Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Зазначає, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 5071-3133-1 від 13.01.2024 року між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 3000 гривень, строком на 365 днів (до 12.01.2025 року), шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача за Кредитним договором станом на 10.03.2025 року становить: 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 27375,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за період з 13.01.2024 року по 12.01.2025 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 % річних) та Графіку платежів, яку позивач просить стягнути з відповідача, поклавши також на останнього стягнення судових витрат. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.01.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладено кредитний договір №5071-3133-1. На умовах встановлених цим договором, товариство зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% від суми кредиту за кожний день (річна ставка 912,50%). Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. Кредитний договір був підписаний 13.01.2024 о 08:56:10 год. Як вбачається з довідки, виданої ТОВ «ФК «Елаєнс», 13.01.2024 року було здійснено перерахування коштів за договором №5071-3133-1 від 13.01.2024 року на умовах фінансового кредиту у розмірі 3000, 00 грн. на картку № [NUMBER] . Згідно детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Договором № 5071-3133-1 від 13.01.2024 встановлено, що станом на 10.03.2025 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 30375,00 грн, з яких: 3000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 27375,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «Процент» передбачені всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом. На виконання ухвали суду АТ «Райффайзен Банк» надано інформацію, що картку № [NUMBER] емітовано на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер телефону [NUMBER] , який зазначено в анкетних даних [PERSON] , є фінансовим номером, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 13.01.2024 по 18.01.2024 року. Також АТ «Райффайзен Банк» надано виписку про рух коштів по рахунку, який належить відповідачці, з якого вбачається що на її рахунок 13.01.2024 року було зараховано 3000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно правил ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 зазначеного закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підписанням договору відповідачка підтвердила, що ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства, однак [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати кредиту. Враховуючи викладене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків. Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Матеріалами справи підтверджено, що позивач у справі у зв`язку з розглядом даної цивільної справи поніс витрати на правову допомогу, розмір яких складає 10000 грн., що підтверджується договором №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, укладеним між ТОВ «ФК «Процент» та ФОП Руденко К.В., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреністю ТОВ «ФК «Процент», витягом з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №7 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03 червня 2024 року, копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1351 від 29.11.2024, згідно якого ТОВ «ФК «Процент» перерахувало на рахунок Руденко К.В. грошові кошти в сумі 90000 грн. на оплату послуг за надання юридичних послуг по Договору №03/06/2024 від 03.06.2024 згідно акту № 7 від 27.11.2024 року. Відповідачкою клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката на адресу суду не подано. Зважаючи на вищевикладене, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Outcome: approved