Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту та просив суд встановити факт родинних відносин між фізичними особами, зокрема, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Заява мотивована тим, що згідно з паспортом громадянина України, заявник зазначений як « [PERSON] » та аналогічним чином зазначено у свідоцтві про його народження. Заявником було подано пакет документів до [INFO] з метою отримання відстрочки по п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який містив такі документи: паспорт та РНОКПП [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 31.01.1978 року [PERSON] на російській мові у якому батьками вказані « [PERSON] » та « [PERSON] », та медичний висновок лікарсько консультативної комісії про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись та потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданий на громадянку [PERSON] . Комісією [INFO] , протоколом від 13.05.2025 року було розглянуто заяву та ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову оскільки у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 31.01.1978 року вказано прізвище матері « [PERSON] », тому комісія вказала на недолік, що заява не містить документів, що підтверджують родинні зв`язки із громадянкою [PERSON] . У паспорті [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 19.12.2005 року, прізвище на російській мові вказано саме « [PERSON] ». При цьому, у копії паспорта матері заявника, серії [NUMBER] , виданого 14.10.1996 року, який був нею втрачений та РНОКПП її прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] », а на російській « [PERSON] ». Витягом з Реєстру актів цивільного стану громадянина підтверджується, що в актовому записі про народження [PERSON] зазначено відомості про матір: [PERSON] . Оскільки виникла невідповідність запису прізвища матері заявника в свідоцтві про його народження з її прізвищем в інших документах, це потягнуло за собою певні складнощі з оформленням інших документів, тому виникла необхідність в усуненні цих протиріч. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, проте представником заявника було подано до суду заяву в якій вона зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просила справу розглядати за їх відсутності. Заявлені вимоги просить задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву, у якій зазначила, що вимоги заяви підтримує та просить суд їх задовольнити, оскільки дійсно має місце помилка при перекладі її прізвища з російської мови на українську та не правильне його зазначення паспортним столом у паспорті. Представник заінтересованої особи [INFO] в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому його неявка не є перешкодою для розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заяву слід задовольнити з таких підстав. Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 06.05.1999 року, заявник зазначений як « [PERSON] », [INFO] (а.с. 6) та аналогічним чином зазначено у свідоцтві про його народження серії [NUMBER] виданого 31.01.1978 року (а.с. 8 на звороті). Відповідно до витягу з Реєстру актів цивільного стану стосовно громадянина [PERSON] його батьками українською мовою записані [PERSON] та [PERSON] (а.с 7-8). Зі свідоцтва про народження заявника (виданого російською мовою) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 8 на звороті). У паспорті [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 19.12.2005 року, прізвище на російській мові вказано саме « [PERSON] ». При цьому, у копії паспорта матері заявника, серії [NUMBER] , виданого 14.10.1996 року, який був нею втрачений її прізвище українською мовою було зазначено як « [PERSON] », а на російській - « [PERSON] ». З повідомлення [INFO] від 13.05.2025 року №362/6964 на заяву [PERSON] від 09.05.2025 року №361/7113, вбачається, що комісія протоколом від 13.05.2025 року ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки [PERSON] від призову оскільки до звернення не додано один з документів визначених Додатком 5, а саме: документи, що підтверджують родинні зв`язки заявника із особою з інвалідністю. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.01.1978 року, актовий запис №344 батьками заявника є [PERSON] та громадянка [PERSON] . Комісія вказала на недолік, що заява не містить документів, що підтверджують родинні зв`язки із громадянкою [PERSON] (а.с. 9). Зі змісту частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Так, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оцінюючи всі дослідженні в судовому засіданні докази в сукупності, суд вважає за можливе встановити той факт, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved