Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Коллект Центр», в особі директора М. Ткаченко, звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 137 789,18 грн, судові витрати, які полягають у сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн, та витрати з надання правничої допомоги - 25 000,00 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що 28 серпня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк» та позичальником було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0004/82/1052609, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 28 серпня 2021 року, та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 45,00 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, у порядку, передбаченому умовами кредитного договору. 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-47, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. В подальшому, відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», у тому числі, і за кредитним договором №010/0004/82/1052609 від 28 серпня 2017 року. За доводами позивача, відповідачем заборгованість не погашено, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 02 січня 2025 року становить 137 789,18 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 74 802,00 грн; заборгованість за відсотками 62 987,00 грн. За даних обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №010/0004/82/1052609 від 28 серпня 2017 року. Також позивач ставив питання про стягнення з відповідача на свою користь понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2025 головуючим у справі визначено суддю Слободянюк А.В. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів видачі грошових коштів відповідачу. Розрахунок заборгованості наданий позивачем не є первинним документом, що підтверджує факт готівкової або безготівкової видачі коштів відповідачу. Позивач не надав виписку по картковому рахунку, яка може бути належним доказом щодо заборгованості за тілом кредиту. Крім цього позивачем не доведено обґрунтованість нарахування відсотків. З наданих представником позивача документів неможливо встановити по яку дату нараховувались відсотки за користування кредитом та за якою ставкою. Разом з цим, договори факторингу надані суду не в повному обсязі, відсутні докази оплати за придбання права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача за договором позики, що є імперативною умовою та входить до предмета договору. Відсутні докази отримання відповідачем письмового повідомлення про відступлення права вимоги. З огляду на викладене позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за договорами позики від первісних кредиторів до позивача. У відповіді на відзив представник позивача спростовує доводи сторони відповідача, викладені у відзиві на позов. Зазначає, що виписку по картковому рахунку, до якого встановлено ліміт кредиту згідно Договору №010/0004/82/1052609, та яка містить докази видачі кредитних коштів, додано до позовної заяви. Щодо доказів підтвердження переходу прав вимоги за договором №010/0004/82/1052609 до нових кредиторів, в тому числі до позивача, вказує, що за умовами договору №114/2-47 відступлення прав вимоги відбувається відповідними партіями (Портфелями), датою відступлення прав вимоги є дата підписання сторонами реєстру(ів) боржників за відповідним Портфелем. Так, відступлення Прав вимоги від АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] за Договором №010/0004/82/1052609 відбулось шляхом підписанням реєстру боржників від 15 грудня 2021 року до Договору відступлення права вимоги №114/2-47 від 30 листопада 2021 року. Копію вказаного реєстру (сторінки, на яких відображено відомості щодо боржника) та витяги з нього додано до позовної заяви. Крім того, позивачем було долучено копію платіжного доручення №306770027 від 30 листопада 2021 року, яким підтверджується оплата ТОВ «Вердикт Капітал» за договором відступлення права вимоги №114/2-47 від 30 листопада 2021 року. Відтак, вважають, що факт відступлення прав вимоги від АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» підтверджено належними та достатніми доказами. Отже, з моменту відступлення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» прав вимоги до [PERSON] за Договором №010/0004/82/1052609, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло усі права згідно кредитного договору, що були у первісного кредитора. З умов укладеного договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року вбачається, що сторонами погоджено відстрочення оплати за договором на 1065 календарних днів (тобто, строк його виконання ще не настав), а також, погоджено можливість здійснення оплати договору шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог, водночас, право вимоги вважається переданим новому кредитору в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. Так, 10 січня 2023 року сторонами було підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, який є Додатком №4 до Договору №10-01/2023 та яким передано від первісного кредитора новому кредитору реєстр боржників кількістю 207 307 (двісті сім тисяч триста сім). Таким чином, матеріали справи містять належним чином засвідчені копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 10 січня 2023 року за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, Реєстру Боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, який є Додатком №3 до Договору №10-01/2023, що є належними та достатніми доказами переходу прав вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] за Договором №010/0004/82/1052609. Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року за своєю правовою природою був оплатним договором відступлення прав вимоги, а не договором факторингу, оскільки за укладеним договором жодна зі сторін не передала грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату. Відтак, враховуючи той факт, що договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року не містить ознак договору факторингу, зокрема жодній із сторін не надавались жодна фінансова послуга, жодна із сторін не передавала грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, тому відсутні підстави вважати, що даний договір є договором факторингу. Крім того, зміст договору не суперечить чинному законодавству. Договір укладений належним чином та є дійсним. Відтак, ТОВ «Коллект центр» набуло права вимоги щодо боржників, перелік яких міститься в Реєстрі Боржників, який передано відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 10 січня 2023 року та Витяг з якого долучено до позовної заяви ТОВ «Коллект центр», які виникли у первісного кредитора - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а раніше у АТ «Райффайзен Банк Аваль», до моменту укладення цього договору, що відповідає ознакам та змісту договору цесії та жодним чином не суперечить його вимогам. Договір укладений без будь-яких правопорушень відповідно до приписів чинного законодавства, що свідчить про його дійсність. Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 Цивільного процесуального Кодексу (ЦПК) України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0004/82/1052609, відповідно до якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з поточним лімітом кредиту на дату укладення договору в розмірі 15 000 грн до 28 серпня 2021 року, зі сплатою 45% річних процентів за користуванням кредитом. Строк користування кредитом становить 48 місяців, що починається з 28 серпня 2017 року та закінчується 28 серпня 2021 року. Договір укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-47, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором №010/0004/82/1052609 від 28 серпня 2017 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» наданого позивачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №010/0004/82/1052609 від 28 серпня 2017 року станом на 10 січня 2023 року становить 100 347,11 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту - 74 802,18 грн та 25 544,93 грн заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги. У подальшому ТОВ «Коллект Центр», як новим кредитором, після укладення договору відступлення, було нараховано відсотки за договором №010/0004/82/1052609 від 28 серпня 2017 року за період з 10 січня 2023 року по 02 січня 2025 року в сумі 62 987,00 грн. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором №010/0004/82/1052609 від 28 серпня 2017 року, що укладений між ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватись на припущеннях (частини 6 статті 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (статті 76-79 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається наступне. Статтею 3 Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0004/82/1052609 від 28 серпня 2017 року (далі - договір) передбачено порядок погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, погашення недозволенного овердрафту. У додатку № 1 до договору, підписаному відповідачем, сторони погодили істотні умови кредитного договору, зокрема суму поточного ліміту кредиту, строк кредиту, розмір щомісячного платежу, процентну ставку за користування кредитними коштами, розмір щомісячно нарахованих процентів за кредитом. В пункті 6.4 договору зазначено, що клієнт підтверджує, що перед укладенням договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року), що підтверджується підписом клієнта про його ознайомлення з умовами кредитування, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана клієнту інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. Також перед укладенням договору відповідач звертався до банку із заявою на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», в якій просив встановити ліміт кредитування до поточного рахунку, а також зазначила суму ліміту кредитування (15 000 грн), строк кредитування (48 місяців). Підписав паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка». [PERSON] підписала розписку про отримання картки [NUMBER] . Таким чином, відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений ним у заяві на отримання кредиту та узгоджений сторонами в укладеному договорі, за визначеною процентною ставкою за користування кредитом та надано у користування кредитну картку. Отже, матеріалами справи підтверджено належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження сторонами відповідних умов надання кредиту (суму ліміту кредитування, строку, процентної ставки за користування кредитом та інші). Підстав вважати кредитний договір таким, що не відповідає вимогам законодавства немає. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів та сплати процентів. Позивач на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором надав розрахунок заборгованості по картковому рахунку та виписку про рух коштів по рахунку № [NUMBER] , яка містить інформацію про здійснені відповідачем операції по картці за період із 01 вересня 2017 року по 30 листопада 2021 року (по день відступлення права вимоги). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пунктів 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 4 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. За пунктом 1.7 Договору, рахунок клієнта, до якого встановлюється ліміт кредиту відкритий на умовах Договору банківського обслуговування поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів №7281390/1286797100 розрахунково-касового обслуговування якого здійснюється банком із застосуванням умов договору банківського обслуговування та Договору; з моменту укладання Договору, схема обслуговування банком карткового рахунку клієнта змінюється із дебетової на дебетово-кредитну. Відповідно до пунктів 1. 8, 3. 4 Договору, погашення процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно шляхом договірного списання коштів в необхідній сумі з карткового рахунку в дату розрахунку процентних платежів, у тому числі за рахунок збільшення заборгованості за кредитом в рамках встановленого поточного ліміту, заборгованість за кредитом збільшується на суму заборгованості за нарахованими процентами; таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів клієнту, клієнт погашає таку збільшену заборгованість по кредиту в порядку, передбаченому пунктом 3.5 Договору. Надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також розміру заборгованості за кредитом. Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідача № [NUMBER] , він активно користувався рахунком, здійснював з нього платежі, погашав заборгованість («постійний перерахунок з іншого рахунку), змінював умови кредиту на «Оплату частинами». Рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що він був обізнаний із істотними умовами договору, оскільки регулярність та обсяг коштів, сплачених ним на погашення заборгованості указують на те, що відповідач діяв саме на виконання тих кредитних умов, що були зафіксовані у кредитному договорі від 28 серпня 2017 року, та які прийняті ним. Наданий банком розрахунок заборгованості станом на 30 листопада 2021 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 74 802,18 грн та 25 544,93 грн заборгованість за відсотками, є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати автоматичного списання коштів з іншого рахунку в рахунок погашення заборгованості, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку № [NUMBER] узгоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості від 30 листопада 2021 року і в сукупності з іншими доказами підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом, яка утворилась станом на 30 листопада 2021 року за тілом кредиту в розмірі 74 802,18 грн та 25 544,93 грн за відсотками на дату відступлення права вимоги, які нараховані в межах строку кредитування. 30 листопада 2021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір відступлення права вимоги № 114/2-47. Згідно пункту 2.1 вказаного договору, первісний кредитор передає, (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в Додатку 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 2.2. договору, відступлення новому кредитору зазначених в попередньому реєстрі боржників (Додаток № 1 до договору) прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором п. 3.2. договору, та з моменту підписання сторонами Реєстру боржників, складених за формою, наведеною в Додатку №2 до договору. Сторони погодили, що Реєстр боржників підписується сторонами не пізніше 5 робочих днів з дати підписання договору та попереднього реєстру боржників. Відповідно до п. 2.3 договору відступлення прав вимоги, внаслідок передач (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимоги від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотного відступлення… Згідно з п. 2.6. договору, відступлення прав вимоги за договором здійснюється без згоди боржників за кредитними договорами та/або поручителів за договорами забезпечення. У зв`язку з відступлення прав вимоги, в дату відступлення прав вимоги первісний кредитор вважається таким, що відступив та передав, а новий кредитор таким, що прийняв та набув всіх прав первісного кредитора за договорами забезпечення (п. 2.8. договору). Загальна вартість прав вимоги за договором становить 4 774 940,58 грн (п. 3.1. договору). У матеріалах справи міститься платіжне доручення № 306770027 від 30 листопада 2021 року про сплату ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 4 774 940,58 грн згідно договору відступлення прав вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року. Згідно розрахунку заборгованості, здійсненого АТ «Райффайзен Банк», за договором № 010/0004/82/1052609 від 28 серпня 2017 року, станом на 30 листопада 2021 року, заборгованість відповідача складає 100 347,11 грн, з яких 74 802,18 грн - заборгованість за кредитом та 25 544,93 грн заборгованості за відсотками. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 15 грудня 2021 року до договору про відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30 листопада2021 року, заборгованість [PERSON] становила 100 347,11 грн та складалася із заборгованості по тілу кредиту в сумі 74 802,18 грн та заборгованості по відсотках в сумі 25 544,93 грн. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладений договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Згідно п.5.2 Розділу 5 договору право вимоги до боржників за договорами переходить до фактора з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (Додаток № 4). З акту приймання-передачі реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року, вбачається, що такий був підписаний між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 10 січня 2023 року. Згідно розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за договором № 010/0004/82/1052609 від 30 серпня 2017 року, станом на 02 січня 2025 року, заборгованість відповідача за договором складає 137 789,18 грн, з яких 74 802,18 грн заборгованості за тілом кредиту та 62 987,00 грн. заборгованості за відсотками станом на 02 січня 2025 року. Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимог від 10.01.2023 року, заборгованість [PERSON] становила 137 789,18 грн та складалася із заборгованості по тілу кредиту в сумі 74 802,18 грн. та заборгованості по нарахованих відсотках в сумі 62 987,00 грн. Враховуючи викладене, позивачем доведено набуття права вимоги до [PERSON] за договором № 010/0004/82/1052609 від 28 серпня 2017 року. Вказані договори про відступлення прав вимоги є чинним, їх дійсність відповідачем не оспорено. Посилання відповідача, що позивачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження повідомлення боржника про відступлення прав вимоги, та здійснення оплати за відступлення права вимоги, а тому ТОВ «Коллект Центр» не отримав прав позикодавця, суд відхиляє, оскільки саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора (Постанова КЦС ВС від 06 лютого 2018 року у справі №278/1679/13-ц). Норма частини першої статті 18 Закону України «Про споживче кредитування», не скасовує відступлення права вимоги якщо кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору, не виконав свій обов`язок протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору, повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Разом з тим, враховуючи, що строк дії договору позики №010/0004/82/1052609 від 28 серпня 2017 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] сплив 28 серпня 2021 року, суд вважає, що відсутні правові підстави для нарахування процентів після закінчення строку кредитування. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Отже, заборгованість з процентів за користування позикою, що підлягає стягненню складається з: заборгованості на дату відступлення вимоги 30 листопада 2021 року у розмірі 25 544,93 грн. Оскільки, ТОВ «Коллект Центр» одержало право (замість кредитодавця) вимагати від відповідача виконання всіх грошових зобов`язань за договором позики, право вимоги за яким передано, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 100 347,11 грн, де: 74 802,18 грн - тіло кредиту, 25 544,93 грн - заборгованість за відсотками. Щодо судових витрат на правову допомогу. Звертаючись з позовом, ТОВ «Коллект Центр» заявило про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надано: -договір про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року № 01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассісанс»; -прас-лист АО «Лігал Ассісанс», затверджений загальними зборами; -заявка на надання юридичної допомоги №501 від 02 грудня 2024 року; -витяг з акту про надання юридичної допомоги №4 від 27 грудня 2024 року, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг адвокатом послуг становить 25 000 грн, до якої входить: надання усної консультації з вивченням документів: 2 години, вартість 1 години 2 000 грн, разом 4 000 грн; надання письмової консультації з вивченням документів: 1 година, вартість 1 години 3 000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 6 годин, вартість 1 години 3000 грн, разом 18 000 грн. Відповідачем, якому направлено копію позовної заяви, де вказано про відшкодування витрат на правову допомогу, у відзиві на позовну заяву не заявлено про неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові ВС КЦС у справі № 523/3904/19 від 09 лютого 2022 року, Верховний Суд зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Однак, суд враховує правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 07 листопада 2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial