Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1102-8946 від 22.10.2022 у розмірі 18\~480,00 грн та судові витрати, посилаючись на невиконання умов договору, що призвело до виникнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1102-8946\~від 22.10.2022 про надання кредиту. Зазначає, що вказаний договір було укладено в електронному вигляді, шляхом подання відповідачем заяви на отримання кредиту і виконання дій, які свідчать про укладення договору. Вказує, що враховуючи вимоги Закону України\~Про споживче кредитування\~та Закону України\~Про електронну комерцію,\~ст.639 ЦК України, договір від 16.02.2022 є письмовим правочином та відповідає формі, визначеній ст.207,\~208,\~1047,\~1055 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджує досягнення сторонами всіх істотних умов договору. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А952, для підписання кредитного договору №1102-8946 від 22.10.2022, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Позивач зазначає, що умовами договору визначено, що позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику кошти у позику на умовах фінансового кредиту, а позичальник зобов`язується отримати та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк, визначений цим договором. Вказує, що позикодавець виконав зобов`язання за вказаним договором та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 4 000 грн. строком на 300 днів, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 2,50% в день (знижена процентна ставка) та 3% в день (стандартна процентна ставка), а відповідач не повернула суму позики, чим порушила умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 28.12.2023 становила 18\~480,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 4 000 грн. та 14\~480,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, які просить стягнути з відповідача. 30.01.2024 судом відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15.07.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив позовну заяву задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача заборгованість 4000,00 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту та 480,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Зазначає, що 05.11.2022 відповідачкою було сплачено по кредиту 1520 грн, які позивач спрямував на погашення відсотків по кредиту. Вважає, що нарахована сума по відсоткам за користування кредитом в сумі 14\~480,00 грн не відповідає вимогам законодавства. Просить суд про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості за кредитом, а саме до 2\~000 грн та з урахуванням вже сплачених відсотків 1520 грн, стягнути з відповідача 480 грн. 15.07.2024\~відповідач подала\~до суду\~зустрічний позов\~до ТОВ\~«УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС» про\~визнання недійсним\~п.4.6\~Договору про\~відкриття кредитної\~лінії №\~1102-8946\~від 22.10.2022.\~Обґрунтовуючи свої\~вимоги зазначила,\~що за\~умовами п.\~4.6\~Договору про\~відкриття кредитної\~лінії №1102-8946\~від 22.10.2022\~року,\~нарахування процентів\~за користування\~кредитом здійснюється\~на залишок\~неповерненої суми\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом,\~починаючи з\~дня видачі\~кредиту до\~дати фактичного\~повернення всієї\~суми кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою). Враховуючи умови вказаного пункту кредитного договору, кредитодавець має право нарахувати 3% х 365 днів = 1095% річних по кредиту. Вказаний пункт грубо порушує чинне законодавство, що є підставою для визнання його недійсним. Обґрунтування вказаної позиції полягає в наступному: Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Враховуючи наведене, вважає, що зазначена ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" в п 4.6 Договору про відкриття кредитної лінії №1102-8946 від 22.10.2022 року відсоткова ставка 3.00% за кожен день користування кредитом суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості). У зв`язку з викладеним, просила суд визнати недійсним пункт 4.6 Договору про відкриття кредитної лінії №1102-8946 від 22.10.2022 року, який був укладений між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та [PERSON] 01.08.2024 представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подав до суду відзив на зустрічний позов, в якому проти зустрічного позову заперечив, мотивуючи це тим, що відсутні правові підстави для визнання недійсним пункту 4.6 договору про відкриття кредитної лінії №1102-8946 від 22.10.2022 року на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», просить у задоволені зустрічного позову відмовити. 20.08.2024 року ухвалою суду прийнято зустрічний позов [PERSON] та перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 03.03.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів. Судом встановлено, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1102-8946 від 22.10.2022 про надання кредиту, що не заперечується відповідачем за первісним позовом та його представником. Згідно з умовами пунктів 4.1, 4.2 кредитного договору, розмір кредитного ліміту становить 4\~000,00 грн. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми. Дата надання кредиту 22.10.2022 року. У пункті 4.3. договору зазначено, що тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Пунктом 4.4. договору передбачено, що базовий період складає 14 календарних днів з дня надання кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору. Відповідно до пункту 4.6 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, з наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або знижкою, та/або пільговою процентною ставко. У пункті 4.8 договору передбачено, що строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 18.08.2023 року. Реальна річна процентна ставка на дату укладання цього договору складає 1\~139 965,00 відсотків. Згідно з пунктом 4.10 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору за весь строк кредитування складає 40 000 грн. та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 36 000 грн. Відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор А952, для підписання кредитного договору №1102-8946 від 22.10.2022, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. 22.10.2022 року на платіжну карту [PERSON] за допомогою системи платежів LiqPay ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перераховано кошти в розмірі 4 000 грн (платіж № 2115174347), що підтверджується довідкою позивача за первісним позовом та листом АТ КБ «Приватбанк» про перерахування суми кредиту. Підписавши договір, [PERSON] погодилась з розміром тіла кредиту та процентами за користування кредитними коштами. Оскільки позичальник неналежно виконував зобов`язання за кредитним договором, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду із даним позовом про стягнення заборгованості, яка в загальному розмірі становить 18\~480,00 грн., з яких основний борг 4 000 грн.; борг за нарахованими процентами за користування кредитом 14\~480,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином ознайомлена та погодилась із умовами надання кредиту, на підставі чого 22.10.2022 між сторонами укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1102-8946, в якому відображені умови надання кредиту, визначені у паспорті споживчого кредиту, останній з відповідним договором погодився про що свідчить електронний підпис останньої. На момент укладення кредитного договору [PERSON] не зверталася до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилася зі всіма умовами такого договору. Більш того, не дивлячись на своє гарантоване право (п.6.9) на відмову від Договору протягом чотирнадцяти днів з дня його укладення, відповідач користувалася коштами позивача. [PERSON] у відзиві визнала первісний позов в сумі основного боргу в розмірі 4 000 грн. та частково заборгованість за процентами в сумі 480 грн., вважаючи, що строк дії договору є аналогічний базовому періоду, який складає 14 календарних днів. Зазначає, що 05.11.2022 нею було сплачено по кредиту 1520 грн, які позивач спрямував на погашення відсотків по кредиту,але будь-яких доказів на підтвердження суду не надала. При цьому, вона просить суд у зустрічному позові визнати недійсним пункт 4.6 кредитного договору на підставі пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 202 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини, тобто дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, проте він не є вичерпним. У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2, 3 частини третьої статті 18 Закону "Про захист прав споживачів"); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону);встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5 частини третьої статті 18 Закону);установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору (пункт 10 частини третьої статті 18 Закону); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункти 11, 13 частини третьої статті 18 Закону). Згідно з частиною 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. (частини 1,2 статті 1056-1 ЦК України). У пункті 4.3 кредитного договору зазначено, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. При цьому визначено, що процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності. Пунктом 4.6. договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою та/або пільговою процентною ставкою). Позичальник за умови дотримання вимог, передбачених пунктами 10.2, 10.3 цього договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти за користування кредитом за наступною ставкою: знижена процентна ставка становить 2,50%за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка за користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору (пункт 10.1 кредитного договору). Відповідно до пункту 8.2. договору, у разі несвоєчасного повернення отриманого Кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2 проценти від неповерненої суми Кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України. За умовою пункту 8.3. договору, у разі не здійснення сплати процентів за користування Кредитом у визначені цим Договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми Кредиту. Сукупна сума неустойки, нарахованої за порушення зобов`язань Позичальником на підставі цього пункту Договору, не може перевищувати половини Кредиту (50% суми Кредиту), одержаного Позичальником за цим Договором. Аналіз викладених пунктів договору дозволяє дійти висновку, що пунктом 4.6 сторони погодили процентні ставки за правомірне користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. З огляду на наведене, твердження [PERSON] та його представника у зустрічному позові, що процентна ставка суперечить пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковим внаслідок неправильного тлумачення цієї правової норми, оскільки проценти за правомірне користування кредитом визначено відповідно до статей 1048,1056-1 ЦК України і вони у даному випадку не виконують компенсаційну функцію за невиконання зобов`язань. Враховуючи наведене,суд приходить до висновку,що відсутні правові підстави для визнання недійсним пункту 4.6 кредитного договору, з підстав зазначених у зустрічному позові, а відтак, такий задоволенню не підлягає. Суд не бере до уваги твердження [PERSON] про те, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» безпідставно нараховувало проценти за користування кредитними коштами з 05.11.2022 року по 17.08.2023 року, з огляду на таке. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зазначено, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Так, за умовами укладеного сторонами договору кредиту № 1102-8946 від 22.10.2022 року, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало відповідачу суму кредиту 4 000 грн.; строк кредитування - 300 днів; дата повернення кредиту 18.08.2023 року; базовий період - 14 днів; знижена % ставка (діє протягом першого базового періоду) - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день ( пункти 4.1, 4.4., 4.6, 4.8 договору ). Таким чином, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити [PERSON] у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України), який становить 300 календарних днів, отже, обґрунтованими є вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14\~480,00 грн. З огляду на наведене, твердження [PERSON] про те, що строк кредитування становить 14 днів є некоректним та є наслідком неправильного тлумачення ним умов кредитного договору. За таких обставин,суд вважає,що позивачем за первісним позовом проценти нараховані відповідно до передбачених умов договору № 1102-8946 від 22.10.2022 та в межах строку дії цього договору,такі нарахування не є відповідальністю,що передбачена статтею 625 ЦК України, неустойкою, чи іншими платежами, а відтак, вимоги первісного позову є підставним та підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що первісний позов слід задовольнити у повному обсязі, а у задоволені зустрічного відмовити. Щодо стягнення судових витрат, то

Outcome: approved