Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до\~\~ [PERSON] про зміну (збільшення) розміру стягнення аліментів. На обґрунтування позову зазначила, що 31.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. 09.10.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Останнім часом відповідач взагалі не беру участь у вихованні дітей та сплачує аліменти в розмірі 3,180 гривень. Як вказує позивач, вона не має змоги фактично забезпечити всі потреби дітей для їх повноцінного утримання та виховання, відповідач працездатний, отримує дохід та має можливість сплачувати аліменти в збільшеному розмірі. Враховуючи викладене позивач просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 08.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. 21.04.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Безуглої К.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. У актовому записі про народження [PERSON] від 10 лютого 2012 року № 05 вказано, батьком якої є « [PERSON] ». У актовому записі про народження [PERSON] від 11 квітня 2014 року № 165 вказано, батьком якої є « [PERSON] ». Разом з тим, у актовому записі про народження та паспорті громадянина України прізвище відповідача зазначено « [PERSON] ». Таким чином, матеріали справи містять розбіжності в документах. У силу вимог абзацу 4 частини 3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. За таких обставин, відсутність встановленого факту з цього приводу та наявність актових записів, де зазначено прізвище « [PERSON] » вимоги позивача про збільшення розміру стягуваних аліментів відповідач вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, представник відповідача просив суд у задоволенні цивільного позову відмовити. 02.05.2025 року позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої зазначено, що акти цивільного стану є безспірними доказами зареєстрованих фактів, які можуть бути спростовані виключно у судовому порядку. Згідно копії ідентифікаційного коду відповідача, його паспортних даних, а також актові записи про народження дітей, підтверджують особу відповідача, як батька дітей, а у справі відсутні будь-які докази про недійсність чи спростування актових записів. Вказані розбіжності можуть бути наслідком особливостей перекладу та транслітерації прізвища українською мовою, та в свою чергу не можуть бути підставою для відмови у задоволені позовних вимог. Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати доводи у відзиві необґрунтованими та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.10.2011 року, зареєстрованого та виданого Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 31.10.2011 року, про що було складено відповідний актовий запис №07 від 31.10.2011 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », /а.с.2/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого 10.02.2012 року Виконавчим комітетом Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та виданого повторно 08.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 05 від 10.02.2012 року. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] , /а.с.7/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 165 від 11.04.2014 року. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] , /а.с.8/. Згідно заочного рішення Кілійського районного суду від 06.11.2014 року по справі № 502/1597/14-ц встановлено, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено. Стягнуто з \~ [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання:\~\~ [PERSON] , [INFO] ;\~ [PERSON] , [INFO] , у розмірі 450 гривень, щомісячно на кожну дитину на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , починаючи з 25.06.2014 року до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з [PERSON] судовий збір у розмірі \~243,60 гривень. Рішення набрало законної сили 18.11.2014 року, /а.с.4-5/. Згідно заочного рішення Кілійського районного суду від 11.09.2015 року по справі № 502/704/15-ц та ухвали суду від 12.09.2015 року встановлено, що шлюб, зареєстрований 31 жовтня 2011 року Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №07 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - розірвано, /а.с. 3;6/. Щодо позовних вимог позивача, суд виходить з наступного. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З врахуванням встановлених обставин, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 450 гривень на кожну дитину та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим суд звертає увагу на наступне. У своєму відзиві на позовну заяву, представник відповідача зазначає про те, що в актових записах про народження дітей та копії паспорта відповідача маються розбіжності у прізвищі, а саме в актових записах батьком зазначений « [PERSON] », а в копії паспорта громадянина України зазначено « [PERSON] ». В свою чергу ані відповідачем, ані його представником не було подано суду заперечень або спростувань того, що відповідач укладав шлюб з позивачем, що відповідач не являється батьком дітей позивача, що з відповідача не стягуються аліменти на утримання цих дітей. Також на думку суду, незрозумілим є той факт, що згідно всіх дослідженних документів наявних у справі, а також наданої позивачем копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 24.01.2006 року Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області та копії картки фізичної особи - платника податків від 13.06.2006 року, відповідач зазначений як « [PERSON] », однак згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 30.09.2020 року органом ДМС 5199 відповідач вже зазначений як « [PERSON] ». З огляду на зазначене, суд розцінює вказані у відзиві посилання представника відповідача, як можливість уникнути відповідачем обов`язку щодо утримання своїх дітей, а також відповідальності за забезпечення умов життя, необхідних для їх розвитку. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Одночасно, суд роз`яснює позивачу, що у зазначеній справі спір стосується не призначення аліментів, а зміни способу їх стягнення, тому подальше стягнення аліментів з відповідача починається з набрання рішенням законної сили, а не з дати подання позову, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки на підставі п. 3 ч. 1ст. 5\~ЗУ «Про судовий збір»\~позивач звільнена від сплати судового збору, згідно\~ст. 141 ЦПК України, тому з\~відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial