Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Короткий зміст заяви та її доводи Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У ній вказала, що її племінник, [PERSON] , був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією до Збройних сил України. Відповідно до повідомлення сім`ї №131 від 02.09.2024, підписаного начальником [INFO] , її племінник зник безвісти під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Вітчизни, поблизу населеного пункту Галицинівка Покровського району Донецької області. [PERSON] є її рідним племінником, з яким вона на день зникнення проживала спільно, підтримувала спільний побут та господарство. Враховуючи, що відповідно до чинного законодавства, питання виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, з дня зникнення безвісти, вирішуються в судовому порядку для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, [PERSON] звертається до суду з метою його підтвердження. Аргументи учасників справи Представник заявника та заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити. Додатково представник заявника зазначила, що не згодна з позицією представника Міністерства Оборони України щодо відсутності будь-яких юридично-правових наслідків, так як підстави звернення до суду заявника, та правові наслідки задоволення даної заяви є значно ширшими, ніж отримання грошових допомог і це потрібно в контексті реалізації прав [PERSON] . Представник Міністерства оборони України заперечував з приводу поданої заяви та зазначив, що заявник не уточнила мету встановлення юридичного факту відповідно до ст. 318 ЦПК України. Згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності військовослужбовцям, військовозобов`язаним, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, а також резервістам, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (перевірочні) і спеціальні збори або для проходження служби у військовому резерві, - є гарантійною державною виплатою, що здійснюється особам, які мають на неї право відповідно до цього закону. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», одноразова грошова допомога виплачується сім`ям загиблих осіб, визначених у пункті 1 цієї постанови, і розподіляється рівними частками між всіма отримувачами, передбаченими статтею 16-1 Закону № 2011-XII, що встановлює порядок визначення осіб, які мають право на цю допомогу. Згідно з положеннями частин 3 і 4 ст. 16-1 вказаного закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: діти, у тому числі усиновлені, зачаті та народжені після смерті загиблої (померлої) особи, а також діти, щодо яких загиблу (померлу) особу позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на момент її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі або в будь-якому іншому шлюбі, за умови, що цей факт встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», та інші. Крім того, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих або майнових прав самого заявника. Однак заявницею не підтверджено, що факт, який вона просить встановити, безпосередньо породжує юридичні наслідки щодо виплати їй грошового забезпечення [PERSON] (оскільки вона не відноситься до кола осіб, які мають право на цю виплату відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884). З огляду представни Міністерства оборони України вважає, що вимоги не підлягають задоволенню. Представник Військової частин [NUMBER] в судове засідання не з`явився про день, час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що довідкою військової частини [NUMBER] №76/3985 від 19.06.2024 підтверджено проходження військової служби у цій частині з 09.06.2024, у зв`язку з мобілізацією. Зі сповіщення №131 від 02.09.2024, виданого [INFO] , встановлено, що [PERSON] ( [INFO] ) зник безвісти 28.08.2024 під час виконання обов`язків військової служби, поблизу населеного пункту Галицинівка Покровського району Донецької області. З військового квитка серії [NUMBER] випливає, що [PERSON] зарахований до запасу з 22.04.2024. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.01.1974, виданого Помічнянською міськрадою Добровеличківського району, встановлено, що народився він [INFO] , його батьки - [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про народження № [NUMBER] від 05.03.1958, виданого Помічнянською міськрадою, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Її батьки - [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.04.1977, виданого Розважівською сільрадою Іванківського району Київської області, вбачається, що [PERSON] одружився з [PERSON] того ж дня, актовий запис №8. Зі свідоцтва про народження від 23.04.1948 року встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьки - [PERSON] та [PERSON] (російською мовою). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № витягу 00048069250 від 20.11.2024 встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] шлюб 28.01.1967 року, актовий запис №8. З свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області 09.03.1977 встановлено, що [PERSON] уклав шлюбз [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 25.01.2018, виданого виконавчим комітетом Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Зі змісту довідки №1116, виданої виконавчим комітетом Помічнянської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 24.10.2024, вбачається, що [PERSON] ( [INFO] ) зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Що стосується [PERSON] ([INFO]), то до призову на військову службу за мобілізацією він фактично проживав за вказаною вище адресою: [ADDRESS] . З акту №273 обстеження матеріально-побутових умов/фактичного місця проживання особи від 22.10.2024 встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Зі слів заявниці та свідчень сусідів з`ясовано, що племінник заявниці, [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично проживав за адресою [ADDRESS] , звідки був призваний для проходження військової служби у Збройних Силах України. З довідки за реквізитами для проведення операцій поповнення карткового рахунку встановлено, що картковий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] . Із виписки по картковому рахунку [NUMBER] на ім`я [PERSON] , встановлено, що відкрито рахунок на її ім`я, також з [NUMBER] на її ім`я було здійснено грошові перекази від [PERSON] виписок щодо перерахування коштів на іншу картку ощадбанку від 15.08.2024-26.08.2025 [PERSON] здійснювались перерахування коштів на ім`я отримувача [PERSON] рахунок [NUMBER] . Відповідно до листа [INFO] від 27 травня 2025 року №7074 зазначено, що відомості на кого у випадку загибелі [PERSON] мали передаватися особисті речі загиблого та інформації кого сповіщати окрім [PERSON] про загибель чи зникнення безвісти особи [PERSON] в [INFO] немає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надав такі показання: з 1989 року проживає по сусідству із заявницею [PERSON] в [ADDRESS] . З [PERSON] був знайомий та який проживав разом з [PERSON] у період з 2018 по 2019 роки. Інколи заходив до них у гості. Матір [PERSON] померла, але дружини та дітей у нього не було. Вони вели спільне господарство, у якому були кури та гуси. Про батька [PERSON] жодного разу не чув. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що проживає по сусідству з [PERSON] у [ADDRESS] , з 2007 року. З 2019 року [PERSON] точно проживав у одному будинку з [PERSON] , вони вели спільне господарство. Батьки [PERSON] померли. Також [PERSON] допомагав із ремонтом і разом з заявницею здійснювали покупки. Водночас із заявницею проживав її внук, а дочка перебувала за кордоном. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що проживає по сусідству з [PERSON] з 2000 року у [ADDRESS] , та була знайома з [PERSON] . Він постійно знаходився і проживав за місцем проживання [PERSON] , з якою вели спільне господарство та займалися ремонтом у будинку. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Прикінцеві положення СК України не передбачають винятків і спеціальних правил дії у часі норм СК України. Отже СК України застосовуються до сімейних відносин, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження № 884 від 30.11.2016 року право на грошове забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця мають особи, визначені в особистому розпорядженні на випадок полону, відповідно до зазначеного розміру частки у відсотках після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності в особистому розпорядженні на випадок полону стовідсоткового розподілу грошового забезпечення нерозподілена частка грошового забезпечення зберігається за військовослужбовцями; у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені); у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, - рівними частками, в загальній сумі 20 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань), - повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці. Також ч.3 ст.11 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що передбаченими законом правами користуються члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби. До таких членів сімей належать: батьки, дружина (чоловік), неповнолітні діти, а також діти - особи з інвалідністю з дитинства (незалежно від їх віку). Отже, доводи представника Міністерства оборони України про те, що встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та рідної тітки за відсутності вищезазначених законом підстав не створює підстав для набуття заявницею статусу члена його сім`ї для одержання гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 року, є обґрунтованими. Схожий правовий висновок викладений у постанові Верховний Суд від 06 липня 2022 року у справі № 809/1346/17. У постанові від 19.03.2021 у справі № 1840/2940/18 Верховний Суд підтвердив правомірність відмови у встановленні статусу члена сім`ї загиблого та видачі посвідчення, попри те, що позивач, хоч і проживала спільно із загиблим військовослужбовцем, однак у зареєстрованому шлюбі з ним на час його загибелі не перебувала, статусу члена його сім`ї не мала. Разо з тим суд зазначає, що підстави звернення до суду заявниці, та правові наслідки задоволення даного заяви є значно ширшими, ніж в контексті вищевказаних підстав. У разі задоволення заяви та встановлення факту проживання однією сім`єю матиме безпосереднє значення для рідної тітки в контексті: отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини його загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме); реалізація права подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення його розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України; реалізації спадкових прав в разі загибелі військовослужбовця. Необхідно зауважити, що особа, яка зникла безвісти, це фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місце перебування на момент подання заявником заяви про її розшук. Особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Так правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин врегульований Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин". Відповідно до п.1 ч.2 вказаного Закону близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. За приписами ч.1,2 ст.5 Закону особа, зникла безвісти за особливих обставин, має всі права, гарантовані Конституцією та законами України, а також має право на всебічне розслідування обставин її зникнення та встановлення її місцеперебування. Держава зобов`язана вжити всіх можливих заходів для розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Права та інтереси особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також її майно підлягають захисту до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом, або оголошення її померлою відповідно до законодавства. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Крім того, за загальним правилом при визнанні фізичної особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у даний час є неможливим, причому вказана презумпція має спростовний характер. Тому, на переконання суду, задоволення заяви в спосіб, визначений заявницею, матиме значення й власне для [PERSON] , який не втратив цивільної правоздатності у зв`язку із статусом безвісно зниклої особи. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже суд враховуючи показання свідків та досліджені письмові докази, доходить до висновку, що факт проживання однією сім`єю [PERSON] з її племінником військовослужбовцем [PERSON] , який пропав безвісті 28.08.2024, за адресою [ADDRESS] , а тому її заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved