Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Представник позивача звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В прохальній частині позову представник просить суд: - стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача суми заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 6982,73 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] . На будинок [ADDRESS] , де розташована квартира відповідачів, AT «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» в період з 01.02.2019 р. по 31.03.2025 р. надавало та надає по теперішній час комунальну послугу з постачання теплової енергії. Квартира споживачів №18 відключена від централізованої системи опалення будинку з встановленням автономного опалення з 04.07.2013 року. 30.06.2021 року АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (виконавцем послуг) на своєму офіційному веб-сайті http://dniproenergo.com.ua у постійному відкритому доступі мережі інтернет було розміщено публічну пропозицію (оферту) про укладення індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Споживач про свою відмову укласти і свою незгоду із умовами опублікованого договору до АТ «ДТЕК Дніпроенерго» не направляв, а тому споживач вважається таким, що прийняв пропозицію виконавця щодо укладення договору. Оскільки протягом 30 днів з опублікування даного договору у засобах масової інформації боржник не повідомив про відмову від укладення даного договору, та не надав своїх заперечень чи будь-яких інших зауважень, слід вважати, що ним вчинено дію, яка засвідчує його волю до отримання пропозиції щодо укладення договору. Таким чином, між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки. Нарахування за послугу з постачання теплової енергії за позовний період з 01.02.2019 по 31.03.2025 року за адресою відповідачів (споживачів) проводилось за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії, встановленого на будинок [ADDRESS] шляхом розподілу його показань на опалення квартир споживачів, які приєднані до загальнобудинкової системи опалення будинку та на загальнобудинкові потреби всіх житлових та нежитлових приміщень будинку приєднаних та від`єднаних від загальнобудинкової системи опалення будинку, пропорційно до площі відповідачів (споживачів) у відповідності до Методики 315. Розрахунки за спожиті послуги проводилися несвоєчасно, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31.03.2025 року становить 6982,73 грн., у тому числі: заборгованість за послуги з постачання теплової енергії з 01.02.2019 р. по 31.03.2022 р. на суму 2900,05 грн., з 01.11.2022р. по 31.03.2025р. на суму 2550,68 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування за послугою з постачання теплової енергії з 01.12.2012 р. по 31.05.2022 р. на суму 210,96 грн., з 01.06.2022 р. по 31.03.2025 р. на суму 1195,44 грн.; заборгованість за внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку з 01.07.2020 р. по 30.04.2021 р. на суму 125,60 грн. В силу приписів ст. 257, 261 ЦК України, трирічний строк позовної давності закінчився 28.02.2021 року. Але позовна давність за заявленими позовними вимогами була продовжена на строк дії карантину, після завершення карантину є подовженою на строк дії правового режиму воєнного стану. З метою вирішення справи у досудовому порядку, позивачем на адресу відповідача щомісяця надсилались квитанції (рахунки) про розмір поточних платежів про наявність заборгованості за надані послуг, досудові вимоги та попередження про звернення до суду, але заборгованість перед AT «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» залишається несплаченою. У зв`язку із вищевикладеним, представник позивача просить вимоги викладені в позовній заяві АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» задовольнити в повному обсязі (а.с. 2-5). Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що позивач хоче стягнути заборгованість за послугу з надання теплової електроенергії яку взагалі не надає відповідачу, про що свідчать копії фотофіксації під`їзду, а також заявами, направленими співмешканцями даного під`їзду де проживає відповідач до позивача. Крім того на запит відповідача КП «Жилсервіс-5» ДМР повідомило, про те, що в його під`їзді радіатори опалення на сходовій клітці відсутні. Також і сам позивач не заперечує те, що квартира відповідача відключена від централізованого опалення. З урахуванням того, що позивачем не доведено первинними документами обсяг послуги, що поставлена та розподілена на відповідача, позивач не навів належних та допустимих доказів в своєму позові, тому відповідач просить відмовити в позові в повному обсязі (а.с. 27-30). Представник позивача та відповідачі повідомлені про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін на адресу суду не надходило. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до ч. 2-6 ст.\~19\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 21 квітня 2025 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 21). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. За правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник) з 02.08.2013 року, [PERSON] (дружина) з 22.02.2013, про що свідчить довідка про склад сім`ї або зарєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27 березня 2025 року (а.с. 10). З наданої виписки з особового рахунку № [NUMBER] споживача [PERSON] за послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за вказаним особовим рахунком існує заборгованість у розмірі 6982,73 грн., у тому числі: заборгованість за послуги з постачання теплової енергії з 01.02.2019 р. по 31.03.2022 р. на суму 2900,05 грн., з 01.11.2022р. по 31.03.2025р. на суму 2550,68 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування за послугою з постачання теплової енергії з 01.12.2012 р. по 31.05.2022 р. на суму 210,96 грн., з 01.06.2022 р. по 31.03.2025 р. на суму 1195,44 грн.; заборгованість за внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку з 01.07.2020 р. по 30.04.2021 р. на суму 125,60 грн. (а.с. 6-7). Відповідно до розрахунку нарахувань за послугу з постачання теплової енергії на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових мереж теплопостачання (період з 01.02.2019 по 28.02.2022) та загальнобудинкові потреби (з 01.03.2022) на квартиру споживача за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.02.2019 по 31.03.2025 заборгованість складає 5450,73 грн. (а.с. 8-9). З відповіді Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради вбачається, що у під`їзді [ADDRESS] станом на 06.05.2025 радіатори опалення на сходовій клітці відсутні (а.с. 31). 16.05.2025 на адресу позивача Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» від мешканців під`їзду [ADDRESS] , зокрема і відповідачів по справі, направлена заява про перерахунок за послугу з постачання теплоенергії в місцях загального користування у зв`язку із відсутністю приладів опалення (а.с. 32-34). На підтвердження відсутності приладів опалення у місцях загального користування, відповідачем надано фотозображення під`їзду (а.с. 35-45). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом ст.ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний сплатити послуги з постачання теплової енергії, якими він фактично користувався. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022 затверджено зміни, що вносяться до Постанови від 21 серпня 2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що проводить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Згідно з п. 14 Правил №830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії. витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Також відповідно до п. 24 Правил №830 обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання). Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництвата житлово-комунального господарстваУкраїни 22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358). Згідно з п. 45(підпункт 13) індивідуальний споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Позивачем надано відповідний розрахунок заборгованості відповідно до якого заборгованість відповідачів перед позивачем станом на 31.03.2025 року становить 6982,73 грн. Однак, відповідно до наданих відповідачем доказів вбачається, що радіатори опалення у під`їзді №3 будинку [ADDRESS] відсутні, що підтверджуються також долученими до матеріалів справи фотозображеннями. Будь-яких доказів, які б спростовували наведені відповідачем факти, позивачем по справі суду не надано. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що позивачем не доведено надання відповідачам послуг з постачаня теплової енергії на опалення місць загального користування та функціонування вінутрішньобудинкових мереж теплопостачання та загальнобудинкові потреби, суд доходить висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню. З приводу вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed