Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося в суд з даним позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 7288410 від 20.11.2023 у розмірі 41617,02 грн. та судові витрати в справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 20.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 7288410 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 15 000 грн 00 коп., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку та строки, визначені договором. ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі, перерахувавши відповідачу відповідно до умов договору кредитні кошти шляхом безготівкового зарахування через компанію ТОВ «Українські платіжні рішення» на платіжну картку - № [NUMBER] . Водночас відповідач своїх зобов`язань не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 41617,02 грн, яка складається з: 14701,50 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 26915,52 грн.- заборгованість за процентами від суми позики. 23.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс». Згідно з витягом із реєстру боржників до нового кредитора перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 41617,02 грн. 20.01.2025 між ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 20/01/2025-01, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 7288410 від 20.11.2023 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Юніт Капітал». Згідно з витягом із реєстру боржників до вказаного договору, новий кредитор набув право вимоги до відповідача в обсязі 41617,02 грн. Відтак, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором №7288410 від 20.11.2023 в розмірі 41617,02 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в його відсутності не надходило. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 20.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» (далі Товариство) та [PERSON] (далі Споживач) укладений Договір про споживчий кредит № 7288410, за яким Товариство надає Споживачу грошові кошти у сумі 15000 грн (п.1.3. Договору) на строк 360 дні (п.1.4. Договору), а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.4 Договору, детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, сторони погодили в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки, що є Додатком № 1 до Договору . Також сторонами було узгоджено Графік платежів з урахуванням визначеної п. 1.4 Договору періодичності платежів зі сплати процентів кожні 11 днів. Договір про споживчий кредит № 7288410 від 20.11.2023 з додатками був підписаний відповідачем о 06:18:38 шляхом введення одноразового ідентифікатора А3703. Під час підписання договору відповідач вказав свої персональні дані: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП), номер телефону та адресу місця проживання/реєстрації. Одночасно з укладенням договору відповідачем о 06:18:16 шляхом введення одноразового ідентифікатора NP6021 було підписано паспорт споживчого кредиту. Відповідно до інформаційного листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 31.10.2024 за № 2523_241031101111, 20.11.2023 о 06:19:03 було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта № [NUMBER] на суму 15 000 грн. На підтвердження розміру заборгованості відповідача перед ТОВ «Авентус Україна» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 7288410 від 20.11.2023, згідно з яким станом на 22 жовтня 2024 року загальна сума заборгованості становить 41617,02 грн. Зі змісту виписки з особового рахунку за кредитним договором № 7288410 від 20.11.2023 убачається, що станом на 13.02.2025 загальна сума заборгованості становить 41617,02 грн. з яких: 14701,50 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 26915,52 грн. - заборгованість за відсотками. 23.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» прийняло належні першому товариству права грошової вимоги за кредитними договорами, зазначеними в Реєстрі боржників. Відповідно до пункту 4 договору відступлення, перехід права вимоги підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників, підписаним обома сторонами. ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжною інструкцією № 166 від 30.10.2024. Згідно з витягом з реєстру боржників від 23.10.2024, ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 7288410 від 20.11.2023 до відповідача [PERSON] на загальну суму 41617,02 грн. 20.01.2025 між ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 20/01/2025-01, відповідно до якого ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» передало, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло належні першому товариству права грошової вимоги за кредитними договорами, зазначеними в Реєстрі боржників. Відповідно до пункту 4 договору відступлення, перехід права вимоги підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників, підписаним обома сторонами. 10.02.2025 ТОВ «Юніт Капітал» повністю здійснило оплату за відступлення права вимоги згідно з платіжними інструкціями № 213 від 20.01.2025 та № 253 від 10.02.2025 та цього ж дня між сторонами був складений акт приймання-передачі реєстру боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників від 20.01.2025, ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором № 7288410 від 20.11.2023 до відповідача [PERSON] на загальну суму 41617,02 грн. Станом на час розгляду справи відповідач [PERSON] не надав суду доказів сплати зазначеної суми заборгованості за кредитним договором. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена законом прямо, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, визначених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник повернути кредит і сплатити проценти. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтею 652 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, що укладається відповідно до положень Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Такий договір прирівнюється до письмового (статті 205, 207 ЦК України), за умови, що містить усі істотні умови для відповідного виду договору. У разі відсутності таких умов договір може бути визнаний неукладеним або недійсним у зв`язку з недотриманням письмової форми. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Метою підписання договору є ідентифікація особи, яка його укладає, підтвердження її згоди з умовами договору, а також забезпечення цілісності електронних даних. У цьому контексті електронний підпис у вигляді одноразового ідентифікатора це алфавітно-цифрова послідовність, яка додається до інших електронних даних особою, що акцептує пропозицію (оферту), і надсилається іншій стороні договору. Такий ідентифікатор може надаватися у вигляді пароля, SMS-коду або іншими засобами, що дозволяють ідентифікувати користувача. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» (за умови використання засобів ЕЦП усіма сторонами договору); електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, визначеного цим Законом; аналога власноручного підпису (факсиміле), за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки таких підписів. Не кожна електронна угода вимагає створення окремого електронного документа. Електронний договір може бути укладений у спрощеній формі або шляхом заповнення відповідної форми в електронній системі, якщо у ній чітко описано юридичні наслідки такої дії. При оформленні заявки, зробленої під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому вказується особа, яка здійснила дію, з використанням відповідної інформаційної системи (наприклад, сайту кредитора). Згідно зі статтею 129 Конституції України, принцип змагальності у цивільному процесі забезпечує обов`язок сторін доводити обставини, на які вони посилаються. Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, причому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини, які відповідно до закону мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами. Позивачем надано суду письмову форму договору про споживчий кредит №7288410 від 20.11.2023, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , у пункті 10 якого зазначено, що договір підписано з використанням електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора. Вказаний договір містить погоджені сторонами істотні умови: суму кредиту, строк користування та процентну ставку. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15). Позивач на підтвердження набуття права вимоги за договором надано: копію договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024, укладеного між ТОВ «АвентусУкраїна» та ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс», копію договору факторингу № 20/01/2025-01 від 20.01.2025, укладеного між ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» та копії витягів з реєстрів боржників до вказаних Договорів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Доказів того, що договір факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024, укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» та договір факторингу № 20/01/2025-01 від 20.01.2025, укладений між ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», визнані недійсними суду не надано, а тому суд вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ«Юніт Капітал» набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 7288410 від 20.11.2023 до відповідача. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивачем доведено факт укладання договору № 7288410 від 20.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Наведений позивачем розрахунок заборгованості по відсоткам за кредитним договором № 7288410 від 20.11.2023 відповідає умовам договору. Отже, позивач ТОВ «Юніт Капітал» відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за кредитним договором № 7288410 від 20.11.2023 у межах погодженого сторонами строку кредитування. З огляду на викладене, та з урахуванням невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 7288410 від 20.11.2023, позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення заборгованості в розмірі 41617,02 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем сплачено судовий збір 2422,40 грн. і 7000,00 грн. на професійну правничу допомогу, розмір яких належним чином підтверджені доданими до справи доказами. Тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved