Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

23 січня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням на уточнення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини сторін сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений розмір частки позивач мотивувала наявністю у дитини з народження низки серйозних захворювань, інвалідністю дитини, що зумовлює необхідність у збільшеному розмірі аліментів. Також позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь та на її утримання, як дружини, аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх доходів платника відповідача щомісяця, до досягнення сином сторін повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони мають спільну дитину, на теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача та утримання дитини в достатньому обсязі та із необхідною регулярністю не надає, хоча є працездатною особою, має можливість сплачувати аліменти, а тому позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано стороні позивач відповідний строк для усунення виявлених недоліків позову. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2025 року у зв`язку із повним та своєчасним усуненням позивачем виявлених недоліків її позову позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі з викладених у позові підстав та обставин. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, згідно з діючим законодавством, з урахуванням інтересів обох його дітей, а також прав та інтересів самого відповідача. Свій батьківський обов`язок щодо утримання дітей відповідач розуміє. За таких обставин у відповідності до ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за наведеної явки учасників справи. Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 25 червня 2022 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, а також мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження. Як встановлено судом та не спростовується матеріалами цивільної справи і не заперечувалось сторонами, спільна дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Також судом встановлено, що відповідач належної та достатньої матеріальної допомоги на утримання спільної дитини сторін та дружини не надає, доходів позивача для самостійного утримання дитини не вистачає, в позасудовому порядку сторони не досягли домовленості щодо участі відповідача у матеріальному забезпеченні спільної дитини сторін та позивача, як дружини. В той же час, відповідач є працездатною особою, доказів наявності в нього об`єктивних перешкод для сплати аліментів на дитину та дружину стороною відповідача не подано, а судом не встановлено, як і доказів звільнення позивача від сплати аліментів. Таким чином відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину та дружину, хоча належним чином цього не здійснює. Судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації до Національної гвардії України у військовій частині № [NUMBER] з 13 липня 2022 року, що підтверджується копіями довідки з військової частини, копією військового квитка. Зі змісту копій медичної документації на ім`я спільної дитини сторін слідує, що син сторін, 2022 року народження, кожного року протягом 2022-2024 років загалом п`ять разів вже перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «МБКЛМД ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР, НДСЛ «ОХМАТДИТ», де йому проводились і операції, а остаточній повний діагноз дитини сторін має наступний вигляд: Q43.12, Q87, Z93.3, Z93.1, H55, I42.8, Q21.19, F82, F83. МВВР.ВВР ШКТ. Хвороба Гіршпрунга, субтотальна форма. На етапах хірургічного лікування (2022-2024 роки). Кінцева ілеостома. Гастостома. Гіпертрофічна кардіоміопатія, асиметрична форма. Помірна обструкція вихідного тракту лівого шлуночка за рахунок систолітичного підтягування передньої стулки мітрального клапана до міжшлуночкової перетинки. Дисплазія мітрального клапана та клапана легеневої артерії. Мінімально відкрите овальне вікно. S-подібний сколіоз грудо поперекового відділу хребта. Затримка стато-моторного та психо-моторного розвитку. Горизонтальний ністагм. Препиренатальна постгіпоксична енцефалопатія. Синдром ліквородинамічних та рухових порушень. Дитини рекомендовано спостереження педіатра, хірурга, дієта постійно, певний перелік препаратів та наступна запланована госпіталізація для запланованого етапу хірургічного лікування. Також судом встановлено, що спільний син сторін є дитиною інвалідністю, у зв`язку із чим позивач отримує відповідну державну соціальну допомогу в розмірі 6778,7 гривень на місяць, що підтверджується копією відповідного посвідчення. Крім того, судом встановлено, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року у справі №199/4723/22, яке набрало законної сили 27 грудня 2022 року, вирішено стягнути з відповідача аліменти на утримання його другої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21 липня 2022 року до повноліття дитини. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормою ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно норми ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про прав дитини. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що відповідач є батьком спільної з позивачем малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , якого зобов`язаний утримувати до досягнення повноліття, однак регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча об`єктивних перешкод для цього або визначених законом, зокрема нормами ст.ст.188, 190 СК України, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, припинення права на аліменти тощо судом не встановлено, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовольняючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в повному обсязі, суд враховує стан здоров`я такої дитини, а саме наявність у дитини сторін інвалідності, низки захворювань, які з огляду на тривалість та характер лікування, вочевидь, є хронічними, що зумовлює потребу у збільшених витратах на цю дитину задля забезпечення підтримання та поліпшення її здоров`я. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача, як дружини, з якою проживає спільна дитина сторін, суд, окрім наведених вище фактичних обставин, виходить з наступного. Так, відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~ батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ст.ст.77, 79 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі та від дня подання позовної заяви, а сплачуються щомісячно. Положеннями ст.80 СК України закріплено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ті обставини, що відповідач є батьком спільної з позивачем дитини, якій не виповнилось трьох років, і яка проживає з позивачем, є дитиною із валідністю та має низку захворювань, тобто має вади фізичного розвитку, а також те, що відповідач є працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, як дружині/жінці, з якою проживає спільна дитина сторін, однак цього не здійснює в належному розмірі та із достатньою періодичністю без належних для цього підстав, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання позивача обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню, однак частково. Частковість задоволення зазначених позовних вимог зумовлена тим, що позивач просить суд призначити аліменти на своє утримання до досягнення спільною дитиною сторін повноліття, чого не передбачено законом. Натомість, ч.ч.2, 3 ст.84 СК України передбачена можливість отримання аліментів дружиною, з якою проживає дитина, до досягнення такою дитиною за загальним правилом трирічного віку, а при наявності у дитини вад фізичного або психічного розвитку до досягнення дитиною шестирічного віку. Більш тривалий період отримання дружиною, з якою проживає дитина, аліментів на своє утримання від чоловіка закон не визначає, а тому суд, з огляду на встановлену в ході розгляду справи наявність у спільної дитини сторін вад фізичного розвитку, вважає за можливе призначити аліменти на утримання позивача лише до досягнення дитиною сторін шестирічного віку. Частковість задоволення вимог про стягнення аліментів на утримання дружини також полягає і в тому, що суд зменшує заявлений позивачем розмір таких аліментів з до 1/12 частки від доходу відповідача, причиною чого є наявність у позивача другої дитини, на яку вже стягуються аліменти, а також призначення судом даним рішенням на утримання спільної дитини сторін аліментів у збільшеному, порівняно зі завчасним, розмірі. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що відповідач має такий рівень доходу, який дозволяє йому сплачувати одночасно аліменти на обох дітей у визначеному судовими рішеннями розмірі, а також ще і сплачувати аліменти на позивача, як на дружину, з якою проживає дитини, у заявленому позивачем розмірі. Загальний розмір відрахувань із доходу відповідача за всіма аліментними платежами не має становити для нього настільки надмірний тягар, що сума залишкового доходу відповідача після усіх відрахувань не дозволятиме йому самому забезпечити собі мінімально необхідні умови для життя.

Outcome: partial