Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 23.04.2024 року в м.Дніпрі сталась ДТП за участю автомобіля «Нісан», р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Хонда», р.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] , який було забезпечено полісом страхової компанії ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс груп». Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10.06.2024 року встановлено вину відповідача у вчиненні ДТП. Цивільно-правова відповідальність останнього на момент настання дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Тому, в квітні 2024 року потерпіла [PERSON] звернулась до МТСБУ із повідомлення про ДТП та виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту, складеного ФОП [PERSON] розмір матеріальної шкоди було визначено в сумі 94807 грн. 16 коп. без ПДВ. Однак, при перевірці вказаного Звіту працівниками МТСБУ було виявлено, що спеціалістом не було виключено суму ПДВ із цін на запчастини, в зв`язку з цим розмір регламентної виплати було зменшено на 20% ПДВ, що склало 83145 грн. 16 коп. Витрати на послуги оцінювача склали 2128 грн. 09.08.2024 року МТСБУ було перераховано потерпілій страхове відшкодування в сумі 83145 грн. 16 коп. Посилаючись на вказані обставини та положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов`язані з регламентною виплатою в сумі83145 грн. 16 коп., витрати на послуги спеціаліста в сумі 2128 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 22422 грн. 40 коп. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2025 року цивільну справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра) від 31.03.2025 року позов було залишено без руху. Ухвалою від 08.04.2025 року, після усунення недоліків, позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач за судовими повідомленнями до суду повторно не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. За вказаних обставин, судом у відповідності до ст.ст.211,223,247,280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23.04.2024 року в м.Дніпрі сталась ДТП за участю автомобіля «Nissan Tsda», р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Honda M-NV», р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10.06.2024 року у справі №204/4807/24, як набрала законної сили, відповідача [PERSON] за вказаним фактом було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Частинами 5,6 ст.82 ЦПК України передбачено, що\~обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду справи №204/4807/24, суд вважає доведеним факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23.04.202 року, з вини відповідача [PERSON] . Також під час розгляду справи встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В свою чергу, власник автомобіля «Honda M-NV», р/н [NUMBER] , мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-220088112 в ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс груп», чинний на момент ДТП. В зв`язку з цим, потерпіла особа звернулась до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. На замовлення МТСБУ суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] було складено Звіт №230424, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Honda M-NV», р/н [NUMBER] , було визначено в сумі 94807 грн. 16 коп. без ПДВ. При перевірці вказаного Звіту працівниками МТСБУ було виявлено, що спеціалістом не було виключено суму ПДВ із цін на запчастини, в зв`язку з цим розмір регламентної виплати було зменшено на 20% ПДВ, що склало 83145 грн. 16 коп. 09.08.2024 року згідно платіжної інструкції МТСБУ було перераховано потерпілій страхове відшкодування в сумі 83145 грн. 16 коп. Витрати позивача на послуги оцінювача склали 2128 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №914977 від 31.07.2024 року. Частинами 2,5 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до\~абзацу другого п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон України №1961-IV, в редакції, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. \~ \~ \~ \~Згідно ст.29 Закону України №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. \~ \~ \~ \~Згідно п.п.«а» п.41.1\~ст.41 Закону України №1961-IV\~за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В свою чергу пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України №1961-IV передбачено,, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, суд вважає, що у позивача відповідно до\~ст.1191 ЦК України\~та пп.38.2.1\~п.38.2 ст.38 Закону України №1961-IV\~після виплати страхового відшкодування потерпілій особі, виникло право регресної вимоги до відповідача, як особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та цивільно-правова відповідальність якого на момент цієї пригоди застрахована не була. Також суд враховує, що розмір регламентної виплати підтверджений належними та допустимими доказами, розрахований та виплачений з урахуванням положень Закону України №1961-IV. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача в порядку регресу понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою в сумі 83145 грн. 16 коп., витрати на послуги спеціаліста в сумі 2128 грн., а всього 85273 грн. 16 коп. Також у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідач на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved