Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг - Понг» (далі ТОВ «ФК «Пінг - Понг»), звернулося в суд з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 1664831 від 22.01.2020 (далі Договір) у розмірі 22688,80 грн та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.01.2020\~ТОВ «Мілоан» та відповідачка уклали Договір. Згідно з договором, кредитодавець зобов`язався на умовах, строк та у сумі, визначених цим Договором, надати позичальниці грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальниця зобов`язалась повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений Договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та на строки/терміни, що визначені договором. Підписанням Договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання Договору, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання цього електронного документу, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, надалі, кредитодавець перерахував грошові кошти, у сумі, яка визначена його умовами. Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення Договору, на таких умовах шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. При цьому, 09.10.2020 укладено договір факторингу 03/10, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК Діджи Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором. Надалі 24.01.2022 ТОВ «Діджи Фінанси» та позивач уклали договір факторингу №1/15, відповідно до якого ТОВ «ФК «Пінг-Понг» наділено правом вимоги до відповідачки за Договором. Заборгованість за Договором відповідачкою не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідачки обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором, що підлягає стягненню з позичальниці станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 22688,80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)\~6480,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 14128,80 грн, заборгованість за комісією - 800,00 грн та заборгованість за пенею - 1280,00 грн. Відповідачці копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 06.03.2025 (а.с. 62-63) за її зареєстрованим місцем проживання, що відповідає місцю проживання, вказаним в позовній заяві та витязі з Єдиного державного демографічного реєстру. Поштовий конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат відсутній за вказаною адресою, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк відповідачка відзив не подала. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 19.03.2025 позивач звернувся до суду. 31.03.2025 у ній відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 59). Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом 06.03.2025 (а.с. 38, зворот). Відповідно до ч. 5\~ст.\~279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до\~ ст.\~280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, до позовної заяви позивач долучив Договір (а.с. 21-23) в електронній формі, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з п. 1.1 Договору позичкодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2 договору, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Відповідно до п. 1.2, п. 1.3, п. 1.4 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн, кредит надається строком на 30 днів з 22.01.2020 (строк кредитування); термін повернення кредиту і сплати комісії за його надання та процентів - 21.02.2020. Комісія за надання кредиту становить 800 грн (п. 1.5.1 Договору). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять: 2400,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а. 1.6 Договору). Відповідно до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок платіжної картки. Відповідно до п. 2.2.1 Договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1-1.5.2, 1.6 Договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом усього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандарту (базову) ставку встановлену п. 1.6 Договору (за умовами акції, програм лояльності тощо). Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасності повернення кредиту та сплати усіх платежів, проценти з дня наступного за днем, визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з п. 1.6 Договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів можу бути зупинено або припинено в односторонньому порядку (п. 2.2.3Договору). Пунктом 2.3. кредитного договору передбачено пролонгацію строку кредитування, за яку позичальник має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування: на 3 дні, максимальний розмір комісії 3 відсотки від поточного залишку кредиту; на 7 днів, максимальний розмір комісії 10 відсотків від поточного залишку кредиту; на 15 днів, максимальний розмір комісії 20 відсотків від поточного залишку кредиту. У п. 4.1 Договору визначається, що у разі прострочення позичальником зобов`язання щодо сплати кредиту та/або процентів та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4 договору з урахуванням угод про продовження строку користуванням /повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 2,00 відсотків від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочки, але будь якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором. Платіжним дорученням № 14177734 від 22.01.2020 позивач підтвердив факт перерахування ТОВ «МІЛОАН» на рахунок № [NUMBER] коштів в сумі 8000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно з договором № 1664831; отримувач: [PERSON] (а.с. 25). При цьому, 09.10.2020\~укладено Договір\~факторингу №\~03/10,\~яким ТОВ\~«Мілоан» відступлено\~право вимоги\~за Договором\~на користь\~ТОВ «Діджи\~Фінанс»,\~а відповідно\~це товариство\~набуло права\~вимоги до\~відповідачки. (а.с. 27 - 33). Позивач надав суду витяг з реєстру боржників до цього Договору факторингу (а.с. 11), згідно з яким ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки за Договором. Загальна сума заборгованості за кредитом 22688,80 грн, з яких: 6480,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 14128,80 грн - заборгованість за відсотками, 800,00 - заборгованість за комісією та 1280 заборгованість за пенею. 24.01.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК\~«Пінг-Понг»уклали Договір факторингу № 1/15 (а.с. 34-37), відповідно до умов позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за Договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до цього Договору факторингу (а.с. 10), позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за Договором. Загальна сума заборгованості за кредитом 22688,80 грн, з яких: 6480,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 14128,80 грн - заборгованість за відсотками, 800,00 - заборгованість за комісією та 1280 - заборгованість за пенею. Аналогічна сума заборгованості відображена в розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Мілоан» (а.с. 15, зворот - 16). Позивач намагався здійснити досудове врегулювання спору, про що свідчить направлення на адресу відповідачки досудової вимоги (а.с. 39). 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі ст. 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Відповідно до ч. 1\~ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею\~ст. 1082 ЦК України\~визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді відбулось. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до ст. 89\~ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених у справі доказів\~встановлено, що 22.01.2020 між кою та ТОВ «Мілоан»\~укладено Договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого позичальниці надано кредит в розмірі 8000,00 грн, який вона зобов`язувалась повернути та сплатити відсотки за користування на визначених у цьому документі умовах. Фактично отримані та використані позичальницею грошові кошти у добровільному порядку кредитору повернуті не були у строк визначений Договором. Первісний кредитор ТОВ «Мілоан» відступило своє право грошової вимоги до відповідачки ТОВ «ФК «Діджи Фінанс» згідно з Договором факторингу, яке своєю чергою також за договором факторингу відступило право вимоги позивачу. Тому ТОВ «ФК «Пінг- Понг», як правонаступник та новий кредитор, мав право вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення відповідачки заборгованості за укладеним ним Договором. Так, судом установлено, що суми нарахованих позивачем тіла кредиту за Договором та відсотків є правильними. Згідно з Договором кредит у сумі 8000,00 грн надано відповідачці строком на 30 днів до 21.02.2020. У період з 21.01.2020 по 21.02.2020 (пільговий період) нарахування відсотків здійснювалось за ставкою 1 %, а надалі з 22.02.2020 за стандартною відсотковою ставкою 2,50 %. Відповідно до п. 2.3.1 Договору відповідачка здійснювала пролонгацію кредиту, а саме 01.03.2020, сплативши частину тіла кредиту в сумі 800,00 грн, проценти в сумі 1000,00 грн та комісію в сумі 800,00 грн. (продовжив на 7 днів) Також 16.03.2020, позивач здійснив чергову пролонгацію на 7 днів, сплативши частину тіла кредиту в сумі 720 грн, проценти в сумі 1188,00 грн та комісію в сумі 720,00 грн. \~ \~ \~ \~Після звершення строку останньої пролонгації Договору (з 17.03.2020 по 23.03.2020), з 24.03.2020, позивач нараховував відсотки за стандартною відсотковою ставкою - 2,50 % упродовж 60 днів, що відповідає п. 2.2.3 Договору. У пунктах 1.5.1, 2.2.1, 2.3.1, 2.4.1, 2.4.3 Договору, укладеного між відповідачкою та ТОВ «Мілоан» містяться умови про комісію за надання кредиту, за управління та обслуговування кредиту. Аналіз змісту вказаного договору свідчить, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг ТОВ «МІЛОАН», які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позивачу та за які товариством встановлена комісія, а тому позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, у зв`язку з чим положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісії за надання кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідний правовий висновок щодо нарахування комісії за аналогічним договором ТОВ «МІЛОАН» викладений у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду України від 09.10.2024 у справі № 582/202/22 (провадження 61-15120св23). З урахуванням викладеного вище, суд доходить до висновку, що оскільки такі послуги повинні надаватись безоплатно, відповідні положення Договору є нікчемними в силу закону, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії слід відмовити. На підставі викладеного вище, суд відмовляє у стягненні комісії за Договором в сумі 800,00 грн, а також доходить до висновку, що наявні підстави для зарахування в рахунок погашення тіла кредиту сплачені нею кошти 01.03.2020 в сумі 800,00 грн та 16.03.2020 в сумі 720,00 грн, які спрямовані ТОВ «Мілоан» на погашення комісії. Щодо стягнення пені в сумі 1280, 00 грн суд зазначає наступне. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020\~введено 12.03.2020 на всій території України карантин та запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-ІХ від 17.03.2020\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2 ст. 141\~Закону України «Про торгово-промислові палати»). Згідно з п. 15\~ Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Водночас відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої коронавірусної хвороби (COVID-19) спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 651 від 27.06.2023\~на всій території України скасовано карантин з 24:00 год. 30.06.2023. Отже, карантин діяв на території України у період з 12.03.2020 по 30.06.2023. ТОВ «МІЛОАН» за період з 22.01.2020 по 22.05.2020 (з початку договору і часу завершення нарахування відсотків відповідно до п. 2.2.3 Договору) згідно з розрахунком заборгованості нарахована пеня в сумі 2592,00 грн, з яких 1312,00 грн списано цим товариством 23.03.2020. \~ \~ \~ \~Разом з тим, у період з 22.01.2020 по 11.03.2020, тобто до запровадження карантину в державі, цим товариством за Договором нарахована пеня в сумі 1872,00 грн. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що пеня, яку просить стягнути позивач за Договором в сумі 1280,00 грн не перевищує розмір нарахування за таким зобов`язанням з 22.01.2020 по 11.03.2020 (1872,00 грн), суд доходить до висновку, що така вимога є обґрунтованою. Підсумовуючи викладене вище суд вважає, що за Договором з відповідачки на користь позивача, з врахуванням сплачених платежів, необхідно стягнути 4960,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 14128,80 грн за відсотками та 1280,00 грн пені, а всього на загальну суму 20368,80 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ч. 1\~ ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 89,77 % від 2422,40 грн, що становитиме 2174,59 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги коштом держави. Позивачем на підтвердження таких витрат надано Договір про надання правничої допомоги № 43657029 від 01.11.2024, укладений між Товариством в особі директора та адвокатом Білецьким Б.М. (а.с. 18-20); детальний опис робіт наданих адвокатом (а.с. 17) на суму 6000,00 грн; акт № 1664831 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом на суму 6000,00 грн (правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг Понг» - 2250 грн; складання позовної заяви 3000,00 грн; формування додатків до позовної заяви 750 грн) (а.с 12). Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного суду у справах № 923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18). \~ \~ \~ \~ \~При розв`язанні цього питання суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) висловив думку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: partial