Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Заявниця [PERSON] , через систему «Електронний суд» звернулась до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві. Подану заяву обґрунтовує тим, що заявниця досягнувши пенсійного віку звернулась за призначенням пенсії. Однак, 21.11.2024 отримала повідомлення від ГУ ПФУ в м.Києві про те, що рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 13.11.2024 № 262340027948 в призначенні пенсії її було відмовлено. У відмові ПФУ зазначив, що для зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки від 01.09.1996 [NUMBER] необхідно дописати в записі про виправлення по-батькові заявниці на титульній сторінці трудової книжки серію та номер паспорту на підставі якого ці виправлення було внесено або встановити факт належності цієї трудової книжки, а для зарахування періодів роботи згідно довідки від 17.05.2004 № 063/21-267 необхідно провести зустрічну перевірку. Після отримання відмови заявниця ініціювала зустрічну перевірку та періоди згідно довідки від 17.05.2004 № 063/21-267 були зараховані, а саме внесені зміни в трудову книжку. Однак, додати до запису зміну по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] » серію та номер паспорту, на підставі якого ця зміна була внесена, неможливо, так як підприємство давно ліквідоване. При цьому, на останньому місці роботи відмовляються вносити виправлення, оскільки не мають правових підстав вносити виправлення в запис про виправлення іншого підприємства, що є повністю правомірним. З огляду на вищезазначене постає необхідність встановити факт належності заявниці трудової книжки для призначення їй пенсії за віком. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.04.2025 відкрито провадження за правилами окремого провадження. На адресу Деснянського районного суду міста Києва, від заявниці [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представники заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи, повідомлялися належним чином. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області через систему «Електронний суд» подав письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що [PERSON] звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою в проведені перерахунки пенсії відповідно до ст.26 Закону України №1058-ІV. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 262340027948 від 13.11.2024 відмовлено [PERSON] [INFO] , у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 07.11.2024 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV, про що заявницю повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Враховуючи наявні розбіжності та відсутність первинних документів у головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відсутні підстави для врахування при визначенні права на призначення пенсії трудової книжки серії [NUMBER] від 01.09.1986. На підставі вищезазначеного, Головне управління просить об`єктивно дослідити усі матеріали справи і взяти до уваги доводи головного управління та прийняти обґрунтоване рішення. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заявника та заінтересованих осіб. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України) Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 07.11.2024 [PERSON] , [INFO] , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №262340027948 від 13.11.2024 відмовлено, [PERSON] [INFO] , у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 07.11.2024 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV, про що заявницю повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві. Страховий стаж, згідно поданих документів та даних персоніфікованого обліку, 23 роки 5 місяців 10 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: -період роботи з 15.09.1986 згідно довідки від 17.05.2004 №063/21-267, оскільки відсутній запис про звільнення з роботи. Крім того, в електронній пенсійній справі наявна довідка про заробітну плату від 22.05.2024 №26 за період роботи з 1986 по 1992, не підтверджена первинними документами; -період роботи згідно трудової книжки від 01.09.1996 серія [NUMBER] , оскільки на титульній сторінці зміна по-батькові внесено з порушенням вимог Інструкції, а саме відсутня серія та номер паспорту особи, згідно якого внесено зміни до трудової книжки. Доказами того, що трудова книжка від 01.09.1996 [NUMBER] належить [PERSON] , є копія паспорта серії [NUMBER] на підставі якого і були внесені зміни в по батькові у зв`язку з опискою, згідно Інструкції №162. На титульній сторінці трудової книжки від 01.09.1996 [NUMBER] внесено виправлення з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки, а саме зазначено «Підстава: Паспорт виданий Деснянським РУГУ МВС України в м.Києві від 02.07.2002 року (серія та номер паспорту не вказано)», що співпадає з паспортом [PERSON] , серії [NUMBER] (а.с.12-15). Крім того, в довідці ОК 5 зазначені періоди роботи [PERSON] та зазначено підприємства на яких вона працювала з 1999 року, які повністю співпадають з записами в трудовій книжці від 01.09.1996 [NUMBER] (а.с.3-5). Встановлення факту належності трудової книжки необхідно заявниці для подальшого оформлення пенсії, оскільки без вищезазначених періодів вона не має достатнього стажу та права на пенсію. Судом також встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту, що має юридичне значення, а саме факту належності трудової книжки заявниці - неможливо. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності заявнику документів, які необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявниці є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності її трудової книжки. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаних документів дає змогу заявнику реалізувати свої права на отримання пенсії з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Положення п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зміст п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» містить роз`яснення, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу , а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановлення факту належності документів має юридичне значення для заявника, оскільки, у зв`язку з розбіжностями у зазначених вище документах прізвища не дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право на звернення для отримання пенсії. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного та

Outcome: approved