Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У січні\~2025\~року\~до\~суду надійшла\~позовна\~заява\~ТОВ «Коллект\~центр». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26 березня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір № 1623276, за яким останній отримав позику на суму 8 450 грн., строком на 23 дні, зі сплатою процентної ставки (базової) ставки у розмірі 1,99 % на день. Даний договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону відповідача. Умови договірних зобов`язання позивач виконав, перерахувавши суму кредиту на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі. Натомість відповідач порушив умови договору, суму позики не повернув, відсотки за користування позикою не вплатив у передбачені договором строки. 30 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 30-12/2021, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі й за договором № 1623276. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» у відповідності до умов Договору № 10-03/2023-01 від 10.03.2023 відступило на користь ТОВ «Коллект центр» право вимоги до позичальників за кредитними договорами, зокрема, й право вимоги до [PERSON] за договором № 1623276 від 26.03.2021. З наведених підстав, посилаючись на невиконання [PERSON] умов договірних зобов`язань, ТОВ «Коллект центр» просило стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним договором у загальному розмірі 18\~176,01 грн., з яких: 8\~450 грн. борг за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 9\~440,32 грн. борг за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги; 246,80 грн. інфляційні збитки; 38, 89 грн. 3 % річних. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 9\~000 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2025 року відкрито провадження в справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позовної заяви зазначене прохання розглядати справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував та просив заявлені вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1623276, укладеного 26.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , останній отримав позику у розмірі 8\~450 грн., строком на 23 дні, тобто до 18.04.2021, зі сплатою 1,99 % на день. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 2 договору, орієнтовна загальна вартість позики становить 9\~985,37 грн. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належним чином виконало умови договору, перерахувавши 26.03.2021 на електронний платіжний засіб позичальника [PERSON] № [NUMBER] суму позики у розмірі 8\~450 грн., що підтверджується Довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000002682/ТНПП від 20.11.2024. Судом встановлено, що 30 грудня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 30-12/2021, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договорами позики до позичальників, що належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», і стає новим кредитором у зобов`язанні. Відповідно до Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за Договором позики № 1623276 від 26.03.2021. Згідно Договору № 10-03/2023-01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр», позивач набув право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у Додатках № 1 та № 3. Відповідно до Витягу з Додатку № 3 до зазначеного вище договору ТОВ «Коллект центр» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики № 1623276 від 26.03.2021, загальна сума заборгованості якого становить 18\~176,01 грн. З наданого позивачем розрахунку встановлено, що [PERSON] належним чином умови договору не виконав, внаслідок чого станом на 02.01.2025 у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 18\~176,01 грн., з яких: 8\~450 грн. боргу за тілом кредиту, 9\~440,32 грн. боргу за відсотками, 38, 89 грн. 3% річних, 246,80 грн. інфляційні збитки. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Так, відповідно до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1623276 від 26.03.2021, [PERSON] отримав позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 8\~450 грн., строком на 23 дні, тобто до 18.04.2021. За користування кредитом клієнт сплачує відсотки, визначені договором. 26 березня 2021 року суму позики у розмірі 8 450 гривень перераховано на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Згідно з умовами договору, відповідач мав погасити заборгованість за сумою позики до 18.04.2021. Сторони визначили у договорі орієнтовану загальну вартість позики на суму 9\~985,37 грн. Однак, відповідач [PERSON] у визначений строк борг не повернув, чим допустив порушення умов договірних зобов`язань. Позивач ТОВ «Коллект центр» просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 18 176,01 грн. Однак, у постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування позикою з [PERSON] поза визначеними строками суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду. Таким чином, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк позики встановлено до 18 квітня 2021 року, відповідно проценти після 18 квітня 2021 року нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1623276 від 26 березня 2021 року у розмірі 9 985 грн. 37 коп., що становить загальну вартість позики. Щодо судових витрат Відповідно до платіжної інструкції № 0489550025 від 20.01.2025 позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Крім того, позивачу надавалася правова допомога адвокатом Воронковим О.М. згідно Договору № 02-09/2024-2. Вартість наданих адвокатом послуг становить 6\~000 грн., що підтверджується Витягом з Акту № 4 від 27.12.2024 до вищевказаного договору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, враховуючи те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1\~332, 30 грн., а також витрат на правову допомогу у розмірі 4 950 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial