Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Кудіна А.В. звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №2748323 в розмірі 36189,30 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача, оскільки відповідач\~порушив умови\~вказаного договору,\~право вимоги\~за яким\~перейшло до\~позивача на\~підставі Договору\~факторингу. 20 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У справі 23 липня 2024 року ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] звернувся до\~суду 28 листопада 2024 року\~із заявою\~про перегляд\~заочного рішення.\~ У заяві зазначив, що матеріали справи не містить копії договору факторингу між ТОВ «Лінеура Україна». Позивачем не доведено факт переходу права вимоги до фактора. Також, позивачем не надано Реєстру прав вимоги, який є невідємної частиною договору. Також зазначає, що він не отримував копії ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із додатками. Також у справі відсутні докази видачі кредитних коштів, виписка з особового рахунку позичальника. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку. Тобто, позивач не надав належних та до пустимих доказів по справі. Також зазначає, що суд не міг стягнути з нього проценти за користування кредитними коштами через те, що він є військовослужбовцем. Просить переглянути заочне рішення у справі. Заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного судового рішення від 23 липня 2024 року у справі №213/2080/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, після повернення з Дніпровського апеляційно суду, ухвалою суду від 04 лютого 2025 року було задоволено. Заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2024 року скасовано. У судове засідання сторони не з`явились, належним чином повідомлені. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] \~ надав\~суду відзив на позов, додаткові пояснення, зазначив, що у матеріалах справи не міститься копія договору факторингу між кредитором та позивачем у повному обсязі, у тому числі докази оплати договору факторингу. Більш того, позивач не надав докази видачі грошових коштів відповідачу. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу. Відсутність доказів на підтвердження факту переходу права вимоги до фактора за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення заборгованості. Додав, що позивач за загальним правилом має долучати усі докази разом з позовною заявою. Відповідно доч.2 ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд встановив обставини та відповідні їм правовідносини. 28 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2748323, відповідно до якого сума кредиту -7000,00 грн, на строк - 360 днів із сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 57148,00 грн. У п.9.9 договору вказано, що клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на веб-сайті товариства, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується їх неухильно дотримуватися. Договір, а також паспорт споживчого кредиту та додаток до Договору Таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.4-13). Факт укладання договору відповідач не спростовує. Згідно з доданими до позовної заяви документами, 19 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" укладено Договір Факторингу №19102023, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників (а.с.14 копія Договору факторингу; а.с.17- копія Акту прийому-передачі Реєстру боржників). Згідно Витягу з Реєстру боржників за Договором Факторингу №19102023 від 19.10.2023 року, та розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №2748323 становить 36\~189,30 грн, з яких: 7000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 29\~189,30 грн сума заборгованості за процентами (а.с.18,19). Також, до позовної заяви додано Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (а.с.20), копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи (а.с.21), копію Розпорядження №691 про видачу ліцензії (а.с.22), копію Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" (а.с.23). копію Розпорядження №529 про видачу ліцензії (а.с.24), копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань (а.с.25-27), копію Статуту (а.с.28), копію протоколу загальних зборів, копію наказу по особовому складу, копію довіреності (а.с.28-33). Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статями\~4,\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами\~ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч.2\~ст.639 ЦК України \~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України,\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, згідно ст.514 ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України,\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1\~ст.1082 ЦК України,\~боржник зобов`язаний\~здійснити платіж\~факторові за\~умови,\~що він\~одержав від\~клієнта або\~фактора письмове\~повідомлення про\~відступлення права\~грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З огляду на наведене, суд дійшов такого. Є підтвердженим факт укладання між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та [PERSON] . Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2748323. Але, є слушними доводи відповідача про те, що позивачем не надано підтвердження видачі йому грошових коштів, виписки з особового рахунку позичальника.Сам по собі факт підписання договору (який відповідач не оспорює), суд вважає, не є доказом отримання позичальником кредитних коштів, за неповернення яких настають правові наслідки. На підтвердження набуття права вимоги до відповідача за вищевказаним договором, позивач надав копію Договору Факторингу №19102023, копію Акту прийому-передачі Реєстру боржників, Витяг з Реєстру боржників за Договором Факторингу №19102023 від 19.10.2023 року. З приводу чого, суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем не надані докази оплати договору факторингу на підтвердження факту переходу права вимоги до фактора за договором факторингу. У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Клопотання про витребування доказів по справі позивачем не заявлялись. Відповідно до п.3\~ст.129 Конституції України,\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, наявні обставини вказують на недоведеність позовних вимог, а від цього - відсутність підстав для задоволення позовної заяви. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed