Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявник зазначила, що [INFO] померла її бабця [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку площею 1,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Почаївської міської ради. [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги за законом. 09 вересня 2024 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки постійне місце проживання спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] не підтверджено відповідними документами і у вказаний термін спадкоємцем не подана заява про прийняття спадщини, а тому просить заяву задоволити. В судовому засіданні представник заявника адвокат Булава О.П. підтримав заявлені вимоги повністю та просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Почаївської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи без участі представника, щодо задоволення заяви не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.1987 року. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.09.2003 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.08.2005. 10 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2008. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №711700 від 16.08.2002 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,34 га, яка розташована на території Почаївської міської ради. Як вбачається з акту обстеження на факт проживання від 06.12.2024 року, [PERSON] , [INFO] дійсно проживає з 2003 року за вказаною адресою по [ADDRESS] з своєю бабою [PERSON] до моменту її смерті [INFO] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 28.03.2019 [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . З 23 листопада 2004 року по теперішній час. Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 09.09.2024 №112/01-16 приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Овсієвською О.М. відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки не надано документів, що підтверджують факт проживання разом з спадкодавцем. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю заявниці пояснила, що її чоловік [PERSON] помер 2003 р. У 1997 році після інсульту забрали бабусю [PERSON] до себе додому проживати в [ADDRESS] . Після смерті чоловіка доглядали за бабцею всі. [PERSON] займалася документами після похорону бабусі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою заявника пояснила, що у 1997 році бабцю [PERSON] забрали проживати до себе в [ADDRESS] , де і доглядали її, бо в неї був параліч. На час смерті бабці вона була у м.Кременець, а [PERSON] займалася справами пов`язаними з похороном. Їхній батько помер 2003 року, бабця у 2005 році. [PERSON] доглядала бабусю до дня її смерті. Після її смерті ніхто не звертався про прийняття спадщини. Таким чином, в судовому порядку встановлено, що хоч проживання спадкодавця (бабусі заявника) було зареєстровано окремо від внучки (заявника [PERSON] ), однак до її смерті вона постійно проживала разом з нею, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та показами свідків. Відповідно до положень ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст.\~293\~Цивільного процесуального\~кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Таким чином заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з бабцею на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved