Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення з актового запису про народження відомостей про батька. 14.10.2024 [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця села Дубове Ковельського району району Волинської області, як батька дитини, з актового запису № 593 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного 22.08.2017 Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області; стягнути з [PERSON] на його користь всі документально підтверджені судові витрати по даній справі. В обґрунтування вимог зазначив, що з [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу спільних дітей у подружжя не було. Після розірвання шлюбу ще 7 місяців колишнє подружжя проживало разом. [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , батьком якої записаний [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] намагався брати участь у вихованні дочки, проте з 2023 року відповідачка не дозволяла спілкуватися йому з донькою. [PERSON] вже звертався до суду з позовом про виключення його як батька з актового запису, було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу. Позовну заяву було повернуто без розгляду. Позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] не визнає, оскільки не вважає себе біологічним батьком цієї дитини. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.10.2024 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду, позови об`єднано в одне провадження, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.11.2024 у справі призначено судову медичну молекулярно -генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. 12.02.2025 до суду надійшов висновок експерта від 30.01.2025 № СЕ -19/103-24/15787/БД. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.03.2025 відновлено провадження у справі. 07.04.2025 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.05.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 27.05.2025 до суду надійшла заява позивачки за первісним позовом [PERSON] про залишення позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини без розгляду. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.06.2025 первісну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без розгляду. Учасники судового засідання до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. 27.05.2025 до суду надійшла заява [PERSON] про визнання зустрічних позовних вимог та клопотання про зменшення суми судових витрат. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Оскільки відповідачка за зустрічним позовом визнала пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 22.08.2017 Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області (актовий запис № 593), [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.01.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно висновку експерта від 30.01.2025 № СЕ-19/103-24/15787-БД біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , виключається. Згідно з ч.1 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. У відповідності до ч.2 ст.122 СК України, дитина народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання шлюбу недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ч.1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.Відповідно до ст. 136 СК України, оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька з актового запису про народження дитини. Згідно п. 2.13, п. 2.13.1 Наказу Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За правилами ст. 134 Сімейного Кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Обставини справи не залишають сумніву щодо того, що відповідач не є батьком дитини. Таким чином суд, дослідивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виключення з актового запису про народження відомостей про батька підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). 27.05.2025 [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про зменшення суми судових витрат, оскільки вважає їх неспівмірними з обсягом роботи, складністю справи, часу витраченого адвокатом на виконання робіт. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді [PERSON] надано: договір про надання правничої допомоги №б/н від 11.10.2024; розрахунок вартості послуг з надання правничої допомоги від 20.11.2024; протокол погодження договірної ціни від 15.01.2025; квитанція про оплату судової медичної молекулярно -генетичної експертизи. В розрахунку вартості послуг з надання правничої допомоги по договору про надання правничої допомоги №б/н від 11.10.2024 зазначено, що послуги з надання юридичної допомоги по клієнту [PERSON] в загальній сумі складають 12500, 00 грн. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, зважаючи на доведення неспівмірності витрат,

Outcome: approved