Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

представник позивача Казубек Л.Ю. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії у сумі 68\~721,39 гривня. В обґрунтування позову зазначила, що відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення XXXIIIa, першого поверху літ. А-9, А-1, загальною площею 86,7 м2 за адресою: [ADDRESS] . З 01.11.2021 між сторонами укладений Типовий індивідуальний договір № 71206111 про надання послуги з постачання теплової енергії за вказаною адресою. Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладами комерційного обліку теплової енергії. Нежитлове приміщення відповідача не оснащене розподільчим (індивідуальним) приладом обліку теплової енергії. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 по 31.08.2024 на загальну суму 68\~721,39 гривня. За вказаний період відповідач не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу у зв`язку із чим виникла заборгованість в сумі 68\~721,39 гривня. Факт отримання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішенням виконавчого комітету ЗМР. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що належне йому нежитлове приміщення відокремлене від опалювальної системи житлового будинку. Вважає, що позивач безпідставно відніс неопалюване приміщення до категорії «опалюваних приміщень» і йому необґрунтовано виставлявся завищений обсяг теплової енергії. Яким чином зроблено розрахунок заборгованості, а саме математичних прикладів по кожному місяцю та формул і пояснень не надано, лише є посилання в позовній заяві на формули 13 та 14 з другої редакції Методики № 315, які призначені для «опалюваних приміщень». Таким чином нарахування у період з 01.11.2021 по 30.04.2024 проводились по невідповідним формулам. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 16.04.2025 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою про відмову у задоволенні клопотання від 20.05.2025 клопотання відповідача [PERSON] про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена позивачу в його електронний кабінет та отримана ним 16.04.2025 о 17.14 годині. Отже відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України позивач є належним чином повідомленим про розгляд справи. Також ухвала про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання. Рекомендований лист повернувся до суду з відміткою про відсутність відповідача за адресою місцезнаходження 23.04.2025. Таким чином відповідно до пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи. Ухвалою про відмову у задоволенні клопотання від 20.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРП № 395979166 від 23.09.2024 відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення XXXIIIa першого поверху літ.А-9, А-1, загальною площею 86,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] був відкритий на ім`я [PERSON] як на споживача послуги з постачання теплової енергії, яку позивач надає за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення XXXIIIa першого поверху літ.А-9, А-1, що підтверджується рахунком основного боргу за договором № 71206111, інформацією по нарахуванням споживача, інформацією щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії та архівом показів опалення. Відповідно до розрахунку основного боргу за договором № 71206111, споживачем послуги, яку Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» надає за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення XXXIIIa першого поверху літ.А-9, А-1, є відповідач. Заборгованість перед [PERSON] за наданою за вказаною адресою послугою за період з 01.11.2021 по 31.08.2024 складає 68\~721,39 гривня. Згідно з інформаційною довідкою начальника ВДР Наталії Гнатенко у програмі «Збут» за адресою [ADDRESS] обліковувалось нежитлове приміщення № XXXIII площею 112.4 м.кв., дог. № 71203641, яке належало [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення суду, справа № 2-5951 від 09.12.2005р. з нежитлового приміщення № XXXIII, площею 112,4 м.кв. за адресою [ADDRESS] було виділене приміщення № ХХХШа, площею 86.7 м.кв., власником якого став [PERSON] . З метою упорядкування договірних відносин та недопущення подальшого без договірного споживання, між [PERSON] та Концерном «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» укладено індивідуальний договір № 71206111 про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, та виконано перерозподіл нарахувань за теплову енергію спожиту у період з 01.11.2021 по 01.05. 2023: -у червні 2023 року з дог. № 71203641 були зняті нарахування умовно-постійної частини та абонентської плати на площу 86,7 м.кв. за період з 01.11.2021 по 01.05.2023 та нараховані на дог. № 71206111; у листопаді 2023 року з дог. № 71203641 були зняті нарахування умовно-змінної частини на площу 86.7 м.кв. за період з 01.11.2021 по 01.05.2023 та нараховані на дог. № 71206111. Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України від 02.06.2005 № 2633-ІV «Про теплопостачання» (далі Закон № 2633-ІV), Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону № 2633-ІV та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Частиною п`ятою статті 13 Закон № 2189-VIII передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Згідно зі статтею 5 Закону № 2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме надання послуг з постачання теплової енергії. Також, частиною четвертою статті 319 ЦПК України передбачено, що власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У статтях 19 та 25 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-IV) зазначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до статті 20 Закону № 2633-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм та типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 02.10.2021 між сторонами встановилися фактичні та договірні відносини з приводу надання послуг з постачання теплової енергії. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, що передбачено пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі Правила № 830). Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі Методика № 315), встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. Відповідно до визначень, наведених у пункті 5 розділу І Методики № 315, розподіл теплової енергії у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії: 1) для будівлі/будинку, незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії, у якій/якому відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення визначається разом з обсягом спожитої теплової енергії на опалення цих приміщень. Судом встановлено, що нежитлове приміщення XXXIIIa, першого поверху літ. А-9, А-1 за адресою: [ADDRESS] , є опалювальним приміщенням. При цьому суд відхиляє аргументи відповідача про те, що належне йому нежитлове приміщення є неопалювальним з наступних підстав. Відповідно до пункту 6 частини другої статті 4 Закону № 2189-VІІІ та пункту 8 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року № 197, наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169 затверджений Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (далі Порядок № 169). Згідно з пунктом 1 Розділу III Порядку № 169 власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Відповідно до пункту 3 Розділу III Порядку № 169 для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Пунктом 4, 5, 6, 7 Розділу III Порядку № 169 передбачено, що заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника. Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проектної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів. Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. Відповідно до пункту 13 Розділу III Порядку № 169 після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги. Таким чином, належними та допустимими доказами для підтвердження факту відключення нежитлового приміщення співвідповідачів від мереж централізованого опалення є акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказаний доказ відповідачем [PERSON] суду не поданий. Також Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4, який регулював порядок відключення від мереж централізованого опалення до набрання чинності Порядком № 169, взагалі не передбачалось відключення окремих квартир та нежитлових приміщень від вказаних мереж. Перевіривши розрахунок заборгованості, суд встановив, що він відповідає вимогам пункту 5 розділу ІІІ Методики № 315. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований. Відповідні контррозрахунки заборгованості також суду не подані. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Свої зобов`язання з надання комунальної послуги з постачання теплової енергії позивач виконав належним чином, що не спростовано відповідачем, який, у свою чергу, порушив свої зобов`язання та своєчасно не вносив оплату за спожиту комунальну послугу, у зв`язку з чим в період з 01.11.2021 по 31.08.2024 за особовим рахунком № [NUMBER] має заборгованість в сумі 68\~721,39 гривня. Таким чином суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому його необхідно задовольнити повністю. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2\~422,40 гривні.

Outcome: approved