Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Представник ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 травня 2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено договір про встановлення кредитного ліміту № 262201000427162, відповідно до якого відповідач отримав кредитний ліміт на споживчі потреби. 11 квітня 2024 року між первісним кредитором та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 11/04/24, відповідно до умов якого до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором заборгованість відповідача станом на 10 квітня 2024 року становить 14568,16 грн, з яких: 6483,67 грн.\~залишок простроченого кредиту; 5727,33 грн\~залишок прострочених відсотків, 2357,16 грн. залишок прострочених комісій, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просив стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. Ухвалою від 16 квітня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 29 травня 2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] був укладений договір про встановлення кредитного ліміту № 262201000427162 , який складається із публічної частини договору (Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТДНІПРО» із змінами та доповненнями, затверджений банком та розміщений на офіційному сайті банку за електронною адресоюwww.creditdnepr.com.ua, далі\~УДБО) та індивідуальної частини. Підписанням кредитного договору у формі заяви відповідно до\~ст. 642 ЦК України\~клієнт акцептує публічну пропозицію АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на укладання УДБО і беззастережно приєднується до умов УДБО та в повному обсязі погоджується з тим, що може обирати будь-які послуги, передбачені УДБО. Кредитний договір разом з УДБО та заявою-згодою складають єдиний договір. Клієнт зазначеною заявою підтвердив, що перед поданням цієї заяви ознайомився та згодний з тарифами банку та умовами УДБО, що знаходиться на офіційному сайті банку за електронною адресоюwww.creditdnepr.com.uaта/або в установі банку. Відповідно до вказаного договору, заяви-згоди від 29 травня 2019 року, паспорта споживчого кредиту від 29 травня 2019 року відповідач отримав кредитний ліміт на споживчі потреби в розмірі 5 000 грн, строком на 12 місяців із автоматичною пролонгацією, з максимальним розміром ліміту 200\~000,00 грн., зі сплатою 48 % базовою ставкою, 56 % річних на прострочену заборгованість, загальна вартість кредиту 336820,99 грн. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Згідно з ч. 1\~ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~ст. 514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 11 квітня 2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 11/04/24, у відповідності до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» передає (відступає) ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» приймає належні АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників на підставі акту приймання-передачі реєстру боржників від 11 квітня 2024 року до договору факторингу від 11 квітня 2024 року . Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 11/04/24 від 11 квітня 2024 року, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 29 травня 2019 року № 262201000427162 на суму 14568,16 грн. Згідно зі\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з розрахунком заборгованості, виписки по особовому рахунку станом на 10 квітня 2024 року у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість за кредитним договором № 262201000427162 від 29 травня 2019 року в розмірі 14568,16 грн., з яких: 6483,67 грн.\~залишок простроченого кредиту; 5727,33 грн.\~залишок прострочених відсотків, 2357,16 грн. залишок прострочених комісій. Відповідно до ст.141ЦПКУкраїни з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову до суду. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 3-5\~статті 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 рокуу справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19)). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 7200,00 грн. неспівмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень\~ЦПК України\~є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій. Враховуючи викладене, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Outcome: approved