Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За життя батько позивача склав заповіт, згідно з яким все належне йому майно заповідав сину [PERSON] . Однак про існування вказаного заповіту позивачу було невідомо, оскільки за життя у нього з батьком склались складні стосунки, вони майже не спілкувались, крім того, батько погрожував позбавити його спадщини та казав, що склад заповіт на сторонню особу. Лише у вересні 2024 року його брат [PERSON] перебираючи речі в батьківській хаті разом з сусідами випадково знайшли вказаний заповіт та передали його позивачу. Після отримання заповіту позивач звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за заповітом, але отримав від нотаріуса відмову, бо пропустив шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини. Причиною пропуску звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини зазначає необізнаність про наявність заповіту на його ім`я. Повідомляє суд, що вказаний факт можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] які є сусідами його покійного батька та саме вони знайшли заповіт під час перегляду старих сімейних фотографій. Отже з вищевикладених обставин позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Бурхана С.М. від 04 жовтня 2024 року відкрито провадження по цивільній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче судове засідання. 27 січня 2025 року проведене підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. справу прийнято до свого провадження зі стадії розгляду справи по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що йому було не відомо про те, що батько склав заповіт на його ім`я. Коли батько помер, він був на лікуванні в м. Борислав. Після смерті батька знайшли заповіт та повідомили йому. Він повернувся з лікування та звернувся до нотаріальної контори, але строк для звернення пропустив. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що батько позивача був їх сусідом, за життя вони приглядали за ним. Після його смерті вони восени прибирали в будинку та знайшли заповіт на ім`я позивача. Чи пройшло на той час 6 місяців після смерті батька позивача пояснити не може, оскільки точно не пам`ятає. Позивач на той час перебував на лікуванні та проживав окремо від батька. Вони повідомили позивача про існування заповіту на його ім`я . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що батько позивача проживав поряд з ними, у них будинок на 2 господаря. Вони за життя піклувались про дідуся. Коли дідуся не стало, вони допомагали брату позивача [PERSON] прибирати в будинку, було це в грудні місяці, тоді вже пройшло пів року після смерті дідуся. В будинку був стіл, де зберігались документи і там серед квитанцій та родинних фотографій знайшли заповіт, який передали [PERSON] . Зараз в хаті ніхто не проживає, вони з позивачем підтримують зв`язок, коли його батько хворів, вони розпоряджались його пенсією і звітували перед позивачем. Позивач періодично скидав кошти для батька. Представник відповідача Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Третя особа Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Малашова Г.В. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачем у справі є [PERSON] , особа якого встановлена згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач [PERSON] народився [INFO] . Батьком позивача згідно зі свідоцтвом про народження зазначено [PERSON] . На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом за [PERSON] визнано право власності на 8/25 часток шлакоблокового житлового будинку садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом за [PERSON] визнано право власності на частку 8/25 часток шлакоблокового житлового будинку садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] . З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 17/25 часток житлового будинку садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 20 листопада 2015 року [PERSON] складено заповіт, який посвідчений нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Малашовою Г.В. згідно з яким останній усе належне йому майно заповідав [PERSON] , тобто позивачу у справі. [INFO] [PERSON] , [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] яка міститься в матеріалах справи. З копії спадкової справи № 144/2024 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 11 вересня 2024 року син померлого [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Малашової Г.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька. Згідно з довідкою № 4492 від 11.09.2024 громадянин [PERSON] , з 10.07.1961 по день смерті [INFO] дійсно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою був зареєстрований один. Постановою Приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Малашовою Г.В. 11 вересня 2024 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] після померлого [PERSON] у зв`язку з пропуском останнім строку для звернення з заявою про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, або факту прийняття спадщини. В своїй позовній заяві позивач просить визначити йому [PERSON] , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Тобто позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме визнання причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. За нормами ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини(п. 3 ст. 1272 ЦК України). За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька невчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини через те, що не був обізнаний про наявність заповіту на його ім`я. Вказане підтверджується і поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Таким чином з наданих позивачем доказів судом встановлено, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини на думку суду з поважних причин, через необізнаність про існування заповіту на його ім`я. У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18, викладено висновок, про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи, відкритої після померлого [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернувся лише його син [PERSON] . Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, належними та такими, що підтверджують поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачеві тривалістю в два місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду, який буде достатнім для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору суд, слід покласти на позивача, так як відсутня вина відповідача у порушені прав позивача.

Outcome: approved