Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

01 квітня 2025 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Шишацької селищної ради про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі ордеру виконавчого комітету Яреськівської сільської ради на жиле приміщення № 2 від 14 квітня 2010 року\~ отримав квартиру [ADDRESS] для проживання та починаючи з 26.04.2010 проживає і зареєстрований за даною адресою. З моменту заселення він відкрито та безпосередньо володіє даною квартирою, утримує її в належному стані, сплачує комунальні платежі та здійснює поточний ремонт. Після звернення до Шишацької селищної ради, як правонаступника Яреськівської сільської ради, позивач отримав відповідь, що квартира [ADDRESS] не відноситься до комунальної власності Шишацької селищної ради, а\~ тому позивач позбавлений можливості приватизувати квартиру у встановленому законом порядку. Ухвалою суду від 13 травня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Будучи належним чином повідомленими судом про час та місце розгляду справи, представник відповідача\~ в судове засідання не з`явився,\~ надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заперечень щодо позовних вимог не висловлював. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини. Згідно технічного паспорту двокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с.15-16). 14 квітня 2010 року виконавчим комітетом Яреськівської сільської ради [PERSON] видано ордер № 2 на право зайняття квартири [ADDRESS] . В якості члена сім`ї наймача до ордеру внесені відомості про його дружину [PERSON] (а.с.26). На підставі зазначеного ордеру позивач 26.04.2010 вселився до вищевказаної квартири та зареєструвався в ній. Так, відповідно до паспортних даних позивача та довідки Яреськівського старостинського округу Шишацької селищної ради за № 2434 від 27.09.2024, [PERSON] зареєстрований 26 квітня 2010 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.3-4,12). Згідно з паспортними даними дружини позивача [PERSON] , остання зареєстрована з 22 жовтня 2001 року за адресою: с. Ковалівка Шишацького (нині Миргородського) району Полтавської області (а.с.24). Згідно довідки Яреськівського старостинського округу Шишацької селищної ради № 2996 від 24.12.2024 квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] ( а.с.11). В матеріалах справи відсутні дані про те, що дружина позивача проживала чи була зареєстрована у вищевказаній квартирі. З матеріалів справи вбачається, що ні позивач, ні його дружина участі у приватизації вказаного або іншого житла не приймали. Позивач 16.12.2024 звернувся до виконавчого комітету Шишацької селищної ради, як органу місцевого самоврядування в межах територіальної компетенції якого розташований житловий багатоквартирний будинок, із заявою про видачу йому в порядку приватизації житла свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, рішенням виконавчого комітету Шишацької селищної ради № 02-21/1823 від 16 грудня 2024 року йому у цьому відмовлено через те, що квартира [ADDRESS] не відноситься до комунальної власності Шишацької селищної ради (а.с.10). Зважаючи на вищевикладені обставини, в сукупності з тим, що спірна квартира не перебуває на балансі органів самоврядування, позивач не може здійснити приватизацію спірної квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно ч.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~ приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч.1 ст. 2, ст. 3 вказаного Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється шляхом: - безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; - продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 1. ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 вказаної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до\~ роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Як встановлено судом, позивач добросовісно заволодів спірним житловим приміщенням та 15 років безперервно та відкрито володіє даним житлом, використовуючи його виключно для свого проживання. Житлова площа квартири 25,8 кв.м. відповідає нормі (31 кв.м.), що може бути\~ безкоштовно передана сім`ї у складі однієї особи відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Разом з тим, той факт, що житловий будинок, в якому знаходиться спірна квартира, не був прийнятий на баланс органу місцевого самоврядування Шишацької селищної ради\~ після здійснення відповідних змін в адміністративно-територіальному устрої та укрупнення територіальних громад, перешкоджає позивачу реалізувати його право на безоплатну приватизацію даної квартири в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Зважаючи на все вищевикладене, а також на те, що у спірній квартирі не було зареєстровано місце поживання інших осіб, окрім позивача,\~ суд\~ приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. З огляду на те, що позивач просив не стягувати судовий збір з відповідача, суд відносить вказані судові витрати на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved