Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Профіт Капітал" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 16.11.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду №C-208-009203-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 49 900,00 грн строком до 16.11.2024 року, а позичальник відповідно зобов?язався повернути його разом іншими платежами. Позичальник своїх зобов?язань за кредитним договором належним чином не виконує. Також 01.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено Договір кредиту №Z06.00208.004391992, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 33675,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов?язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід?ємною частиною. Банк на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 33675,00 грн строком на 01.10.2021 року, а позичальник відповідно зобов?язався повернути його разом іншими платежами. Позичальник своїх зобов?язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв?язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості за Договором № C-208-009203-18-980 від 16.11.2018 року станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 157 005, 52 грн, яка складається з: - заборгованості за основним боргом - 49900 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 107105,52 грн.; - заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 0 грн. Договором №Z06.00208.004391992 від 01.10.2018 року станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 68903,2 грн, яка складається з: - заборгованості за основним боргом - 25781,76 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 17697,3 грн.; - заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 25424,14 грн. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № /12-2023, відповідно до умов «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги за Кредитним договором №С-208-009203-18-980 від 16.11.2018, №Z06.00208.004391992 від 01.10.2018. У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту заборгованість відповідача перед позивачем становить 225 908, 72 грн. Представник позивача у позовній заяві просила розгляд справи здійснювати без участі позивача та щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 16.11.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду №C-208-009203-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 49 900,00 грн строком до 16.11.2024 року, а позичальник відповідно зобов?язався повернути його разом іншими платежами. Також 01.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено Договір кредиту №Z06.00208.004391992, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 33675,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов?язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід?ємною частиною. Банк на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 33675,00 грн строком на 01.10.2021 року, а позичальник відповідно зобов?язався повернути його разом іншими платежами. 19.12.2023 року між акціонерне товариство «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов?язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за Кредитним договором №С-208-009203-18-980 від 16.11.2018, №Z06.00208.004391992 від 01.10.2018. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги яка становить 11776112,00 грн. На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11776112,00 грн та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами та угодами №С-208-009203-18-980 від 16.11.2018, №Z06.00208.004391992 від 01.10.2018, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК Україниправочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1ст. 1054 Цивільного кодексу Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1ст. 1048 цього ж Кодексупозикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність договорів кредиту №С-208-009203-18-980 від 16.11.2018, №Z06.00208.004391992 від 01.10.2018 між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором факторингу. За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем було порушено умови на яких нею було взято кредити, а тому вимога банку щодо стягнення з неї заборгованості за кредитнми договорами №С-208-009203-18-980 від 16.11.2018, №Z06.00208.004391992 від 01.10.2018 підлягає задоволенню за виключенням вимоги про стягнення заборгованості за комісією за кредитним договором №Z06.00208.004391992 від 01.10.2018. Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією, суд дійшов такого висновку. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Суд звертає увагу на те, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на зазначене, відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 25 424, 14 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 388, 63 грн, ціна позову 225 908, 72 грн, позов задоволено на суму 200\~484, 58 грн, тобто на 88,74 %, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 580, 10 грн судового збору (3 388, 63/100х76,14). При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. В даному випадку, суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 6 000, 00 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Outcome: partial