Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

27 березня 2025 року до суду в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якої діє представник - адвокат Кебкало Тетяна Михайлівна, посилаючись на статті 22, 1166-1167, 1201 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 1 000 000 гривень. Позов обґрунтовується тим, що вироком Славутицького міського суду Київської області від 11 грудня 2024 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, відповідно до якого [PERSON] спричинив умисні тяжкі тілесні ушкодження [PERSON] , які спричинили смерть потерпілої. Померла [PERSON] була дочкою [PERSON] , яка у кримінальному провадженні на підставі статті 55 КПК України відповідно до постанови слідчого СВ ВП № 2 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області від 13 вересня 2024 року визнана потерпілою. Через злочин, вчинений [PERSON] , наслідком якого була смерть її дочки [PERSON] , [PERSON] були спричинені тяжкі моральні страждання та заподіяно моральну шкоду. У [PERSON] за її життя народилась дочка (онука [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , вбивши дочку позивача, припинив життя молодої, повної сил людини та залишив неповнолітню дитину без матері. На [PERSON] ліг весь тягар, пов`язаний з підтримкою малолітньої дитини, яка втратила свою матір, її лікування у психологів, налагодження учбового процесу дитини. Це порушило нормальний перебіг її життя. Все це викликало в неї глибокі переживання, стан пригніченості та страху. Вказані події стали джерелом негативних емоцій та переживань, які вона відчуває і до цього часу. Розмір заподіяної позивачу моральної шкоди має компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести їй, та витрати, пов`язані з відновленням її психологічного стану. Виходячи із положень статті 1167 ЦК України, засад розумності, справедливості та співмірності, [PERSON] , як потерпілій, має бути відшкодовано моральна шкода, яку вона оцінює в 1 000 000 гривень. Ухвалою судді від 07 квітня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06 травня 2025 року( а.с. 28-29). Ухвалою суду від 06 травня 2025 року за клопотанням представника позивача - адвоката Кебкло Т.М. витребувано із Славутицького міського суду Київської області кримінальне провадження № 377/754/24, провадження № 1-кп/377/63/24 для огляду в судовому засіданні ( а.с. 45-46). Ухвалою суду від 06 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 30 травня 2025 року( а.с. 53-54). Представник позивача в судовому засіданні - адвокат Кебкало Т.М. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, посилаючись на те, що в результаті заподіяних відповідачем тяжких тілесних ушкоджень дочці позивача [PERSON] , внаслідок яких вона померла, позивачу завдана моральна шкода. Смерть дочки позивача, яка настала внаслідок злочину, вчиненого відповідачем, спосіб його вчинення, завдали невимовних моральних та душевних страждань [PERSON] , викликали в неї глибокі переживання, стан пригніченості та страху. З нею залишилася проживати онука, дочка [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . На даний час рішенням Славутицького міського суду Київської області від 15 квітня 2025 року, яке набрало законної сили, вона призначена опікуном над дитиною, оскільки її батько [PERSON] позбавлений батьківських прав. На [PERSON] ліг весь тягар, пов`язаний з підтримкою малолітньої дитини, яка втратила свою матір, її лікування у психологів, налагодження учбового процесу дитини. Смерть дочки повністю змінила життя у всіх сферах позивача та зруйнувала нормальні життєві зв`язки,в зв`язку з чим розмір заподіяної моральної шкоди позивачу вона оцінює в сумі 1 000 000 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов частково та пояснив, що вважає обґрунтованим розмір заподіяної ним моральної шкоди позивачу [PERSON] в сумі 500000 гривень. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 377/754/24, провадження № 1-кп/377/63/24, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Славутицького міського суду від 11 грудня 2024 року, який набрав законної сили 13 січня 2025 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років ( а.с. 7-11). Вироком суду встановлено, що [PERSON] , 27 серпня 2024 року, близько 19 години 00 хвилин, (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебував за місцем своєї реєстрації та проживання, а саме у приміщенні кухонної кімнати квартири [ADDRESS] разом зі своєю знайомою [PERSON] , де спільно вживали алкогольні напої. В цей же день, близько 21 години 00 хвилин, (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між [PERSON] та [PERSON] , виник словесний конфлікт, під час якого у [PERSON] виник прямий умисел, спрямований на нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень [PERSON] .. Реалізуючи свій умисел, спрямований на протиправне заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілій [PERSON] , [PERSON] , в цей же день, близько 21 години 00 хвилин, знаходячись за вищевказаною адресою у приміщенні кухонної кімнати, передбачаючи настання негативних наслідків у вигляді тяжкого тілесного ушкодження та бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні стоячи навпроти [PERSON] , яка в цей час сиділа за столом, користуючись своєю перевагою у силі, умисно наніс останній не менше ніж 3 удари долонею правої руки, стиснутою в кулак, в область голови та обличчя. Після чого [PERSON] , перебуваючи за вищевказаною адресою, продовжуючи свій умисел, спрямований на нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження [PERSON] , передбачаючи настання негативних наслідків та бажаючи їх настання, коли потерпіла [PERSON] та [PERSON] , знаходилися в положенні стоячи один навпроти одного, останній, користуючись своєю перевагою у силі, умисно наніс [PERSON] , не менше ніж 2 удари долонями правої та лівої рук, стиснутими в кулаки, у верхню ділянку черевної порожнини. Внаслідок протиправних умисних дій [PERSON] , згідно висновку експерта потерпілій [PERSON] , заподіяно наступні тілесні ушкодження у вигляді: а) закритої черепно-мозкової травми, синця в правій скронево-тім`яній області, синця в верхній частині правої потиличної ділянки, синця на правій щоці з переходом на праве крило носа, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в правій скронево - тім`яній ділянці, відповідно до описаного вище синця, крововиливу в верхній частині правої потиличної ділянки, відповідно до описаного вище синця, крововиливу під твердою мозковою оболонкою над правою скроневою та правою тім`яною часткою, крововиливу під м`яку мозкову оболонку по випуклій поверхні правої скроневої, правої тім`яної частки та в області випуклої поверхні правої потиличної частки; б) закритої тупої травми грудної клітки та живота, синця на правій половині грудної клітки в проекції 8-9 ребра, синця по передній поверхні живота в правій підреберній області, перелому 8-го та 9-го ребер справа по передній пахвинній лінії з крововиливами в оточуючих м`яких тканинах, розриву печінки по діафрагмальній поверхні правої долі з наявною крововтратою - 700,0 см куб, крові в черевній порожнині. Після отриманих вказаних тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] , в проміжок часу від декількох десятків хвилин до приблизно двох годин мала здатність до активних дій (бігати, ходити, повзати, тощо). Однак після вищевказаного проміжку часу та у результаті отриманих тілесних ушкоджень померла. В подальшому, 29 серпня 2024 року близько 04 годині 30 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) [PERSON] , після заподіяння [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті останньої, обмотав труп [PERSON] , поліетиленовою кухонною скатертиною (клейонкою), після чого на автомобілі марки «ВАЗ-21063» реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував у користуванні останнього, з метою приховання вчиненого злочину, відвіз тіло [PERSON] , до лісосмуги, яка розташована неподалік міста Славутича, Вишгородського району, Київської області, за координатами 51.536614, 30.801276, де за допомогою лопати закопав її тіло. Характер та морфологія вищевказаних, в підпунктах «а», «б» ушкоджень, їх зовнішній вигляд та локалізація на тілі вказують на те, що вони утворились прижиттєво, від дії тупих предметів, в яких відобразились загальні властивості тупих предметів. Ушкодження, що описані в підпункті «а», складають комплекс закритої черепно-мозкової травми, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), утворились від не менш ніж 3 дій тупим (тупими) предметом (предметами) та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Ушкодження, що описані в підпункті «б», складають комплекс закритої тупої травми грудей та живота, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), утворились від не менш ніж 3 дій тупим (тупими) предметом (предметами) та перебувають в опосередкованому зв`язку з настанням смерті та сприяли її настанню. Смерть [PERSON] , настала від комплексу тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки та ускладненої набряком-набуханням головного мозку. З матеріалів кримінального провадження № 377/754/24, провадження № 1-кп/377/63/24 вбачається, що [PERSON] , відповідач у справі, на час розгляду справи в суді відбуває покарання у Державній установі «Бориспільська виправна колонія (№ 119)». [PERSON] , позивач у справі, яка визнана потерпілою у кримінальному провадженні № 377/754/24, провадження № 1-кп/377/63/24 відповідно до статті 55 КПК України, є матір`ю [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб, копії яких долучені до матеріалів справи ( а.с. 15, 18, 73-74). Як зазначено у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданим 27.09.1990 Полицькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області, [PERSON] народилася [INFO] в с. Іванчі Володимирецького району Рівненської області, про що складено актовий запис за № 56, матір`ю якої вказано [PERSON] , батьком - [PERSON] . Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 жовтня 2012 року, про що складено актовий запис № 148, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 23 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, [INFO] народилася [PERSON] , про що складено актовий запис № 70, батьком якої зазначено [PERSON] , матір`ю - [PERSON] ( а.с. 17). Відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області у справі № 377/1114/15-ц від 18 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 02 лютого 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 148, розірвано. Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишено [PERSON] ( а.с. 71-72). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13 вересня 2024 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), [PERSON] померла [INFO] м.Славутичі у віці 33 років ( а.с. 20). [PERSON] , позивач у справі, здійснила поховання своєї дочки [PERSON] ( а.с. 12, 19). Рішенням Славутицького міського суду Київської області у справі № 377/1093/24 від 15 квітня 2025 року позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Призначено опікуном неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а.с. 78-86). Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з такого. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною другою вказаної статті передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом частини третьої цієї статті якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною четвертою зазначеної статті моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За правилом частини п`ятої цієї статті моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлені загальні підстави відповідальності за заподіяну моральну шкоду. Згідно з цією нормою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями частини другої статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до частини першої статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Аналіз указаних положень чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що їх можливо застосувати лише у випадку встановлення протиправної поведінки та/або неправомірних дій особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та завдала таким правопорушенням шкоди потерпілій особі. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, а на відповідача - відсутність такої шкоди, а також те, що шкоду було завдано не з його вини. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року № 6-17цс17. Під час вирішення справ такої категорії суд зобов`язаний дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір заподіяної шкоди, з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Вироком Славутицького міського суду Київської області від 11 грудня 2024 року, який набрав законної сили 13 січня 2025 року і є обов`язковими для суду в силу частини шостої статті 81 ЦПК України, встановлено вину відповідача [PERSON] у заподіянні моральної шкоди позивачу [PERSON] внаслідок його протиправної поведінки, яка полягала в умисному спричиненні [PERSON] , дочці позивача, тяжких тілесних ушкоджень, що потягли її смерть, та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною моральною шкодою. Виходячи з наведеного, врахувавши глибину та ступінь моральних і душевних страждань, перенесених [PERSON] , яка втратила дочку, неможливість поновити попереднє становище внаслідок її смерті, спосіб вчинення злочину, а також істотність вимушених змін у її житті і наслідків, встановлених в судовому засіданні, що настали та негативно позначилися на її моральному стані, суд

Outcome: partial