Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість: - за кредитним договором №06502-12/2023 від 07.12.2023 в розмірі 23125,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 18125, 00 грн - сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором №19050-12/2023 від 11.12.2023 в розмірі 16000,00 грн, з яких 4000,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 12000,00 грн - сума заборгованості за відсотками; - за договором про споживчий кредит №123382 від 23.11.2023 в розмірі 34676,00 грн, з яких 20546,44 грн - сума заборгованості за основним боргом, 13129,21 грн - сума заборгованості за відсотками, 1001,00 грн- сума заборгованості за комісією; - за договором позики №76981371 від 26.11.2023 в розмірі 17517,50 грн, з яких 5005,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 12512,50 грн - сума заборгованості за відсотками; - за договором позики №4169576 від 17.12.2023 в розмірі 16600,00 грн, з яких 4000,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 12600,00 грн - сума заборгованості за відсотками, що разом становить 107919,15 грн, а також просить стягнути судові витрати з оплати судового збору. Обґрунтовуючи вимоги вказано, що 07.12.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] був укладений кредитний договір №06502-12/2023, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п. 8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 29.04.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу №29042024-1, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до відповідача відповідно в сумі 23125,00 грн. 11.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №19050-12/2023, який підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п. 8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 29.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кердит» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 16000,00 грн. 23.11.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 123382, який підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п. 5.1 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 14.06.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14062024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 34676,65 грн. 26.11.2023 та 17.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладені договори позики №76981371 та №4169576, які підписані електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу №14/06/21 та додаткові угоди до нього, відповідно до яких ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до відповідача відповідно в сумі 17517,50 грн та 16600,00 грн. В позові позивач посилається на те, що сторони в кредитних договорах узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій наданий кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач зазначає, що відповідач умови кредитних договорів не виконала, отримані кредитні кошти в установлений графіком строк не повернула, загальна сума заборгованості за кредитними договорами становить 107919,15 грн, яку просить стягнути на свою користь. Обгрунтовуючи наявність право вимоги за кредитними договорами позивач посилається на ст. ст. 512, 514 ЦК України. ІІ. Процедура та позиції сторін Відповідно до ухвали суду від 15.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 04.03.2025 представник відповідача - адвокат Могильницький В.Ю. направив відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 101-104). Обґрунтовуючи заперечення вказав, що долучені до матеріалів справи кредитні договори та договори позики не містять належного підпису відповідача, в тому числі ЕЦП, посилання позивача на буквенно-циферні вирази на підтвердження підпису [PERSON] не дають змоги перевірити підписи через інформаційні системи, серед яких, Центральний засвідчувальний орган, Дія тощо, також до позовної заяви не долучені протоколи перевірки ключів відповідача. У відзиві адвокат звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів перерахування коштів [PERSON] по кожному з укладених договорів. Адвокат Могильницький В.Ю. зазначає, що матеріали справи не містять підтвердження, що саме з витягами з Тарифів та Умов ознайомилась відповідачка та погодилась з ними, підписуючи анкету заяву, без надання підтвердження про конкретні запропоновані відповідачці Тарифи і Умови та Правила, їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані [PERSON] , а відтак позивачем не доведена сума заборгованості по кожному кредитному договору. До відзиву на позовну заяву представник відповідача долучив докази його направлення позивачу (а.с. 107). Позивач в судове засіданні не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі його представника на підставі наявних в матеріалах справи доказів, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 9). Представник відповідача адвокат Могильницький В.Ю. направив заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідачки, в задоволенні позову просив відмовити (а.с. 112). За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 10.06.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням норм ст. 244 ЦПК України складення повного тексту судового рішення відкладено до п`яти днів. ІІІ. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 07.12.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] в електронному вигляді з використанням інформаційно-телекомунікаційних технологій був укладений кредитний договір №06502-12/2023, згідно з умовами якого відповідачу надається кредит в розмірі 5000,00 грн в безготівковій формі, шляхом їх перерахунку на платіжну картку № [NUMBER] , строком на 360 днів, дата надання кредиту 07.12.2023, дата погашення кредиту 30.11.2024, зі сплатою відсотків у розмірі 2,50% в день в межах строку кредитування,який підписаний електронним підписом W8520 (а.с. 11-13). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 29.04.2024 по 31.10.2024 заборгованість за кредитним договором №06502-12/2023 від 07.12.2023 становить 23125,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5000,00 грн, заборгованість за відсотками - 18125,00 грн (а.с. 21). 11.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] в електронному вигляді з використанням інформаційно-телекомунікаційних технологій був укладений договір фінансового кредиту №19050-12/2023, згідно з умовами якого відповідачу надається кредит в розмірі 4000,00 грн в безготівковій формі, шляхом їх перерахунку на платіжну картку № [NUMBER] , строком на 120 днів, дата надання кредиту 11.12.2023, дата погашення кредиту 08.04.2024, зі сплатою відсотків у розмірі 2,50% в день в межах строку кредитування, який підписаний електронним підписом W3804 (а.с. 27-30). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 29.04.2024 по 31.10.2024 заборгованість за кредитним договором №19050-12/2023 від 11.12.2023 становить 16000,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 грн, заборгованість за відсотками - 12000,00 грн (а.с. 36). 23.11.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] в електронному вигляді з використанням інформаційно-телекомунікаційних технологій був укладений договір про споживчий кредит №123382, згідно з умовами якого відповідачу надається кредит в розмірі 22892,00 грн в безготівковій формі, шляхом їх перерахунку на платіжну картку № [NUMBER] , строком на 168 днів, дата надання кредиту 23.11.2023, дата погашення кредиту 09.05.2024, зі сплатою відсотків у розмірі 240,00% річних в межах строку кредитування та комісії в розмірі 3891,64 грн, який підписаний електронним підписом f64a739d (а.с. 39-42). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 14.06.2024 по 31.10.2024 заборгованість за кредитним договором №123382 від 23.11.2023 становить 34676,65 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 20546,44 грн, заборгованість за відсотками - 13129,21 грн, комісія - 1001,00 (а.с. 50). 26.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронному вигляді з використанням інформаційно-телекомунікаційних технологій укладений договір позики №76981371, згідно з яким позикодавець надав відповідачці у власність грошові кошти у сумі 5500,00 грн строком на 16 днів зі зниженою процентною ставкою 1% на день, з процентною ставкою за понад строкове користування позикою 2,70 % за день, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 3602,35 %, орієнтовна загальна вартість позики визначена в розмірі 6380,00 грн, який підписаний електронним підписом 7YMy7FKEaw (а.с. 54-56). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 11.04.2024 по 31.10.2024 заборгованість за договором позики №76981371 від 26.11.2023 становить 17517,50 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту -5005,00 грн, заборгованість за відсотками - 12512,50 грн (а.с. 64). 17.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронному вигляді з використанням інформаційно-телекомунікаційних технологій укладений договір позики № 4169576, згідно з яким позикодавець надав відповідачці у власність грошові кошти у сумі 4000,00 грн строком на 15 днів зі зниженою процентною ставкою 0,01 % на день, з процентною ставкою за понадстрокове користування позикою 3,50 % за день, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 844442,32 %, орієнтовна загальна вартість позики визначена в розмірі 5800,00 грн. який підписаний електронним підписом MGamlr7AwJ (а.с. 65-67). Згідно з розрахунком заборгованості за період з 11.04.2024 по 31.10.2024 заборгованість за договором позики № 4169576 від 17.12.2023 становить 16600,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту -4000,00 грн, заборгованість за відсотками - 12600,00 грн (а.с. 71). 29.04.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу №29042024-1, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до відповідача відповідно в сумі 23125,00 грн (а.с. 17-20). 29.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №29042024, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 16000,00 грн (а.с. 31-35). 14.06.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14062024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 34676,65 грн (а.с. 45-49). 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу №14/06/21 та додаткові угоди до нього, відповідно до яких ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумах відповідно 17517,50 грн та 16600,00 грн (а.с. 58-63, 69-70). ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ("Позика", ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з положенням статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Виходячи із наведених вище положень ЦК України за своїм змістом кредитний договір є реальним і є укладеним з моменту отримання грошових коштів позичальником. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що відповідачка кредитні кошти не отримувала. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. В постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, що передбачено в ст. 517 ЦК України, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. За умовами укладених кредитних договорів кредитні кошти повинні були бути перераховані на банківську картку позичальника. Разом з тим, на підтвердження заявлених позовних вимог ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не надано жодного первинного документу, який би засвідчив факт здійснення переказу грошових коштів [PERSON] в розмірах, передбачених кредитними договорами, що відповідачка ці кошти отримала та користувалась ними. До позовної заяви ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" долучені розрахунки заборгованості, складені представником, в яких зазначена лише сума заборгованості за тілом кредиту та за відсотками, які за своїм змістом не є доказами отримання кредитних коштів позичальником. Крім того, надані документи не містять розрахунку нарахування відсотків, які заявлені до стягнення, розмір відсотків вказаний однією сумою, не вказано, за який період нараховані відсотки, за якою відсотковою ставкою, що в свою чергу унеможливлює для суду перевірити правильність їх нарахування та відповідність заявленої суми до стягнення умовам укладеного договору. Фактично розмір відсотків наведений на дату передання права вимоги однією сумою. Будь-яких інших доказів щодо підтвердження наявності заборгованості та її розміру за укладеними кредитними договорами позивачем суду не надано. Отже, дослідивши докази, які надані позивачем на обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов переконання, що позивачем не доведений факт отримання кредитних коштів [PERSON] , їх розмір та користування ними, на підтвердження розміру відсотків не долучений їх розрахунок із зазначенням періоду, за який вони нараховані, із зазначенням відсоткової ставки, а відтак доводи адвоката Могильницького В.Ю. не є спростованими позивачем. Щодо доводів адвоката Могильницького В.Ю. про неможливість підтвердити підписання кредитних договорів відповідачкою в електронному вигляді Заперечуючи проти позову у відзиві представник відповідача вказав, що його довірителька не підписувала електронним цифровим підписом кредитні договори, заборгованість за якими просить стягнути позивач, а буквенно-циферні вирази, як одноразовий ідентифікатор, не дають можливості ідентифікувати, що підпис накладений саме відповідачкою. Крім того, в заяві зазначив, що [PERSON] не мала і немає в користуванні номерів мобільних телефонів, які вказані в кредитних договорах (а.с. 112). Відповідно до положень частин 1, 2 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з частинами першою та другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. Разом з тим, згідно зі ст. 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. У постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №531/77/19 відображена правова позиція, відповідно до якої, з урахуванням особливостей договору його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. У іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Дослідивши надані позивачем докази, судом не встановлено, що згідно з матеріалами справи можливо беззаперечно ідентифікувати, що саме [PERSON] підписала електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором кредитні договори, Умови і Правили надання банківських послуг, Тарифи Банку, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті, ані доказів про направлення одноразового ідентифікатора саме на номер мобільного телефону, який перебуває в користуванні відповідачки. При цьому, відповідач заперечує факт підписання договорів та отримання коштів. Крім того, 08.02.2024 [PERSON] звернулась до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області з заявою про вчинення невідомими особами відносно неї кримінального правопорушення, яке полягає у вимаганні в телефонному режимі повернення кредитних коштів, погрожуючи розправою (а.с.106). Зі змісту талону - повідомлення Єдиного обліку №5157 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення Житомирського РП ГУНП в Житомирській області, повідомлення про злочин [PERSON] здійснено в телефонному режимі за мобільним номером [NUMBER] (а.с.106). У відзиві на позовну заяву адвокат Могильницький В.Ю. вказав номер мобільного телефону [PERSON] [NUMBER] (а.с. 101). Разом з тим, під час укладення кредитних договорів №06502-12/2023 та №19050-12/2023 в них зазначені номери мобільних телефонів позичальника, на один з яких мав прийти відповідний пароль для підписання договору, - [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ; під час укладення договорів про споживчий кредит №123382, №76981371 та договору позики №4169576 зазначений мобільний номер телефону позичальника [NUMBER] . Отже, на підставі наданих позивачем доказів судом не встановлено, що номери мобільних телефонів, які вказані в кредитних договорах та договорах позики, належать відповідачу, представник відповідача цю обставину заперечує, а з матеріалів справи вбачається, що відповідачка користується мобільними терміналами з іншими номерами. Відтак, суд дійшов висновку про те, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не доведено факту підписання договорів, які є підставою заявлених вимог, відповідачкою. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1 статті 80 ЦПК України вказано, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статей12,81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив і долучив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування, своїм правом на надання відповіді на відзив також не скористався. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Суд звертає увагу, що представник позивача при подачі позову, одразу в позовній заяві просив проводити судові засідання у відсутності представника за наявними у справі матеріалами, в судові засідання не з`являвся, тобто на власний розсуд використав надані йому процесуальні повноваження, в тому числі щодо доведення заявлених позовних вимог. В той же час, представник позивача не спростував на підставі переконливих та аргументованих доводів обставини, наведені представником відповідача у відзиві, відповідь на відзив не направив. Водночас, правовою підставою позову є саме надання відповідачу кредитів на умовах договорів, в той час як позивачем не доведено їх підписання в електронному вигляді відповідачкою, отримання та користування нею кредитними коштами. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю у зв`язку з тим, що позивач не надав докази для обґрунтування заявлених вимог, не довів наявність правових підстав для задоволення позову. V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed