Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

09 травня 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Гедзик В.М. звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Після виконання вимог п.2 ч.1 ст.187 ЦПК України, ухвалою від 14 травня 2025 року було відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження у судовому засіданні з повідомленням (без виклику) сторін. Позов обґрунтований тим, що сторони зареєстрували шлюб 10 липня 2001 року у виконавчому комітеті Старобогородчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківського району, актовий запис №9. У шлюбі мають двох дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Останні два роки, шлюбні відносини між ними не підтримуються, подружжя живе окремо, кожен своїм життям та своїми інтересами. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Представник позивач вказує, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити інтересам його довірителя, тому просить такий шлюб розірвати. В судове засідання позивач та її представник - адвокат Гедзик В.М. не з`явилися. У поданій заяві від 04 червня 2025 року представник позивача - адвокат Гедзик В.М., просить проводити розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи заперечень не мають. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином про що в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення(судового виклику) завчасно 21 травня 2025 року, особисто відповідачу, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов чи клопотань про відкладення розгляду справи не надала. З огляду на встановлення одночасного існування умов передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 липня 2001 року у виконавчому комітеті Старобогородчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківського району, актовий запис №9 (а.с.4). У шлюбі мають двох дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10). Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При чому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. З огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог позивачащодо розірвання шлюбу, оскільки сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, поновлювати шлюбно-сімейні відносини наміру не мають. Обов`язки чоловіка та дружини зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства, що має істотне значення, тому шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved