Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

28\~лютого 2025 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області із зазначеним вище позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є донькою [PERSON] , [INFO] . Позивачка являється студенткою 1 курсу групи 11-ГРС денної контрактної форми навчання факультету економіки, інформаційних технологій та сфери обслуговування Навчально-наукового інституту економіки та управління Вінницького національного аграрного університету за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа». Термін навчання закінчується 31 липня 2028 року. Вказує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, а позивачка досягнула віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги на навчання, харчування, проживання та належних умов життя, необхідних для розвитку дитини, а тому вважає, що відповідач зобов`язаний приймати участь в її утриманні до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивачка просить стягнути з відповідача з відповідача на її користь на період її навчання аліменти у розмірі 1/4 (однієї четвертої) його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення із позовом до суду і до 31 липня 2028 року. Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.11). Сторони повідомленні належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 07 травня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що заперечує щодо належних позивачем обставин та вважає, що позов має бути задоволено лише частково, через спотворення дійсних обставин та його необгрутованість, а також через те, що даний позов не підкріплений належними доказами, і грунтується виключно на припущеннях позивача, без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору. Вважає, що вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки у заявленому розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця не доведена позивачем жодними належними допустимими доказами. Позивач не навела обгрунтованих доказів того, що вона потребує та відповідач може надавати матеріальну допомогу у вказаному розмірі, та вказаний розмір аліментів є адекватним. Позивачкою не надано доказів про оплату за навчання. Вказує, що згідно довідки про доходи від 30 квітня 2025 року № 22 працює монтером колії 4 розряду в АТ «Укрзалізниця» ВП «Жмеринська дистанція колії» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» та його доходи за жовтень-грудень 2024 рік, січень-березень 2025 рік, з врахуванням відрахованих податків становили 76528,26 грн. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ФОП [PERSON] від 23 квітня 2025 року №1412, відповідач звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря за останніх 5 років неодноразово, знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в лікарні з діагнозом: з 06 липня 2021 року по 14 липня 2021 року - гострий бронхіт; з 16 травня 2022 року по 20 травня 2022 року гіпертонічна хвороба II ст. 2 ст. ризик ССУ; 15 серпня 2022 року - гострий гастроентероколіт; з 06 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року інфікована рвана рана правої п`ятки; 28 листопада 2022 року постановлено діагноз гематома лівого гомілково-ступеневого суглобу; з 17 квітня 2025 року по 24 квітня 2023 року остеохондроз грудного, попереково-крижового відділу хребта з больовим, вертеброгенним та корінцевим синдромом, стадія загострення; з 28 червня 2023 року по 11 липня 2023 року абсцес шкіри стопи; з 09 жовтня 2023 року по 18 жовтня 2023 року остеохондроз грудного, попереково-крижового відділу хребта з больовим, вертеброгенним та корінцевим синдромом; 08 листопада 2012 року - ГРВІ; 2024 року - перелом ребер; 11 липня 2024 року немедикаментозне отруєння; з 12 липня 2024 року по 15 липня 2024 року люмбаго з ішіасом; з 20 липня 2024 року по 23 липня 2024 року люмбаго з ішіасом; з 20 серпня 2024 року по 22 серпня 2024 року люмбаго з ішіасом; з 02 вересня 2024 року по 12 вересня 2024 року люмбаго з ішіасом; з 13 вересня 2024 року по 02 жовтня 2024 року дистальна сенсорна полінейропатія; з 12 жовтня 2024 року по 14 жовтня 2024 року - ХПМК в вертебро-базиляторному басейні. Дискуляторна енцефалопатія II ст.; з 17 січня 2025 року по 28 січня 2025 року негоспітальна прикоренева пневмонія середнього ступеню важкості, II кліп, група. ДНО; з 28 березня 2025 року по 30 березня 2025 року гіпертоінчна хвороба II ст. 3 ст. ризик ССУ. Неускладнений гіпертонічний криз. Рекомендації: нагляд сімейного лікаря. У зв`язку з хворобами відповідач близько 4-5 разів на рік перебуває на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в лікарні. На покупку ліків витрачає значні кошти, однак чеки на покупку ліків він не зберігав, оскільки не думав, що вони йому будуть потрібні для справи в якості доказів. Окрім того відповідач повинен купувати для себе продукти харчування та гігієни, одяг, ліки, а також інші необхідні речі. Таким чином, відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] під час її навчання в учбовому закладі в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця. Вказує, що позивачкою не доведено потреби матеріальної допомоги під час навчання доньки [PERSON] в учбовому закладі та що він має можливість надавати матеріальну допомогу в заявленому розмірі. Позивачка не навела обгрунтованих доказів того, що вона потребує та він може надавати матеріальну допомогу у вказаному розмірі, та вказаний розмір аліментів є адекватним. Вважає, що вимоги позивачки мають бути задоволенні частково. Просить частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] , [INFO] та стягувати з нього, [PERSON] аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх його доходів щомісяця, до закінчення нею навчання в Навчально-науковому інституті економіки та управління факультету економіки, інформаційних технологій та сфери обслуговування Вінницького національного аграрного університету, а саме до 31 липня 2028 року (а.с.20-22). Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивачки, об`єктивно дослідивши усі докази у справі, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог частково, з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] в с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області. Її батьком записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.5). Відповідно до копії довідки №124 від 07 жовтня 2024 року, виданої Вінницьким національним аграрним університетом, [PERSON] є здобувачем вищої освіти першого року курсу, групи 11-ГРС денної контрактної форми навчання факультету економіки, інформаційних технологій та сфери обслуговування (ІV рівень акредитації), спеціальність Готельно-ресторанна справа. Термін навчання закінчується 2028 року (а.с.6). 13 серпня 2024 року між Вінницьким національним аграрним університетом державної форми навчання та [PERSON] укладено договір №0670,24д-ГРС про навчання у закладі освіти (а.с.7). 13 серпня 2024 року між Вінницьким національним аграрним університетом державної форми навчання та [PERSON] укладено договір №531,24д-ГРС про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців (а.с.8). Відповідно до копії довідки про доходи №22 від 30 квітня 2025 року, відповідач працює монтером колії 4 розряду виробничого підрозділу «Жмеринська дистанція колії» АТ «Укрзалізниця» та отримав дохід у вигляді заробітної плати за період з жовтня 2024 року по березень 2025 року у розмірі 98091,64 (а.с.25). З аналізу доданих копій медичних документів (а.с.26-33) суд встановив, що відповідач має хворобливий стан здоров`я. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті\~182\~цього\~Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). Згідно з ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абз.2 ч.2 ст.182 СК України). За правилами ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка навчається на денній формі навчання, що вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджується довідкою закладу освіти, то не працює та не може у повній мірі забезпечувати власні матеріальні потреби на проживання, на проїзд, придбання навчального приладдя, харчування. На теперішній час, тобто після досягнення позивачкою повноліття, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання, не надає, тоді як позивачка потребує утримання з боку батька, оскільки не працює у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання. На підтвердження факту утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, доказів відповідачем не надано. Також, суд зауважує, що відповідачем до відзиву не надано доказів на підтвердження того, які витрати він несе на відновлення свого хворобливого стану здоров`я, який розмір його доходу та яка частина вказаного доходу спрямовується на утримання самого відповідача та на його лікування. При цьому, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у згадуваній постанові від 20 травня 2020 року у справі №635/1139/17. При цьому, Верховний Суд у вказаній вище постанові зробив висновок, що подаючи до суду позовну заяву, саме позивач має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчання. Суд встановив, що позивачка має потребу в утриманні, оскільки навчається на денній формі навчання, тому не працює. Також, суд враховує, що матір позивачки так само повинна надавати матеріальну допомогу на її утримання у період навчання. Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:\~1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)\~існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі №635/1139/17. Відповідно до статей\~12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями\~13\~та\~89 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, за наслідками судового розгляду суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини його заробітку (доходу), починаючи з 28 лютого 2025 року і до 31 липня 2028 року, тобто до припинення терміну навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років у випадку навчання. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні до суду з позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial