Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У березні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №6333683 від 21.04.2024 року в розмірі 33328,80 грн., за кредитним договором №07031-05/24 від 05.05.2024 року в сумі 45750,00 грн., за кредитним договором №11424-05/2024 від 07.05.2024 року в сумі 16500,00 грн., за кредитним договором №79658618 від 02.05.2024 року в сумі 17858,50 грн., за кредитним договором №2881146 від 02.05.2025 року в сумі 15442,05 грн., всього на загальну суму 128879,35 грн. Позов мотивований тим, що 21.04.2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір №6333683, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн, строком кредитування 360 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,16 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування. 28.08.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28082024/2, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором №6333683, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 33328,80 грн. 05.05.2024 року між ТОВ «Аванс» та відповідачем [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір №07031-05/2024, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 грн, строком кредитування 120 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,50 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування. Крім того 07.05.2024 року між ТОВ «Аванс» та відповідачем [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір №11424-05/2024, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн, строком кредитування 120 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,50 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування. 19.09.2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19092024, відповідно до якого ТОВ «Аванс кредит» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за кредитними договорами №07031-05/2024, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 45750,00 грн. та №11424-05/2024 за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 16500 грн. \~ \~ \~ \~02.05.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір №79658618, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5500,00 грн, строком кредитування 30 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 0,83 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування. \~ \~ \~ \~Також 02.05.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір №2881146, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн, строком кредитування 8 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 0,825 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування \~ \~ \~ \~14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №32 від 25.09.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором кредиту №79658618 в сумі 17858,50 грн., а відповідно до Реєстру боржників №31 від 25.09.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором кредиту №2881146 в сумі 15442,05 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість на загальну суму 128879,35 грн та судові витрати по справі, які складаються з 3028,00 грн сплаченого судового збору. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. 10.04.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві відповідач просив суд повністю відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог. Вказав, що він не укладав жодних договорів із первісними кредиторами, тому не є зобов`язаною особою перед позивачем. Також вказав, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надання первинними кредиторами відповідачу кредитних коштів, тому відсутні правові підстави для пред`явлення до нього вимог про стягнення заборгованості. Крім того вказав, що вважає застосовані до нього процентні ставки непропорційно великими із сумою виданих кредитних коштів, і з урахуванням положень «Про захист прав споживачів» розмір відсотків за кредитними договорами підлягає зменшенню до рівня не більше ніж 50% від розміру тіла кредиту. Також позивач вказує, що враховуючи, що строк кредитування закінчився 10.05.2024 року, а нарахування процентів продовжилось заявлення до нього вимог із стягнення 5000 грн. заборгованості за понадстрокове користування позикою є неправомірним (якого саме з п`яти спірних договорів кредиту стосується дане пояснення позивача ним вказано не було). Крім того позивач також вважає неправомірним нарахування неустойки та штрафних санкцій, оскільки у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`зання за договором, позичальник звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) на користь кредитодавця. 26.04.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки кредитні договори були укладені між відповідачем та первісними кредиторами в електронній формі, на спірні договори поширюється презумпція правомірності правочину. Відповідачем не було вчинено жодних дій на спростування презумпції правомірності спірних кредитних договорів чи визнання їх недійними. Крім того, вказала, що позивач не володіє та не може надати оригінали первинних документів, в тому числі про перерахування кредитних коштів, оскільки такі документи знаходяться у первісних кредиторів, а інформація про фінансові операції є банківською таємницею. Відповідач в свою чергу не надав власного розрахунку заборгованості та не надав належних доказів на спростування того, що відповідні кошти були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний рахунок йому не належить. Також представник позивача зазначила, що відсотки за користування кредитними коштами були узгоджені між сторонами за їх спільною згодою, що відповідає принципам свободи договору, жодних заперечень з боку відповідача з приводу розміру відсотків за користування кредитом на момент укладення договорів відповідачем заявлено не було. Представник позивач в призначене судове засідання не з`явилась, в поданому до суду відзиві на позовну заяву, просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поданий ним до суду відзив. Жодних заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи чи про причини своєї неявки від його імені до суду не надходило. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст.223 ЦПК України не вбачається. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Стосовно кредитного договору №6333683. 21.04.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , [INFO] РНОКПП: [NUMBER] було укладено договір про споживчий кредит №6333683. Згідно умов вказаного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язувалось надати позичальнику кредит на суму 10000 гривень. Кредит надається строком на 360 днів з 21.04.2024 року, термін остаточного погашення кредиту 16.04.2025 року. Комісія за надання кредиту 1150,00 грн. за ставкою 11,50 % від суми кредиту одноразово в момент видач кредиту. Проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною процентною ставкою 511,00 % річних від фактичного залишку заборгованості. Тип Процентної ставки фіксована. В п.1.5.3. даного договору вказано, що нараховані згідно п.1.5.2. та 1.5.3. договору проценти за користування кредитом за весь строк користування кредитом складатимуть 40698,00 грн. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (а.с. 12-17). Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора«340246», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог ч. 6 та 8 ст.11 і ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~Додатком №1 до договору про споживчий кредит №6333683 від 21.04.2024 року є графік платежів за договором про споживчий кредит, згідно з яким остання дата платежу 16.04.2025 року, сума кредиту за договором 10000,00 грн, проценти за користування кредитом 40698,00 грн, комісія за надання кредиту 1150,00 грн. Загальна вартість кредиту 51848,00 грн. (а.с. 17 зворот - 18) Додатком №2 до договору про споживчий кредит №6333683 від 21 квітня 2024 року є заява на отримання кредиту №6333683, створена 21.04.2024 року, з якої убачається, що [PERSON] просить ТОВ «Мілоан» надати йому кредит для задоволення особистих потреб, що не суперечать закону. У заяві на отримання кредиту вказана платіжна картка позичальника на яку має бути перерахована сума кредиту: MASTERCARD DEBIT WORLD 516874*02. Також у даній заяві продубльовано всі істотні умови надання кредиту: сума - 10000,00 грн. загальний строк кредитування 360 днів, процентна ставка - 511% річних, коміся за надання кредиту 11,5%. (а.с. 18 зворот). На підтвердження виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів позивачем додано платіжне доручення №128933121 від 21.04.2024 року, згідно з яким ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на картковий рахунок [NUMBER] кошти згідно договору 6333683 в сумі 10000,00 грн. (а.с. 20) Положеннями п.3.2.6 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Мілоан» має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати заставу, делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. 28.08.2024 року ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) уклали договір факторингу №28082024/2, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрах боржників (п.1.1. договору). Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною договору (п.1.2. договору) (а.с. 22-24) Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №28082204/2 підписаний клієнтом та фактором та скріплений їх печатками 28 серпня 2024 року (а.с. 25). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №28082024/2 від 28.08.2024 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором №6333683 в сумі 33328,80 грн, з яких 10000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 17278,80 грн - заборгованість за процентами, 1150 грн. - заборгованість за комісією, 4900 - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня). З відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за договором №6333683 убачається, що проценти нараховано за період з 21.04.2024 року по 28.08.2024 року, тобто в межах визначеного договором строку кредитування. Власного розрахунку заборгованості відповідачем суду не подано. Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Крім цього, кредитний договір містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , а саме реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] , відомості про паспортні дані, адресу проживання, які є актуальними та дійсно йому належать. Вказані відомості є персональними даними, у свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (РНОКПП, реквізити банківської картки на яку кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, адреса), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем суду не надано, відомостей що правомірність укладеного договору оскаржувалася також суду не надано. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази про укладеність між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» вищевказаного договору кредиту №6333683 від 21.04.2024 року та перерахування позичальнику кредитних коштів в сумі 10000,00 грн. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу обумовлену суму кредиту в погоджений сторонами строк. \~ \~ \~ \~Стосовно кредитного договору №07031-05/2024 05.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №07031-05/2024 (а.с. 36-38). Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W0299. Відповідно до п.1.1.Договорукредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит в розмірі 15000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 05.05.2024 року, дата повернення кредиту 01.09.2024 року (п.1.2. Договору). Відсоткова ставка становить 1,50 % в день та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. цього договору ( п. 1.4.1. Договору). В п.1.6. Договору зазначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-74хх-хххх-2402 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №07031-05/2024 від 05.05.2024 року є графік платежів за договором про споживчий кредит, згідно з яким остання дата платежу 01.09.2024 року, сума кредиту за договором 15000,00 грн, проценти за користування кредитом 27000,00 грн. Даний додаток підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W0299 (а.с. 38 зворот - 39). Крім того [PERSON] також у підписано паспорт споживчого кредиту в якому встановлено всі істотні умови надання кредиту: сума - 15000,00 грн. строк кредитування 120 днів, процентна ставка 1,5% в ден, що становить 547,50% річних. Даний паспорт споживчого кредиту підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W0299 (а.с. 40-41). Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.01.2025 року, кошти в розмірі 15000,00 грн перераховані 05.05.2024 року на платіжну карту № [NUMBER] (а.с. 42). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №07031-05/2024 від 05.05.2024 року обчисленого ТОВ «Аванс Кредит» станом на 31.01.2025 року, [PERSON] нараховано заборгованість за кредитним договором в розмірі 45750,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15000,00 грн., за процентами 27000 грн., сума заборгованості по штрафним санкціям 3750,00 грн. (а.с. 43). Власного розрахунку заборгованості відповідачем суду не подано. 19.09.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Аванс Кредит» був укладений договір факторингу№19092024, відповідно до п. 1.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників. (а.с. 51-53) На підставі Акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 19092024 від 19.09.2024 року, клієнт ТОВ «Аванс кредит» передало, а фактор ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу (а.с. 54). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 року, представники ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на виконання договору факторингу підписали реєстр, за яким рахувалася заборгованість [PERSON] за кредитним договором №07031-05/2024 на загальну суму 15000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15000,00 грн, за відсотками - 27000,00 грн. Крім цього, кредитний договір містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , а саме реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] , відомості про паспортні дані, адресу проживання, які є актуальними та дійсно йому належать. Вказані відомості є персональними даними, у свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (РНОКПП, реквізити банківської картки на яку кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, адреса), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем суду не надано, відомостей що правомірність укладеного договору оскаржувалася також суду не надано. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази про укладеність між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» вищевказаного договору кредиту № 07031-05/2024 від 05.05.2024 року та перерахування позичальнику кредитних коштів в сумі 15000,00 грн. \~ \~ \~ \~Стосовно Кредитних договорів №11424-05/2024 від 07.05.2024 року, №79658618 від 02.05.2024 року та №2881146 від 02.05.2024 року суд зазначає наступне. На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач подав до суду докази укладання між: - ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] : договір про надання фінансового кредиту №11424-05/2024, графік платежів за вказаним договором кредиту, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості за цим договором, договір факторингу №19092024 від 19.09.2024 року укладений між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс кредит», акт прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором факторингу, витяг з реєстру боржників до вказаного договору факторингу; - ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] : договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79658618, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживчої та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 укладений між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», додаткові угоди №2, №7 , №37 до даного договору факторингу; акт прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором факторингу, витяг з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, розрахунок заборгованості; - ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] : договір позики № 2881146 від 02.05.2024 року, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживчої та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №14/06/21, витяг з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, розрахунок заборгованості; Однак, позивачем взагалі не надано суду доказів на підтвердження дійсного перерахування первісними кредиторами ТОВ «Аванс кредит» чи ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» на банківську картку [PERSON] , кредитних коштів в розмірі: - 5000,00 грн. за договором кредиту №11424-05/2024 від 07.05.2024 року; - 5500,00 грн. за договором кредиту №79658618 від 02.05.2024 року; - 10000,00 грн. за договором кредиту №2881146 від 02.05.2024 року. За таких обставин, суд погоджується з твердженням відповідача, що в матеріалах справи не містяться підтверджень надання йому кредитних коштів. Однак, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок позичальника у розмірі зазначеному в договорах про надання кредиту. Зокрема, позивачем не надано суду копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо Надані позивачем розрахунки заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розміру, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за ним договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі № 755/18920/18 від 29.01.2020 року. За таких обставин позивачем не доведено належними доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та позик у відповідних розмірах. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] в частині стягнення кредитної заборгованості за кредитними договорами №11424-05/2024 від 07.05.2024 року, №79658618 від 02.05.2024 року та №2881146 від 02.05.2024 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1, 2 та ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч.7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісними кредиторами ТОВ «Мілоан» (за кредитним договором №6333683 від 21.04.2024 року), ТОВ «Аванс Кредит» (за кредитним договором №07031-05/2024) та [PERSON] правовідносин у зв`язку з укладенням споживчих кредитів за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, перерахування кредитних коштів відповідачу та наявності з його сторони невиконаних зобов`язань за цими договорами. Доводи відзиву відповідача в частині неукладення спірних договорів відхиляються судом з огляду на наступне. Відповідач одночасно посилається на те що між ним та первісними кредиторами не було укладено жодних договорів, неотримання ним кредитних коштів, водночас вважає, що заборгованість по кредиту слід стягувати у меншому розмірі, ніж просить відповідач. Таку поведінку суд розцінює, як суперечливу на направлену на уникнення відповідальності та небажання сплачувати заборгованість за зобов`язанням. Одночасно з цим суд погоджується з доводами відповідача про неправомірність нарахування йому неустойки та штрафних санкцій, та з цього приводу зазначає наступне. Відповідно до п.18 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог на суму 4900,00 грн., які нараховані в якості суми заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) за кредитним договором №6333683 від 21.04.2024 року та на суму 3750,00 які нараховані в якості суми заборгованості по штрафним санкціям за договором кредиту №07031-05/2024 від 05.05.2024 - слід відмовити. Отже з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 70428,80 грн., що складається із заборгованості за: - кредитним договором №6333683 від 21.04.2024 року в розмірі 28428,80 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 177278,8 сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 1150,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту; - кредитним договором №07031-05/2024 від 05.05.2024 року в розмірі 42000 грн., з яких: 15000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27000,00 грн. сума заборгованості за процентами. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, у виді сплати судового збору в сумі 3028,00 грн. Позовні вимоги задоволено на 54,65 % (70428,80 грн. х 100% /128879,35 грн.). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1654,80 грн (3028,00 грн х 54,65% / 100 %) судового збору.

Outcome: partial