Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

[PERSON] у липні 2024 року звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 16.05.2000 між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу відповідно до якого [PERSON] продала йому житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Зазначений договір був посвідчений Українською універсальною біржою 16.05.2000 за № 83340 та зареєстрований в Охтирському МБТІ 16.06.2000 за № 723. Вказаний житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1820 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, що належить [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії СМ №\~002989 від 12.04.2000. Фактично всі умови вказаного договору були виконані, зокрема він передав [PERSON] грошові кошти в рахунок оплати обумовленої вартості, а остання передала йому у володіння та користування житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами. Даний правочин ніким не оспорюється. Набувши право власності на житловий будинок він фактично набув у власність та користування земельну ділянку під цим будинком, якою користується та розпоряджається на власний розсуд. На даний час він має бажання розпорядитися належним йому майном, не лише будинком, а й земельною ділянкою. З метою реєстрації права власності на земельну ділянку він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно, однак йому було відмовлено у проведенні реєстрації права власності з посиланням на те, що земельна ділянка перебуває у приватній власності іншої особи. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд: 1) припинити право власності, зареєстроване за [PERSON] , на земельну ділянку загальною площею 0,1820 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно державного акта на право приватної власності на землю серії СМ № 002989 виданого 12.04.2000; 2) визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1820 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26.08.2024 було відкрито провадження у даній справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 10.10.2024 було закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду. Ухвалами суду від 24.02.2025 та від 19.03.2025 за клопотанням позивача було витребувано докази. Ухвалою суду від 05.05.2025 за клопотанням позивача було замінено первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем [PERSON] . У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити. Представниця відповідача Тростянецької міської ради у судове засідання не з`явилася, але подала заяву в якій вказала, що просить судовий розгляд справи здійснювати без її участі, щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася та не повідомила про причину неявки, відзив на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини пов`язані зі спорами про право власності, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 16.05.2000 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого позивач придбав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] на приватній земельній ділянці площею 0,1820 га (а.с. 7). На підставі вказаного договору купівлі-продажу за позивачем було зареєстровано право власності в Охтирському МБТІ 16.06.2000 (а.с. 8). Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії СМ\~№\~002989 від 12.04.2000 земельна ділянка площею 0,1820 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Кам`янської сільської ради від 16.02.2000 за № 8, була передана у приватну власність [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до актового запису про смерть №502 від 13.11.2021 [PERSON] померла [INFO] у м. Тростянець Охтирського району Сумської області (а.с. 77). Відповідно до повідомлення та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру за №\~80778088, 80778208 від 09.04.2025, наданих завідувачем Другої охтирської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Воропай\~В.В., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведена спадкова справа 23.11.2021 за № 231/2021 де є заява про прийняття спадщини [PERSON] (а.с. 81-83). Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~16\~ЦК України\~кожна особа\~має право\~звернутися до\~суду за\~захистом свого\~особистого немайнового\~або майнового\~права та\~інтересу.\~Одним із\~способів захисту\~судом цивільних\~прав та\~інтересів може\~бути визнання права. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено: якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Статтею 328\~ЦК України\~передбачено,\~що право\~власності набувається\~на підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч. 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1\~ст. 30 ЗК України, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Аналогічні позиції щодо переходу права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю і споруду містяться в чинному ЗК України та ЦК України. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 377 ЦК\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що норма ч. 1\~ст. 30 ЗК України, в редакції станом на 16.05.2000, як і чинна норма ч. 1 ст. 120 ЗК України та ч. 1\~ст. 377 ЦК\~ закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, від 5 грудня 2018 року у справі №\~713/1817/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17. Враховуючи установлені судом обставини про те, що позивач придбав житловий будинок\~з господарськими\~та побутовими\~будівлями і\~спорудами,\~який розташований\~на земельній\~ділянці,\~що належала\~власниці будинку,\~тому суд вважає за необхідне, з метою захисту прав позивача, визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку. Визнання права власності не порушить права та інтереси інших осіб, інтересів держави та не суперечитиме чинному законодавству. Разом із тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо припинення права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку зважаючи на таке. Відповідно до вимог п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Таким чином, оскільки [PERSON] померла [INFO] , тому право власності останньої на земельну ділянку припинилося у зв`язку зі смертю. Отже, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial