить суд стягнути із [PERSON] 125052,71 грн. за кредитними договорами та понесені судові витрати у справі. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 14.05.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178\~ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.1, 2 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено,\~що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 28.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній\~формібуло укладено договір про споживчий кредит №3557525 шляхом підписання анкети-заяви, що є невід?ємною частиною даного Договору, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн., строком на 27 днів, із фіксованою\~процентною ставкою\~0,88\~%\~від фактичного\~залишку кредиту\~за кожен\~день строку\~користування кредитом,\~одноразова комісія\~ 1050\~грн.(а.с.8-12, 14). Як вбачається\~із матеріалів\~справи договір\~про споживчий\~кредит №3557525 від 28.07.2021\~року був\~укладений в\~письмовій формі\~у вигляді\~електронних документів,\~створеного згідно\~із вимогами,\~визначеними Законом\~України «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг»,\~а також\~із урахуванням\~особливостей,\~передбачених Законом\~України «Про\~електронну комерцію».\~Позичальнику було\~надано одноразовий\~ідентифікатор (номер\~пароля)\~J41713,\~для підписання\~договору про\~споживчого кредит\~№3557525 (а.с.19). 28.07.2021 року відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с.13). З матеріалів справи вбачається, що факт перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується квитанцією Liqpay №1719573898 від 29.07.2021 року. Крім цього, 17.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній\~формібуло укладено договір про споживчий кредит №3100536377 шляхом підписання анкети-заяви, що є невід?ємною частиною даного Договору, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн., строком на 26 днів, із фіксованою процентною ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, одноразова комісія 19.00\~% (а.с.28-32, 34). Як вбачається\~із матеріалів\~справи договір\~про споживчий\~кредит №3100536377 від 17.08.2021\~року був\~укладений в\~письмовій формі\~у вигляді\~електронних документів,\~створеного згідно\~із вимогами,\~визначеними Законом\~України «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг»,\~а також\~із урахуванням\~особливостей,\~передбачених Законом\~України «Про\~електронну комерцію».\~Позичальнику було\~надано одноразовий\~ідентифікатор (номер\~пароля)\~Z498711,\~для підписання\~договору про\~споживчого кредит\~№3100536377 (а.с.35). 17.08.2021 року відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с.33). З матеріалів справи вбачається, що факт перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується довідкою Fondy від 24.01.2025 року (а.с.435 зворот). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов?язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов?язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Приписами ст.12 цього Закону передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею. Договір, укладений у електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19; від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18; від 07.10.2020 року № 127/33824/19. Також встановлено, що 15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги за договорами кредитів (а.с.15-17). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит №3557525 від 28.07.2021 року у розмірі 48459,02 грн. (а.с.18, 21). Крім того,17.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги за договорами кредитів (а.с.38-40). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит №100536377 від 17.08.2021 року у розмірі 21660,04 грн. (а.с.41-42, 43). 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ «Коллект центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект центр» приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за договорами кредитів (а.с.45-47). Відповідно до\~Витягу з\~реєстру боржників\~до Договору\~факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року, ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договорами про споживчий кредит №3557525 від 28.07.2021 року у розмірі 88116,07 грн. та №100536377 від 17.08.2021 року у розмірі 36936,64 грн. (а.с.52, 53). Згідно розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №3557525 від 28.07.2021 року станом на 03.04.2025 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитом в розмірі 88116,07 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 11171 грн.; заборгованість по відсотках 75895,07 грн.; заборгованість за комісією 1050 грн. (а.с.54). Згідно розрахунку заборгованості за договором про споживчий\~кредит №100536377\~від 17.08.2021\~року станом\~на 03.04.2025\~року відповідач\~ [PERSON] має заборгованість за кредитом в розмірі 36936,64 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 4428 грн.; заборгованість по відсотках 31558,64 грн., заборгованість за комісією 950 грн. (а.с.55). Відповідно до статей 525, 526\~ЦК України зобов?язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов?язань не допускається. Згідно зі статтею 527\~ЦК України боржник зобов?язаний виконати свій обов?язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611\~ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов?язання. Стаття 1049\~ЦК України зобов?язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, основну суму боргу в добровільному порядку не повертає, суд дійшов висновку, що у нового кредитора виникло право на стягнення всієї суми заборгованості за вказаними договорами у розмірі 125052,71 грн. (88116,07 грн. + 36936,64 грн.). Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов?язання за кредитними договорами не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитними договорами №3557525 від 28.07.2021 року, №100536377 від 17.08.2021 року. Щодо стягнення з відповідача та користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.2 ст.137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року (а.с.58-59). Факт надання правничої допомоги і розмір витрат на таку підтверджується витягом з акта №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року та заявкою про надання юридичної допомоги №210 від 01.03.2025 року, згідно яких загальна вартість наданих послуг правничої допомоги становить 25000 грн. Відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.11.2022 року у справі №757/24445/21-ц. Згідно з п.2 ч.3 ст.141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22). Враховуючи складність справи, характер спірних правовідносин, предмет позову, те, що розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, виходячи з конкретних обставин справи, віднесення справи до категорії малозначних, а також обсяг наданих адвокатом послуг та долучених до матеріалів справи доказів, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу стороною позивача завищено та такий неспівмірний із заявленим позовом. Виходячи із наведеного, враховуючи очевидну неспівмірність заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 6000 грн., що відповідатиме критерію реальності витрат та розумності їх розміру. За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору (а.с.7).

Outcome: approved