Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом вказуючи, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписав Заяву № б/н від 23 жовтня 2007 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг (в редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms). На підставі вищевказаної Анкети-заяви Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 1\~900,00 Доларів США. Таким чином, Банк свої зобов?язання за Договором виконав в повному обсязі, натомість Відповідач зобов?язання за вказаним договором належним чином не виконав, тому, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 28 жовтня 2024 року має заборгованість 2 521,56 Доларів США, яка складається з 1\~501,51 Доларів США (62 027,38 UAH) - Заборгованість за тілом кредиту; 269,30 Доларів США (11 124,78 UAH) - заборгованість за простроченими відсотками; 750,75 Доларів США (31 013,48 UAH) - нарахована пеня. Стверджує, що на даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов?язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК», тому останній вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимог підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання вчетверте не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошень про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву до суду не надходив, як і будь-які інші клопотання чи заяви. Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі ст.\~280\~ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 23 жовтня 2007 року [PERSON] звернувся з заявою до АТ КБ «ПриватБанк» про надання банківських послуг (а.п. 39-40). Таким чином приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms (витяг додається а.п. 41-53). На підставі зазначеної вище заяви, відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку з початковим кредитним лімітом, який в подальшому збільшився до 1\~900,00 Доларів США, про що свідчить Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) (а.п. 37). Згідно з Довідкою № 0000003887482810 від 31 жовтня 2024 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитну картку [NUMBER] , дата відкриття: 23 жовтня 2007 року, термін дії 10/10, тип картки: Gold credit (а.п. 38). До матеріалів справи також долучено Виписку за договором № б/н за період 23.10.2007-31.10.2024, з якої вбачається факти використання відповідачем грошових коштів, а також часткове погашення заборгованості за договором (а.п. 30-36). Відповідно до розрахунків заборгованості за договором № б/н від 23 жовтня 2007 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 28 жовтня 2024 року загальний розмір заборгованості за наданим кредитом складає 2\~521,56 Доларів США, що складає еквівалент 104\~165,64 грн., з них: 1\~501,51 Доларів США (62 027,38 UAH) - Заборгованість за тілом кредиту; 269.30 Доларів США (11 124,78 UAH) - заборгованість за простроченими відсотками; 750,75 Доларів США (31 013,48 UAH) заборгованість по пені (а.п. 26-27). Витяг щодо офіційного курсу гривні щодо іноземних валют на дату 28.11.2024 додається (а.п. 28-29). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою\~статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). За змістом\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем по справі АТ КБ «Приватбанк», тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що останній припустився порушення умов кредитного договору, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Суд також звертає увагу на те, що з доданих розрахунків заборгованості вбачається, що пеня нараховувалась починаючи з 06 липня 2012 року по 31 травня 2019 року. Тобто , в період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) та у період дії в Україні воєнного стану пеня позивачем не нараховувалась. Відтак, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини викладені у позовній заяві підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, що не спростовується та не оспорюється відповідачем, а тому позов підлягає до задоволення. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року в справі № 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 308/3824/16-ц, який полягав у тому, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду вказала, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 2\~521,56 доларів США, що станом на 28 жовтня 2024 року еквівалентно 104\~165,66 грн. відповідно до курсу НБУ 41,31 грн. за 1 долар США. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем при подачі позову судового збору. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved