Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить: виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] № 21, вчиненого 18 жовтня 2010 року Любинською сільською радою Яворівського району Львівської області. На обґрунтування позову зазначає, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 23 жовтня 2010 року. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18 травня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Оскільки син народився через два місяці після реєстрації шлюбу, батьком у свідоцтві про народження, вказано [PERSON] , про що внесено відомості до актового запису про народження № 21, складеного 18 жовтня 2010 року Любинською сільською радою Яворівського району Львівської області. Позивач зазначає, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , про що відповідач здогадувався. У грудні 2021 року [PERSON] сам звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства щодо [PERSON] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2024 року дану позовну заяву залишено без розгляду. Про це вона дізналася лише в лютому 2024 року і в зв`язку з цим звернулась до суду з даним позовом. Біологічним [PERSON] є третя особа у справі [PERSON] , який відповідно до ст. 138 Сімейного кодексу України подав нотаріально завірену заяву про визнання батьківства. Також заочним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року було задоволено позов [PERSON] до неї про виключення відомостей про нього як про батька іншої дитини [PERSON] . Зважаючи на викладене, просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] неодноразово не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а саме шляхом надсилання судових повісток рекомендованими повідомленнями за адресою зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), шляхом надсилання смс-повідомлення на номер телефону [NUMBER] , вказаний у позовній заяві , а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Яворівського районного суду Львівської області. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, пояснень не подав. У судове засідання представник третьої особи Яворівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не прибув, подав заяву про розгляд справи без участі. У судове засідання третя особа [PERSON] не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21 травня 2025 року, є дата складення повного судового рішення 30 травня 2025 року. Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2010 року. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області 18 травня 2018 року. [PERSON] народився [INFO] , в графі батьки вказано [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2010 року Любинською сільською радою Яворівського району Львівської області. Також суд встановив, що 09 грудня 2021 року [PERSON] звертався до суду з позовною заявою про оспорювання батьківства відносно [PERSON] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2024 року позовну заяву залишено без розгляду. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 22 квітня 2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 22 квітня 2023 року, виданого Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Відповідно до наданої суду заяви про визнання батьківства від 25 лютого 2025 року, посвідченої приватним нотаріусом Чопиком Ю.С., [PERSON] визнає себе батьком [PERSON] , який народився [INFO] у [PERSON] . Також [PERSON] і [PERSON] 24 жовтня 2024 року подавали заяву про визнання батьківства останнього щодо [PERSON] до Яворівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Крім того, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та виключено відомості про [PERSON] як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , іншого сина позивачки. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану від 08 листопада 2024 року, на підставі зазначеного рішення суду з Актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , було виключено відомості про [PERSON] як про батька та на підставі заяви [PERSON] від 23 жовтня 2024 року про визнання батьківства внесено відомості про нього як про батька дитини, а також видано нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] . Статтею 51 Конституції України, ч. ч. 2-3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Статтею 133 Сімейного кодексу України визначено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. Згідно зі ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Як роз`яснено у п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 Сімейного кодексу України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 Сімейного кодексу України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Отже, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини (ст. 136 Сімейного кодексу), а також жінка, яка народила дитину в шлюбі, звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини (ст. 138 Сімейного кодексу). Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 138 Сімейного кодексу жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Отже, відповідно до наведених норм, мати дитини може оспорити батьківство особи, записаної батьком в актовому записі про народження дитини, шляхом пред`явлення позову про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису, за умов, якщо вона народила дитину, перебуваючи у шлюбі з цією особою, подання іншою особою заяви про своє батьківство щодо цієї дитини. Як описано вище, на час народження [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (з 23 липня 2010 року). 24 жовтня 2024 року [PERSON] і [PERSON] подавали заяву про визнання батьківства останнього щодо [PERSON] до Яворівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Також [PERSON] надав суду нотаріально завірену заяву від 25 лютого 2025 року про визнання себе батьком [PERSON] . Отже, в даному випадку наявні та документально підтверджені всі умови для оспорювання [PERSON] як мамою [PERSON] батьківства [PERSON] шляхом виключення запису про нього як батька дитини з актового запису, а саме народження дитини в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та подання іншою особою [PERSON] заяви про своє батьківство щодо дитини. Також суд враховує, що біологічне зачаття [PERSON] очевидно відбулося до реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] 23 липня 2010 року. Крім того, як описано вище, сам [PERSON] звертався до суду з позовною заявою про оспорювання батьківства відносно [PERSON] , яку суд залишив без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Також разом з позовною заявою [PERSON] подавала перелік питань до відповідача [PERSON] в порядку ст. 93 ЦПК України, зокрема, чи визнає він, що не є біологічним батьком [PERSON] , та клопотання про призначення судової-молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої просила поставити питання, чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] . Однак в ході розгляду справи позивач відкликала дане клопотання, зважаючи на фактичну неможливість проведення експертизи через неявки відповідача в судові засідання та відсутність відомостей про місце його проживання (перебування). Враховуючи доводи та послідовну позицію [PERSON] , попередню поведінку та подані позови [PERSON] , встановлені обставини справи, описані вище, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для виключення відомостей про [PERSON] як батька дитини з Актового запису про народження [PERSON] . Додатково суд враховує також описані вище обставини про те, що: позивач [PERSON] і третя особа [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2023 року; рішенням суду від 18 жовтня 2021 року було задоволено позов [PERSON] та виключено відомості про нього як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] іншого сина позивачки та рідного брата [PERSON] , а також з Актового запису про народження [PERSON] було виключено відомості про [PERSON] як про батька та на підставі заяви [PERSON] про визнання батьківства внесено відомості про нього як про батька дитини. Суд вважає, що дані обставини також мають значення для вирішення спору, оскільки третя особа [PERSON] визнає себе батьком обох дітей позивачки, які є рідними братами (щодо одного з них [PERSON] до Актового запису про народження вже включено відомості про нього як про батька), перебуває в зареєстрованому шлюбі з позивачкою, відповідно, проживає однією сім`єю з нею та дітьми, а тому, на думку суду, виключення відомостей про [PERSON] як батька дитини з Актового запису про народження [PERSON] не суперечитиме інтересам самої дитини. Відповідно до пп. 20 п. 1 Розділу III «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пп. 2.13.1 п. 2.13 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Враховуючи наявність підстав для виключення відомостей про [PERSON] як батька дитини з Актового запису про народження [PERSON] та визнання [PERSON] батьківства відносно [PERSON] , суд вважає, що позов слід задовольнити та виключити відомості про [PERSON] як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] № 21, вчиненого 18 жовтня 2010 року Любинською сільською радою Яворівського району Львівської області. Також [PERSON] подала до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду із даним позовом. Клопотання мотивує тим, що такий строк було пропущено з поважних причин, а саме виключно через об`єктивну неможливість реалізувати право на звернення до суду раніше. Достовірна інформація про сумніви відповідача щодо батьківства та про його позов до суду надійшла позивачці лише 31 липня 2024 року, коли вона ознайомилась з матеріалами справи, порушеної за ініціативи відповідача. Також зазначає, що на момент подання позову відповідачем, а саме 09 грудня 2021 року, вона вже фактично не проживала за зареєстрованою адресою, куди надходила судова кореспонденція, а мешкала на орендованій квартирі. Віддак, не мала фактичної можливості отримати кореспонденцію, яка надсилалась за місцем реєстрації. Поняття\~ позовної давності міститься у положеннях ст 256 Цивільного кодексу України, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України\~ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст ст.\~258\~Цивільного кодексу\~України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ч. 3 ст. 138 Сімейного кодексу України до вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Згідно з\~ч.ч.\~4,5\~ст.267\~Цивільного кодексу\~України сплив\~позовної давності,\~про застосування\~якої заявлено\~стороною у\~спорі,\~є підставою\~для відмови\~у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, із змісту ч. 3 ст. 138 Сімейного кодексу України не вбачається, що встановлений нею строк не може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску і в даному випадку, на думку суду, можливе застосування загальних норм щодо строку позовної давності, визначених, зокрема, ст. 267 Цивільного кодексу України. У чинному законодавстві не наведено переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності, необхідно врахувати, що поважними визнають лише ті обставини, які є об`єктивно не непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк. Суд зазначає, що позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності, встановленого ч. 3 ст. 138 Сімейного кодексу України, однак за допомогою належним та допустимих доказів довела поважність причин пропуску цього строку, оскільки, на переконання суду, доводи, наведені нею в клопотанні про поновлення строку позовної давності, свідчать про наявність поважних і незалежних від волі позивача обставини, що перешкоджали їй звернути до суду з таким позовом у встановлений законом строк, і дані обставини підтверджені належними доказами, доданими до цього клопотання та іншими матеріалами справи. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що [PERSON] слід поновити строк звернення до суду з даним позовом. За подання позовної заяви позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 21 листопада 2024 року. Судовий збір сплачений в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved