Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

18.03.2025 року до суду надійшла вище вказана позовна заява представника позивачки [PERSON] адвоката Кармаліти Т.В. в якій вони просять: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , пеню за несплату аліментів за період з 01.09.2016 року по 08.12.2024 року у розмірі - 35893,38 грн.; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з навчанням, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивачки посилається на те, що 28.08.2004 року сторони зареєстрували шлюб, від якого у них є донька [PERSON] , [INFO] . 29.09. 2011 року шлюб було розірвано. 10.04.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області було винесено рішення, яким стягнуто аліменти з [PERSON] у твердій грошовій формі в розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2/2218/2585/2012. Відповідач неодноразово порушував свій обов`язок щодо матеріального утримання доньки, постійно сплачував аліменти з порушенням їх строків. В 2016 році, взамін дозволу батька на виїзд дитини за кордон, позивачка була вимушена простити йому борг та відмовитись від майнових претензій до нього. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з 01.09.2016 року по 08.12.2024 рік сума боргу становить 35893,38 грн. На прохання погасити добровільно борг та сплатити аліменти в повному обсязі, відповідач не реагує. А навпаки, злісно ухиляється від сплати аліментів, працюючи неофіційно та приховуючи свої реальні доходи. У зв`язку із зазначеним позивачка просить на підставі ч.1 ст.196 СК України стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Крім того представник позивачки вказує, що [INFO] дочці [PERSON] виповнилось 18 років, і вона навчається в Академії танцювального та образотворчого мистецтва «Проф.Асен Діамандієв - Порвдив, яка є державним акредитованим вищим навчальним закладом, визнаним Міністерством освіти і науки Республіки Болгарія. Період навчання з 16.09.2024 року по 30.06.2028 року, а тому також просить суд стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] , в зв`язку з навчанням, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. 18.03.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву було залишено без руху та надано семиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. 24.03.2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивачки про усунення недоліків з позовною заявою у новій редакції з виправленими, зазначеними в ухвалі суду недоліками. 25.03.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 16.04.2025 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Довгаля П.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь пені за несплату аліментів за період з 01.09.2016 року по 08.12.2024 року задовольнити частково, а саме на суму 30953,38 грн., а в решті заявленої у позові суми в розмірі 4940 грн. відмовити. У задоволенні позову в частині [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в зв`язку з навчанням дочки, у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), відмовити в повному обсязі, за безпідставністю. 08.05.2025 року від представника позивачки [PERSON] - адвоката Кармаліти Т.В. до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог від 07.05.2025 року в якій вони просять стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , пеню за несплату аліментів за період з 01.09.2016 року по 08.12.2024 рік у розмірі 35893,38 грн.; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із навчанням в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, до досягнення 23-х років, або до закінчення навчання. 04.06.2025 року від представника позивачки [PERSON] - адвоката Кармаліти Т.В. надійшла заява про уточнення позовних вимог від 03.06.2025 року в якій вони просять стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , пеню за несплату аліментів за період з 01.09.2016 року по 08.12.2024 рік у розмірі - 30953,36 грн.; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з навчанням, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, до досягнення дочкою 23-х років, або до закінчення навчання. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Кармаліта Т.В. уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Довгаль П.С., позовні вимоги в частині стягнення пені за несплату аліментів у розмірі 30953,38 грн. визнає повністю, а щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , в зв`язку з навчанням, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання, заперечує в повному обсязі та просить суд у цій частині позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши думку та пояснення учасників процесу, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначений конституційний припис знайшов відображення у ч.1 ст.180 СК України відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно абз.1 ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз абз.1 ч.3 ст.181 СК України дає підстави для висновку, що у будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки. В силу ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За приписами абз.1 ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). У абз.1 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом абз.1 ч.1 ст.196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Отже, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до цієї особи відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Згідно ч.9 ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В силу ч.1 ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення ст.8 СК України та ч.1 ст.9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.1, ч.2 ст.614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абз.1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі №661/905/19, провадження №61-16670сво19. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч.1 ст.189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі №6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі №6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі №6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі №6-300цс16 і зробила висновок про те, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. У ч.1 ст.20 СК України зазначено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На підставі ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виходячи з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 СК України, розмір аліментів на утримання повнолітніх, дочки, сина, суд визначає в твердій грошовій сумі або в частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин передбачених ст.182 СК України. