Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

У квітні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи про те, що 01 липня 2006 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач вказує те, що з квітня 2022 року вони з відповідачкою фактично не проживають разом, спільне господарство не ведуть, спільне життя між ними припинено. Також, позивач вказує, що між ним та відповідачкою досягнута домовленість щодо подальшого проживання дітей з матір`ю, участі батька у їх вихованні та утриманні. Просить шлюб розірвати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання на 12 червня 2025 року. У судове засідання 12 червня 2025 року сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. 09 червня 2025 року позивачем через систему «Електронний суд» була подана заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 02 червня 2025 року до суду надійшли клопотання відповідачки від 30 травня 2025 року про розгляд справи у її відсутність та додаткові пояснення від 30 травня 2025 року, подані нею через систему «Електронний суд» . Проти задоволення позовних вимог відповідачка не заперечувала та надала пояснення, в яких підтвердила, що вони з відповідачем фактично не проживають разом тривалий час (понад три роки), що підтверджує повну відсутність сімейного життя. Також, вказала, що вона постійно проживає з дітьми у Велий Британії. 09 червня 2025 року від відповідачки через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення від 06 червня 2025 року, які за змістом аналогічні тим поясненням, які вона надавала раніше. Крім того, 09 червня 2025 року від відповідачки через систему "Електронний суд" надійшла заява від 09 червня 2025 року, у якій зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище " [PERSON] ". Враховуючи, що суд повідомляв сторони про дату, час та місце судового засідання судовими повістками-повідомленнями, з урахуванням поданих сторонами заяв, їх явка у судове засідання була не обов`язковою. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 01 липня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 660. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Зазначене підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 липня 2006 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї. У шлюбі у позивача та відповідача народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 січня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 31 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Позивач вказує, що подальше спільне проживання та збереження родини є неможливим, на що відповідачка не заперечує. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21,шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався цим правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наявності таких обставин справи суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а з урахуванням позиції відповідачки, яка не заперечує проти розірвання шлюбу, підстав для надання строку для примирення сторін суд також не вбачає. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позов задоволений у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", як громадянин, віднесений до 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави.

Outcome: approved