Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить припинити трудові відносини між ФОП [PERSON] та ним на підставі ч.1 ст.38 КЗпП. В обґрунтування позовних вимог вказує, що він після звільнення з військової служби звернувся до Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості для того, щоб стати на облік та зареєструватися як безробітний. Однак Одеською філією Одеського обласного центру зайнятості позивача було повідомлено, що згідно з Базою даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи Одеської філії ООЦЗ та даними автентичного примірника трудового договору на паперовому носії, відсутня інформація про зняття з реєстрації трудового договору від 07.05.2007 № 18999, укладеного між фізичною особою -підприємцем [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та найманим працівником [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Так, 07.05.2007 між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір №18999 між працівником і фізичною особою, відповідно до якого позивач зобов`язувався виконувати обов`язки водія автомобіля, а відповідач, зокрема, оплачувати працю працівника, сплачувати страхові внески. Вказаний трудовий договір було зареєстровано у державній службі зайнятості 14.05.2007. Відповідного запису у трудову книжку внесено не було. Позивач декілька років працював за вказаним трудовим договором, а згодом за домовленістю сторін трудові відносини припинилися. Відповідач не забезпечувала позивача роботою та не сплачувала заробітної плати, а позивач не виконував робіт за трудовим договором. Позивачу не було відомо, що ФОП [PERSON] не здійснила дій щодо оформлення припинення трудових відносин та зняття трудового договору з реєстрації в центрі зайнятості. У грудні 2024 року позивач звертався з листами до ФОП [PERSON] з проханням з`явитися до Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості для вчинення дій щодо документального оформлення припинення трудових відносин та зняття трудового договору з реєстрації. Листи направлялися за адресами вказаними у трудовому договорі, однак у січні 2025 року повернулися з відміткою відділення поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання. Також позивач виїжджав за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як адреса реєстрації ФОП [PERSON] , однак, відповідача не знайшов. Номер телефону ФОП [PERSON] , визначений у ЄДР як контактна інформація для здійснення зв`язку із ФОП, не обслуговується. Таким чином, на теперішній час позивач позбавлений можливості зняти з реєстрації трудовий договір між працівником і фізичною особою №18999 від 07.05.2007, укладений між ним та ФОП [PERSON] та не може скористатися державними гарантіями у сфері зайнятості населення та реалізувати свої конституційні права, інакше, ніж на підставі рішення суду про припинення трудового договору. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 07.03.2025 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Позивач в судове засідання не з`явився. Однак, звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач сповіщалась належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями наявними у матеріалах справи (відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Однак, звернувся до суду із заявою, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить суд провести розгляд справи за його відсутності. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до копії трудового договору № 18999 від 07.05.2007 [PERSON] перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] та виконував функції водія автомобіля. Вказаний трудовий договір було зареєстровано у державній службі зайнятості 14.05.2007 року. Позивач декілька років працював за вказаним трудовим договором, а згодом за домовленістю сторін трудові відносини припинилися. З позовної заяви вбачається, що позивачу не було відомо, що ФОП [PERSON] не здійснила дій щодо оформлення припинення трудових відносин та зняття трудового договору з реєстрації в центрі зайнятості. У грудні 2024 року позивач звертався з листами до ФОП [PERSON] з проханням з`явитися до Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості для вчинення дій щодо документального оформлення припинення трудових відносин та зняття трудового договору з реєстрації Листом Одеського обласного центру зайнятості від 30.12.2024 року позивачу повідомлено, що згідно з Базою даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи Одеської філії ООЦЗ та даними автентичного примірника трудового договору на паперовому носії, відсутня інформація про зняття з реєстрації трудового договору від 07.05.2007 № 18999, укладеного між фізичною особою - підприємцем [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та найманим працівником [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Дана обставина перешкоджає позивачу стати на облік в Одеському обласному центрі зайнятості та зареєструватися як безробітний. Отже, між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] склались правовідносини, які регулюються нормами трудового законодавства, хоча в трудовій книжці відомості відсутні. Відповідно до ст.\~3\~ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст.24 Кодексу законів про працю України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. В силу ст.24-1 КЗпП України у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України. Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості. Відповідно до п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Пунктом 9 вказаного Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави припинення трудового договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України в третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається в центрі зайнятості, і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення в третьому примірнику. На підставі цього відповідальна особа центру зайнятості знімає трудовий договір з реєстрації, про що робиться запис у книзі реєстрації трудових договорів та запис на трьох примірниках трудового договору про зняття з реєстрації трудового договору. Таким чином, запис на примірниках трудового договору про його зняття з реєстрації робиться на підставі здійсненого фізичною особою - підприємцем запису про підстави припинення такого договору. Належними та допустимими доказами встановлено, що ФОП [PERSON] не повідомила центр зайнятості про розірвання трудового договору з позивачем. Зі змісту ст.21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, роботодавець не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 153/1585/20, розірвання трудового договору за статтею 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Правове значення для припинення трудового договору має письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою не має значення чи була погоджена ця ініціатива з роботодавцем та чи згідний він з такою вимогою робітника. Для працівника виявлення цієї ініціативи створює лише один обов`язок - продовжувати виконання усіх умов трудового договору протягом двох тижнів від дня подання роботодавцю такої заяви. Трудові відносини припиняються незалежно від того, чи видано роботодавцем наказ про звільнення працівника, чи не вчинено такої дії. Відсутність такого наказу не зобов`язує працівника надалі виконувати покладені на нього трудові обов`язки та не продовжує дії трудового договору.» Відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Позивачем було направлено заяву про звільнення до ФОП [PERSON] , але дана заява була повернута за закінченням терміну зберігання. Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, тому враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, на виконання вимог ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн., встановлений Законом України\~«Про судовий\~збір» від\~08.07.2011\~року №\~3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2025 року.

Outcome: approved