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання та чи повнолітні дочка, син, що продовжують навчання, у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому мати, батько мають рівні обов`язки щодо дитини. Ч.2 ст.199 СК України передбачає, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що паспортом громадянина України документ № [NUMBER] , орган, що видав 6823, дата видачі 25.07.2018 року підтверджується особа позивачки - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Відповідно до рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 29.09.2011 року встановлено, що було розірвано шлюб зареєстрований 28.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №59 від 28.08.2004 року, між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] виданого Кам`янець-Полільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 10.07.2018 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] і дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », актовий запис №439 від 10.07.2018 року. Відповідно до витягу №2025/000/120095 від 06.01.2025 року з реєстру Меджибізької територіальної громади [PERSON] з 01.09.2009 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 01.09.2009 року встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] у м.Хмельницький, Хмельницької області, про що 14.12.2006 року складено відповідний актовий запис №2885, та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Паспортом громадянина України документ № [NUMBER] , орган, що видав 6835, дата видачі 20.01.2025 року підтверджується особа - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №387 Пловдив від 10.01.2025 року, [PERSON] розпочала навчання 16.09.2024 року у Академії Музичного, Танцювального та Образотворчого мистецтва «Проф.Асен Діамандієв» - Пловдив, тривалість навчання становить чотири роки з 16.09.2024 року по 30.06.2028 року. Оплата за навчання становить 1400 лв на рік (по 700 лв. на семестр). Переклад документа з болгарської мови на українську зроблено перекладачем Загородньою І.А. і нотаріально засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ільяшовим О.В. і зареєстровано в реєстрі за №533-534. Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.11.2013 року (справа №686/6664/13-ц) було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 20000 грн. Згідно виконавчого листа від 10.04.2012 року (справа №2/2218/2585/2012) було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , щомісячно, у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.01.2012 року. Виконавчий лист видано 12.04.2012 року. Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.11.2013 року (справа №686/9210/13) [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Згідно заяви [PERSON] від 23.08.2016 року встановлено, що остання відмовилась від майнових претензій до [PERSON] , а саме від суми боргу призначеної до сплати відповідно до виконавчого листа № 2/686/3045 від 20.11.2013 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області взамін на надання дозволу [PERSON] на вивезення доньки [PERSON] за кордон в період з 01.09.2016 року по 01.07.2017 року. Відповідно до нотаріально засвідченої заяви [PERSON] від 23.08.2016 року зареєстрованої в реєстрі за №3923, підтверджується надання згоди на тимчасову поїздку до Болгарії з метою відпочинку та на оформлення для цього всіх необхідних документів включаючи візи та страхові поліси, в період з 01.09.2016 року по 01.07.2017 року його малолітній дочці [PERSON] , у супроводі її матері [PERSON] , яка виступатиме її представником в усіх необхідних установах та організаціях, в тому числі у пунктах перетинів кордонів та на митницях, та повідомила його, що вживатиме всіх залежних від неї заходів щодо безпечного перебування за кордоном їхньої дочки та забезпечить її повернення в Україну по закінченню терміну перебування за кордоном. Згідно довідки № 48951/25.17.42 від 12.05.2025 року про нарахування та сплату аліментів [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн., до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.01.2012 року, заборгованість по сплаті аліментів станом на 08.12.2024 року складає 30953,38 грн. Представник відповідач [PERSON] - адвокат Довгаль П.С. у судове засідання не надав суду інший розрахунок неустойки (пені), не навів об`єктивних підстав, які перешкоджали [PERSON] своєчасно сплачувати аліменти, хоча відповідачем погашено заборгованість по несплаті аліментів, про що надано квитанцію до платіжної інструкції про переказ готівки №ПН3055443, однак ні відповідач, ні його представник не надали суду доказів щодо підтвердження не спроможності відповідача сплачувати аліменти вчасно. Таким чином, саме з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] неустойки (пені), передбаченої абз.1 ч.1 ст.196 СК України. Позивачка вірно визначила, що розмір неустойки (пені) за несплату аліментів визначено з, врахуванням вимог абз.1 ч.1 ст.196 СК України, розмір неустойки (пені) за порушення строків сплати аліментів не повинен перевищувати 100 відсотків допущеної відповідачем заборгованості за цей період, тобто не більше, ніж 30953,38 грн. Суд вважає, що у відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачка належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивачки, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі належним чином оцінених та досліджених доказів, поданих позивачкою, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що повнолітня донька відповідача [PERSON] , яка навчається та перебуває на утриманні матері, потребує матеріальної допомоги, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Виходячи, що відповідачем не надано доказів, що вказують на неможливість ним сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, враховуючи витрати, які позивачка несе у зв`язку із навчанням доньки, а також виходячи із розміру витрат на харчування, який є загальновідомою інформацією і не підлягає доказуванню, необхідність забезпечення дитини одягом, харчуванням, іншими витратами для її фізичного, духовного та морального розвитку, суд приходить до висновку, що саме 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісяця, до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку, буде достатньою для забезпечення загальних потреб повнолітньої дитини на період її навчання, а тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, починаючи з 18.03.2025 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. У відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, в зв`язку з тим що позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved