Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] \~про \~стягнення пені\~за несплату\~аліментів на\~утримання дитини з підстав , що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином. 19.05.2025 року представнником позивача - адвокатом Манукян М.А. на адресу суду було подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, надали на адресу суду заяву у якій просять суд слухати справу у їх відсутності, у задоволенні позовних вимог заперечують. Свою позицію обгрунтовують вчиненням відповідачем усіх можливих та залежних від нього дій щодо сплати аліментів та погашення заборгованості зі сплати аліментів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, 05.06.2024р. судом за результатами розгляду заяви [PERSON] видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини (судова справа №444/1397/24). [PERSON] під час судового розгляду цієї справи присутнім не був. Судовий наказ йому не вручався. За судовим наказом, як виконавчим документом, [PERSON] звернулась до суду 08.08.2024р. До виконавчої служби із цим наказом [PERSON] звернулась 09.09.2024р. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 09.09.2024р. (виконавча справа ВП №75994559). 10.09.2024р. [PERSON] державному виконавцю подав письмову заяву про стягнення з нього аліментів та заборгованості через фінансовий відділ його місця працевлаштування. Дана заява зареєстрована у Жовківському відділі ДВС у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вх. №3028 від 10.09.2024р. Перше стягнення аліментів та заборгованості по їх сплаті мало місце у грудні 2024 року. Виходячи з описаного слід вважати, що доказів своєчасного доведення до [PERSON] судового наказу про стягнення аліментів та способу його виконання позивачем суду не надано. Відповідно твердження відповідача в цій частині не спростовано. Стягнення аліментів здійснюється за ініціативою [PERSON] в примусовому порядку в рамках виконавчого провадження. [PERSON] в добовий термін після відкриття виконавчого провадження вчинив дію щодо способу стягнення з нього аліментів та заборгованості, а саме щодо стягнення коштів через його працедавця. Дана дія не суперечить порядку здійснення виконавчого провадження. Після вчинення такої дії обов?язок щодо реалізації стягнення аліментів та заборгованості був покладеним на державного виконавця. Тобто, з викладеного можливо дійти до висновку, що [PERSON] не ухилявся від сплати аліментів та заборгованості по ним та своєчасно вчинив належні та усі залежні від нього дії щодо виконання зобов?язання. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду в справі №569/14819/19 від 17.11.2021р. неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов?язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов?язання боржником. Після порушення боржником свого обов?язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов?язку сплатити аліменти. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.\~196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з?ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов?язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов?язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Тлумачення вказаних норм і практики свідчить, що: ?невиконання або ухилення від виконання сімейного обов?язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов?язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов?язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов?язаної особи; ?стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч.1 статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов?язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо буде доведено, що платник вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов?язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про судовий\~збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом. У відповідності до ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як суд відмовляє у позовній вимозі про стягнення з відповідача заборгованості в користь позивача, судовий збір не підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Outcome: dismissed