Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті та визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В позовній заяві вказав, що він народився [INFO] в с. Степанівка Драбівського району Черкаської області, його батьками були [PERSON] та [PERSON] . Батько помер в сімдесятих роках минулого століття, коли позивач був ще малим і він його не пам`ятає. Проживав позивач в с. Степанівка Драбівського (нині Золотоніського району Черкаської області) з матір`ю та двома меншими братами [PERSON] і [PERSON] . В 1995 році після одруження позивач переїхав з дружиною в м. Харків. З ним переїхав на постійне місце проживання брат [PERSON] , а брат [PERSON] проживав в с. Степанівка з матір`ю. В 2000 році брат [PERSON] вступив у навчальний заклад в м. Харкові, а [INFO] загинув при загадкових обставинах. Після його смерті мати вступила в управління його спадковим майном, а саме зберегла у себе його сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0220902 від 15.04.1997 та інші його особисті речі. 05.11.2004 позивач дізнався, що в с. Степанівка Драбівського району Черкаської області [INFO] знайшли мертвою матір [PERSON] . Про даний випадок повідомили поліцію, яка зафіксувала місце і оглянула труп. Труп необхідно було направити в м. Золотоношу для проведення експертизи, але цього зроблено не було. Сільська рада організувала похорони і мати була похоронена на місцевому цвинтарі. Свідоцтво про смерть не виписувалося із-за відсутності лікарського свідоцтва про смерть. Після смерті матері відкрилася спадщина, спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 2,2263 га, кадастровий номер 7120689300:02:001:0497, на яку померла мати мала право на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0220570, виданим Драбівською районною державною адміністрацією 15.04.1997, та на земельну ділянку площею 2,2198 га, кадастровий номер 7120689300:02:001:0496, яку мати успадкувала після смерті її сина [PERSON] , яка належала останньому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0220902, виданим Драбівською районною державною адміністрацією 15.04.1997. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0220570, виданий Драбівською районною державною адміністрацією 15.04.1997 матір`ю був втрачений, а Державний акт на право власності на земельну ділянку мати за життя не отримала. [INFO] брат [PERSON] помер в м. Харкові. Крім позивача інших спадкоємців у матері не залишилось. Позивачу стало відомо, що рішенням сесії Степанівської сільської ради від 06.03.2019 № 33-7/7 земельні ділянки матері та брата віднесені до невитребуваних часток (паїв). Оформити спадщину в нотаріальній конторі позивач не може із-за відсутності свідоцтва про смерть матері та втратою померлою сертифікату на право на земельну частку (пай), а тому позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач у судове засівання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду чи поважні причини неявки не подавав. Третя особа у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви проти позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, свідків, суд дійшов до наступного. З копії свідоцтва про народження позивача вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133, 135 Сімейного кодексу України від 22.11.2024 № 00048112949 [PERSON] народився [INFO] , його батьками були [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , про що свідчать дані витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті від 22.11.2024 № 00048113128. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] помер [INFO] . З довідок виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 22.11.2024 № 10-19/8/152 та від 22.11.2024 № 10-19/8/154 вбачається, що [PERSON] на день смерті проживав без реєстрації по [ADDRESS] з мамою [PERSON] , яка була похоронена в с. Степанівка Золотоніського району Черкаської області на території Каївського кладовища. Допитана свідок [PERSON] пояснила суду, що 05.11.2004 року вона була залучена працівниками поліції в якості понятої для огляду трупа [PERSON] , яку знайшли на дорозі біля поля за селом, ознак насильницької смерті не було, труп потрібно було везти на експертизу в м. Золотоноша, але родичка померлої не мала на це коштів, тому її хоронили без оформлення документів, вона як працівник сільської ради домовлялась, щоб на цвинтарі вирили яму для поховання. Свідок [PERSON] пояснив суду, що на прохання сільської ради він вирив яму на цвинтар для [PERSON] , та допомагав її хоронити у 2004 році. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Досліджені судом докази повністю підтверджуються факт смерті матері позивача [PERSON] [INFO] в с. Степанівка Драбівського району Черкаської області. Даний факт позивачу необхідний для отримання спадщини, яка залишилась після смерті матері. Проте, суд вважає, що визнати за позивачем право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері наразі неможливо з наступних причин. Так, перехід права власності від померлої особи до іншої особи це відносини які регулюється нормами законодавства про спадкування. Ст.1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч.1, 2 ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Порядок прийняття спадщини визначений главою 86 Цивільного кодексу, яка передбачає, що обов`язковою умовою для набуття прав на спадкове майно є процедура прийняття спадщини, в іншому випадку вважається, що особа не прийняла спадщину, а відтак не має прав на оформлення прав власності на майно померлої особи. Позивач, звертаючись до суду з вимогою визнати за ним право власності у порядку спадкування на майно, яке належало його покійної матері, не надав доказів того, що він звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у вставлений законом строк, або проживав разом з матір`ю на момент відкриття спадщини. Суд вважає, що визнати у судовому порядку за особою, яка входить за законом до кола спадкоємців, право власності на майно померлого родича можливо лиши тільки довівши, що особа є спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, в іншому випадку особа хоча й належить до кола спадкоємців по закону, але не набуває статусу спадкоємця і прав на отримання спадкового майна, якщо вона не прийняла спадщину у спосіб визначний законом. Тому у позові в частині визнання права власності за позивачем слід відмовити. Позивач не просив стягнути судові витрати на його користь, а тому суд залишає їх за позивачем.

Outcome: partial