Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

До суду через систему Електронний суд надійшла вказана позовна заява про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101712307939556 від 05.04.2024, станом на 17.04.2025, в розмірі 33\~535.32 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 19\~308.14 грн., 12\~651.35 грн. заборгованість за відсотками та 1575.83 грн. - пеня. В обгрунтування\~позову зазначено,\~що 05.04.2014\~ [PERSON] ,\~будучи клієнтом\~банку,\~уклав з\~позивачем кредитний\~договір №АВН0СТ155101712307939556,\~на підставі\~якого йому\~надано кредит\~в розмірі\~20\~000\~грн.\~зі сплатою\~відсотків у\~розмірі 85%\~річних та\~0.07%\~пені за\~порушення виконання\~кредитного зобово`язання. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач, в свою чергу, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками. Щодо правомірності стягнення пені представник послався на пункту 6 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3498- IX, який є спеціальним законом. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має вищевказану заборгованість перед банком, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 18.04.2025 позов залишено без руху. Ухвалою суду від 24.04.2025 провадженні у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Копію позову з додатками направлено позивачем відповідачу на підставі аб.2 ч.1 ст. 177 ЦПК Українию. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду. Відзиву на позов не надано. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України,\~до суду не надходило. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, суд, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив вважати можливим провести заочний розгляд, згідно положень ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 06.01.2024 [PERSON] простим електронним підписом підписав заяву про погодження використання удосконаленого електронного підпису та засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку банку з метою засвідчення його дій згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг. Просив вважати наведений ним зразок його цифрового підпису або його аналог обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками. Визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки. 05.04.2024, будучи клієнтом позивача, [PERSON] уклав з ним кредитний договір №АВН0СТ155101712307939556, шляхом підписання його електронним підписом (цифровим ключем). Згідно із заявою Клієнта №АВН0СТ155101712307939556 від 05.04.2024, [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» та просив надати кредит за Послугою «Швидка готівка» на вказаних умовах: вид кредиту послуга «Швидка готівка», тип кредиту - кредит строковий, мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту 20 000,00 грн., строк кредиту 24 місяці, процентна ставка (фіксована) 85 % річних, пеня 0.07% від суми простроченої заборгованості за кредитом у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості; номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 4323347373703187. Положеннями Анкети-Заяви визначено, що [PERSON] погодився, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговуванні і кредитування, що розташовані в рекламному буклеті складають договір про надання банківських послуг. Ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www:а-bank.com.ua. Зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті Банку www:а-bank.com.ua. Положеннями заяви визначено, що Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення вартості кредиту, становить кредитний договір. Отримав їх примірники, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Заява від 05.04.2024 містить відмітку про її підпис [PERSON] шляхом накладення електронного підпису. Згідно з даними паспорта споживчого кредиту «Швидка готівка», підписаного також [PERSON] електронним підписом, судом встановлено: сума/ліміт кредитування\~20 000 грн; спосіб надання кредиту - безготівковий; строк кредитування - 24 місяці; процентна ставка - 85,00 % річних; пеня 0.07% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочки; загальні витрати за кредитом 22\~555.84 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 42\~555.84 грн; реальна річна процентна ставка 129.84 річних. Також паспортом передбачено порядок повернення кредиту: щомісячними платежами по 1773.16 грн. протягом 24 місяців. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти, що підтверджується меморіальним ордером №TR.36128823.45251.65455 від 05.04.2024, призначення платежу видача кредиту згідно договору №АВН0СТ155101712307939556 від 05.04.2024, сума 20\~000 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №АВН0СТ155101712307939556 від 05.04.2024, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] , станом на 17.04.2025, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 33\~535.32 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 19\~308.14 грн., 12\~651.35 грн. заборгованість за відсотками та 1575.83 грн. - пеня. Згідно з випискою по кредиту АТ «Акцент-банк» від 17.04.2025, клієнт: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , інформація по кредиту №АВН0СТ155101712307939556 від 05.04.2024, період: з 05.04.2024 по 16.04.2025, заборгованість (станом на 16.04.2025) становить 33\~502.42 грн. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в\~ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Із прийняттям\~Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір, підписаний електронним підписом, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Крім того, відповідно до п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). (Розділ доповнено пунктом 18 згідно із Законом\~№ 2120-IX від 15.03.2022) Одночасно, варто зазначити, що при стягненні неустойки (пені, штрафів) за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто\~Закону України «Про споживче кредитування». У відповідності до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» даного закону, у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг"\~(набирав чинності 24.12.2023, +30 днів = 23.01.2024), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою\~статті 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою\~статті 3 цього Закону. Відтак, слід зазначити, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності\~Законом №3498- IX\~(набрав чинності 24.12.2023, +30 днів = 23.01.2024, а у даному випадку кредитний договір з відповідачем був укладений 05.04.2024) вимога пункту 6 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється. При цьому, також враховується, що внесення змін до вказаного пункту Закону №3498-ІХ відбулось після доповнення Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу пунктом 18. Згідно з нормою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з частиною 1\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. За змістом пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) та ін. Відповідно до вимог\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі\~76,77 ЦПК України). Згідно вимог\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд, належним чином дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено укладання між сторонами 05.04.2024 кредитного договору в електронному вигляді та надання відповідачу в користування кредитних коштів в розмірі 20 000 грн. з погодженням сторонами умов щодо сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 85% річних та сплати пені 0.07% від суми простроченої заборгованості за кредитом за порушення зобов`язань. Однак, внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором в [PERSON] виникла вищезазначена заборгованість, що підтверджується випискою з особового рахунку по карті відповідача та розрахунком заборгованості. Виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, що підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів, тощо. Відповідач розрахунок Банку не спростував, свого контррозрахунку суми заборгованості ним надано не було. Також не було надано доказів належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що право позивача у спірних правовідносинах є порушеним та обгрунтованим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved