Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

-Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, після смерті її батьків залишилося спадкове майно, яке складається з 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , причепа легкового «ПА 004», державний номерний знак « [NUMBER] », номер шасі : [NUMBER] , відповідно до тимчасового реєстраційного талону серії [NUMBER] ; та транспортного засобу, автомобіля марки «ВАЗ 21053» 1993 року випуску, державний номерний знак « [NUMBER] ». Позивачка спадщину прийняла, проте оригінали правовстановлюючого документа відсутні. У зв`язку з цим звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності на половину вказаного спадкового майна, оскільки іншу половину має право успадкувати відповідач [PERSON] .. Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, на адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 11.06.2021 у справі № 2-6236/11, адресат вважається повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (виклик у судове засідання). Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу (міни) від 22.03.1996, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 1252, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] обміняли належний їм житловий будинок [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] , належну на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а останні відповідно отримали вказаний житловий будинок. Згідно виписки з рішення виконавчого комітету Кілійської міської Ради народних депутатів № 266 від 01.09.1997 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано земельну ділянку площею 1232 кв. в [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 11.02.2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 670 від 05.12.2018. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала їй як власнику відповідно до Договору купівлі- продажу (міни) від 22.03.1996, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 1252. Інші по 1/3 частині вказаного житлового будинку належали [PERSON] та [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, після смерті матері, позивач звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 31/2024. При зверненні до приватного нотаріуса, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, через відсутність фактичного прийняття спадщини, оскільки на день смерті матері з нею, за однією адресою, проживав лише її чоловік та батько позивачки [PERSON] (лист роз`яснення за вих. № 240/02-14 від 05.07.2024). Отже, після смерті [PERSON] , вказану 1/3 частину житлового будинку прийняв чоловік померлої та батько позивачки [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який на день смерті проживав в будинку [ADDRESS] , відповідно до свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] , залишилося спадкове майно, а саме: 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] (1/3 як власнику та 1/3 після смерті дружини за спадщиную, яка прийнятя проте не оформлена); причеп легковий «ПА 004», державний номерний знак « [NUMBER] », номер шасі : [NUMBER] , vin- [NUMBER] , 2013 року випуску, відповідно до тимчасового реєстраційного талону серії [NUMBER] ; транспортний засіб, автомобіль марки «ВАЗ 21053», 1993 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , vin- [NUMBER] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивачка, що підтверджується матеріалами спадкової справи №32/2024. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст..1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивачка спадщину після смерті батька прийняла, вищенаведене спадкове майно дійсно належало спадкодавцям, право позивачки на належну їй частку у спадковому майні підтверджено матеріалами справи та право відповідача [PERSON] у спадковому майні після смерті батьків не порушено. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved