Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

У вересня 2024 року представник [PERSON] адвокат Єгоров Олександр Олександрович звернулася до суду з позовом, яким просив скасувати арешт з нерухомого майна, а саме з житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою Комінтернівського відділу державної виконавчої служби №24-7360 від 14.06.2006 року. Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Право власності на будинок набуте нею у 2001 році на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Чос Оксаною Павлівною 02.04.2001 року. На початку літа 2024 року [PERSON] звернулась до нотаріуса з приводу розпорядження власним майном, проте нотаріус повідомила позивачеві, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний арешт на нерухоме майно, реєстраційний номер 3341831 який зареєстровано 16.06.2006 року Лиманською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови №24-7360 від 14.06.2006 року виданої Комінтернівським відділом державної виконавчої служби за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Сичавка вулиця Прикордонна, будинок 10. Оскільки на будинок накладено арешт (заборона на відчуження) Позивачка не може розпоряджатись своїм майном до скасування існуючого арешту. Позивачка ніколи не була стороною виконавчого провадження та боржником в жодному виконавчому провадженні, та їй не відомі підстави накладення арешту на її будинок. Задля скасування існуючого арешту на її будинок, Позивачка звернулась до Доброславського районного відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області (надалі - Відповідач) із заявою про зняття арешту нерухомого майна накладеного постановою Комінтернівського відділу державної виконавчої служби №24-7360 від 14.06.2006 року. У відповідь Відповідач надав лист з інформацією про те, що постанова Комінтернівського УЮ ВДВС Одеської області №24-7360 від 14.06.2006 року була передана до архіву разом із завершеним виконавчим провадженням та знищена за закінчення терміну зберігання. На сьогоднішній день не можливо ідентифікувати в межах якого виконавчого провадження накладався арешт на майно боржника, а арешт з майна може бути знятий на підставі рішення суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2024 року визначено головуючого суддю по справі Доброва П.В. 16 січня 2025 року згідно розпорядження та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Вінській Н.В. та 20.01.2025 року справу прийнято до провадження судді. Представник позивача адвокат Єгоров О.О. надав до суду заяву якою позовні вимоги підтримав та просив суд зняти арешт із нерухомого майна, яке належить позивачці на праві приватної власності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином про причини неявки в судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.06.2006 року зареєстровано арешт нерухомого майна Лиманською районною державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 3341831 на підставі постанови 24-7360, 14.06.2006, ВДВС Комінтернівського району Одеської області на об`єкт обтяження будинок за адресою: [ADDRESS] , право власності не зареєстровано. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2001 року [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] житловий будинок під [ADDRESS] . Листом від 17.07.2024 року №21.13.44370 Доброславський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) повідомив [PERSON] про те, що постанова Комінтернівського УЮ ВДВС Одеської області №24-7360 від 14.06.2006 року була передана до архіву разом із завершеним виконавчим провадженням та знищена за закінчення терміну зберігання. На сьогоднішній день не можливо ідентифікувати в межах якого виконавчого провадження накладався арешт на майно боржника, а арешт з майна може бути знятий на підставі рішення суду. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.\~319\~ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції\~з прав\~людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі наведеного суд приходить висновку, що на даний час виконавче провадження знищене. Наявний арешт порушує права позивача, так як він не має можливості реалізувати свої права, як власника. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно п. 6 ч. 4 ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна. Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт. За правилами ст.\~57\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. На час розгляду справи виконавчих проваджень по відношенню до [PERSON] у відділі ДВС не перебувають, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved