Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

У березні 2023р. позивачка [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-8 т. 1) до відповідачів: Державної митної служби України в особі Київської митниці (далі по тексту - відповідач 1), Державної казначейської служби України (далі по тексту - відповідач 2), третя особа: ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє», в якому просила суд: - стягнути на свою користь з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 2479006,3 грн., в рахунок відшкодування шкоди, яка завдана відповідачем 1. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 21 травня 2015р. між ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» та [PERSON] було укладено контракт купівлі - продажу № 21/05/2015, за яким товариство зобов`язувалось здійснити поставку автомобіля «Cadillac SRX», номер кузова [NUMBER] [PERSON] . Свої зобов`язання товариство не виконало, внаслідок чого рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2017р. по цивільній справі № 757/45825/16-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевроле» про стягнення коштів; було стягнуто з ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 94996,90 дол. США, що станом на 20 червня 2017р. за офіційним курсом НБУ становить 2472116,3 грн. 30 коп. У зв`язку з не виконанням ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» вищезазначеного рішення Печерського районного суду м. Києва, ухвалою Господарського суду м. Києва від 12 березня 2018р. по справі № 910/1864/18 було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» та визнано грошові вимоги [PERSON] до ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» в розмірі 2479006,3 грн. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 липня 2022р. по справі № 910/1864/18, яка набрала законної сили було покладено на керівника банкрута позивачку [PERSON] субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевроле» та стягнуто з [PERSON] - 1548072,71 грн. На думку позивачки поставка вищезазначеного автомобіля не була здійснена покупцю своєчасно, оскільки неправомірні дії Київської міської митниці виражені у складанні класифікаційного рішення КТ-100000000-0115-2015 від 22 вересня 2015р. про зміну коду товару, яким визначено код товару згідно УКТЗЕД - 8703249010, як автомобіль, що був у використанні та зупиненні здійснення подальшого митного оформлення товару, що було встановлено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016р., у справі № 826/27842/15, спричинили позивачці матеріальну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 2479006,30 грн. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2023р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, та призначено справу в підготовче засідання. 09 червня 2023р. на адресу суду надійшов відзив на позов відповідача 1 (а.с. 69-73 т. 1), в якому сторона відповідача проти позову заперечила, зазначивши, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскілки 01 листопада 2021р. автомобіль «Cadillac SRX», номер кузова [NUMBER] був повернутий уповноваженій особі ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» - арбітражному керуючому. Також на думку сторони відповідача, розмір шкоди, яку оцінила позивачка - 2479006,3 грн. є необґрунтованим, оскільки в межах розгляду справи про банкрутство ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє», з позивачки підлягає стягненню сума 1548072,71 грн. Крім того, затримка в поверненні автомобіля ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» відбулася не з вини відповідача 1, оскільки в межах здійснення досудового розслідування постановою слідчого від 06 листопада 2015р. зазначений автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні внесеному 01 жовтня 2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120140800600004344, при цьому ухвалою слідчого-судді Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2017р. було накладено арешт на вказаний автомобіль та заборонено митниці розпоряджатись та здійснювати передачу цього автомобіля. 19 червня 2023р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача 1 (а.с. 86-88 т. 1), в якій сторона позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що доводи та аргументи сторони відповідача 1, не спростували твердження сторони позивача, що дії відповідача 1 були неправомірними під час затримки розмитнення вищезазначеного автомобіля з моменту його ввезення на митну територію України і до моменту його повернення тертій особі ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє». 19 червня 2023р. на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» (а.с. 94-102 т. 1), в яких третя особа зазначила, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 липня 2022р. по справі № 910/1864/18, яка набрала законної сили було покладено на керівника банкрута - позивачку [PERSON] субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевроле» та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевроле», в порядку субсидіарної відповідальності - 1548072,71 грн.; вказане судове рішення позивачкою не виконано. На думку третьої особи, вказуючи на вину відповідача 1, позивачкою не надані докази звернення до відповідача 1 з проханням повернути автомобіль, що вплинуло на розмір суми реалізації цього автомобіля в майбутньому, при цьому третя особа вважає, що дії відповідача 1 були неправомірними, виражені у складанні класифікаційного рішення КТ-100000000-0115-2015 від 22 вересня 2015р. про зміну коду товару, яким визначено код товару згідно УКТЗЕД - 8703249010, як автомобіль, що був у використанні та зупиненні здійснення подальшого митного оформлення товару, що було встановлено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016р., у справі № 826/27842/15. 23 червня 2023р. на адресу суду надійшов відзив на позов відповідача 2 (а.с. 111-116 т. 1), в якому сторона відповідача проти позову заперечила, зазначивши, що на час розгляду даної справи відсутнє судове рішення про визнання судом протиправної поведінки (рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу Державної казначейської служби України). Отже, позов про відшкодування майнової шкоди, яка є похідною від визнання вини, не підлягає задоволенню. Також сторона відповідача вважає, що відсутні належні і допустимі докази, що підтверджують розмір збитків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками. 30 червня 2023р. на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив відповідача 1, в яких сторона відповідача проти позову заперечила, зазначивши, що третя особа отримала автомобіль, а тому будь-яка шкода відсутня. Крім того, сторона відповідача звертала увагу суду на обставини, у зв`язку з чим Господарським судом м. Києва було покладено на позивачку субсидіарну відповідальність. 08 серпня 2023р. на адресу суду надійшло клопотання від третьої особи ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» про розгляд справи у відсутність свого представника. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 13 вересня 2023р. на адресу суду надійшла заява ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» про заміну третьої особи ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» на правонаступника [PERSON] , у зв`язку з укладенням з останнім договору про відступлення права вимоги від 31 серпня 2023р. (а.с. 164-166 т. 1). 19 жовтня 2023р. на адресу суду надійшли письмові пояснення [PERSON] (а.с. 179, 180 т. 1), в яких останній підтримав заявлені позовні вимоги. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023р. здійснено процесуальне правонаступництво у справі № 757/10356/23-ц, замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» на його правонаступника - [PERSON] . Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2024р., заявлено самовідвід від розгляду позовної заяви [PERSON] до Державної митної служби України в особі Київської митниці, Державної казначейської служби України, третя особа: [PERSON] ; цивільну справу № 757/10356/23-ц направлено до Київського апеляційного суду для визначення підсудності. Розпорядженням Голови Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2024р. матеріали цивільної справи направлені за підсудністю до Київського апеляційного суду. Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 13 травня 2024р. визначено Шевченківський районний суд м. Києва для подальшого розгляду цивільної справи № 757/10356/23-ц. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2024р. визначено головуючого суддю Волошина В.О. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024р. прийнято до розгляду цивільну справу № 757/10356/23-ц, за правилами загального позовного провадженні та призначено в підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, відповіді на відзив відповідача 1, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача 1 проти позову заперечив, з підстав наведених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив. Відповідач 2, третя особа, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, клопотали перед судом про розгляд справи у їх відсутність. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність відповідача 2, третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача 1, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступник підстав. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). За змістом ч. 2-4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Як встановлено рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2017р., по цивільній справі № 757/45825/16-ц, яке набрало законної сили, 21 травня 2015р. між [PERSON] та ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» укладено контракт купівлі-продажу № 21/05/2015, відповідно до котрого товариство зобов`язувалося передати [PERSON] у власність автомобіль «Cadillac SRX» 2015р. випуску, а остання сплатити за товар 1936830,0 грн., що еквівалентно 92230,0 дол. США. Зазначеним рішенням суду не встановлено поважності причин, з яких товар - автомобіль не був поставлений, в строк визначений договором, а тому, на підставі цього рішення суду, підлягає стягненню з ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» на користь [PERSON] кошти у розмірі 94996,90 дол. США, що станом на 20 червня 2017р. за офіційним курсом НБУ становить 2472116,3 грн. 27 липня 2017р. представником [PERSON] - [PERSON] був отриманий виконавчий лист по справі № 757/45825/16. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12 березня 2018р. було відкрито провадження у справі № 910/1864/18, про банкрутство ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє». Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16 травня 2018р. у справі № 910/1864/18 визнано кредитором [PERSON] з грошовими вимогами на суму 2496626,30 грн.; Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві з грошовими вимогами на суму 11388,14 грн. Постановою Господарського суду м. Києва від 13 червня 2018р. у справі № 910/1864/18 відкрито ліквідаційну процедуру ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» та ліквідатором призначено арбітражного керуючого Струця М.П. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 липня 2022р. у справі № 910/1864/18 задоволено заяву ліквідатора ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» арбітражного керуючого Струця М.П. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на керівника боржника [PERSON] ; покладено на керівника банкрута - [PERSON] , субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє»; стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» 1548072,71 грн. При цьому, зазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили було встановлено наступне: «У ході проведеного аналізу на предмет наявності (відсутності) ознак фіктивного, навмисного або прихованого банкрутства ліквідатором встановлено таке: - керівництвом банкрута були прийняті нераціональні управлінські рішення, які негативно впливали на виробничу, торговельну, іншу статутну діяльність підприємства, що призвели до фінансових збитків та втрат; - відсутність спрямування отримуваних грошових засобів та інвестицій на закупівлю товарів, робіт, послуг, безпосередньо незадіяних у виробничо-господарській діяльності; - здійснено заплутування та приховування звітності, знищення документів або інформації, унаслідок чого неможлива ефективна робота підприємства тощо, надання неправдивої інформації про фінансово-господарський стан підприємства, яка створює оманливе враження про нормальний фінансовий стан підприємства і таким чином приховує стійку фінансову неспроможність; - ненадання звітності до податкового органу та Головного управління статистики у м. Києві від 30.09.2015 свідчить про неправомірні дії посадових осіб банкрута щодо незабезпечення бухгалтерського та управлінського обліку підприємства. З матеріалів справи вбачається, що протягом ліквідаційної процедури банкрута виявлено переміщення банкрутом через державний кордон України транспортного засобу, а саме: ввезення автомобіля марки CADILLAC SRX, ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , що наразі знаходиться на території митниці. Згідно класифікаційного рішення Київської митниці ДФС № КТ-100000000-0115-2015 Товариству з обмеженою відповідальністю "Український торговий дім "Каділлак, Шевролє" було відмовлено в митному оформлені вищезазначеного автомобіля, у зв`язку з чим 22.09.2015 він був вилучений за протоколом про порушення митних правил № 0734/1000/15, однак 30.11.2016 постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/27842/15 було скасоване класифікаційне рішення № КТ-100000000-0115-2015. Після винесення вказаної постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі за № 826/27842/15 [PERSON] не було вчинено дій, необхідних для закінчення процедури розмитнення автомобіля, а отже і набуття банкрутом права власності на такий автомобіль. Невиконання банкрутом зобов`язань з поставки даного автомобіля на користь [PERSON] , яка є ініціюючим кредитором у справі № 910/1864/18, стало підставою для винесення 20.06.2017 Господарським судом міста Києва рішення про стягнення з банкрута на користь [PERSON] (в подальшому змінила прізвище на [PERSON] ) коштів у розмірі 94 996,90 доларів США, що станом на 20.06.2017 за офіційним курсом НБУ становило 2 472 116,30 грн. та 6 890,00 грн. судового збору. У подальшому, [PERSON] , як керівником банкрута, не було укладено фінансово вигідних, прибуткових, сприятливих для поліпшення фінансового становища банкрута правочинів і, як наслідок, підприємство не отримувало прибутку, при цьому не вживаючи належних заходів щодо запобігання банкрутства і застосування досудових заходів відновлення платоспроможності. При цьому, будучи і засновником (учасником) банкрута і його керівником, [PERSON] була обізнана щодо усієї фінансово-господарської діяльності банкрута, фінансової звітності банкрута, його неплатоспроможності, брала безпосередню участь в управлінні та прийнятті рішень щодо діяльності банкрута, тощо.». Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що внаслідок протиправних дій відповідача 1, їй було спричинено матеріальну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 2479006,3 грн., при цьому неправомірні дії відповідача 1 (Київської міської митниці), встановлено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016р., у справі № 826/27842/15, які полягали у складанні класифікаційного рішення КТ-100000000-0115-2015 від 22 вересня 2015р. про зміну коду товару, яким визначено код товару згідно УКТЗЕД - 8703249010, як автомобіль («Cadillac SRX», номер кузова [NUMBER] ), що був у використанні та зупиненні здійснення подальшого митного оформлення товару. Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2016р. по справі № 826/27842/15 відмовлено в задоволені позовних вимог ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби: - визнання протиправними дій відповідача з приводу прийняття рішення про визначення коду товару від 22 вересня 2015р. № КТ-100000000-0115-2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 вересня 2015р. № 100260001/2015/0130; - визнання протиправним та скасування рішення відповідача про визначення коду товару від 22 вересня 2015р. № КТ-100000000-0115-2015; - визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 вересня 2015р. № 100260001/2015/0130; - зобов`язання відповідача, у разі повторного звернення позивачем до митного оформлення автомобіля «Cadillac SRX», колір - синій, кузов № [NUMBER] , провести митне оформлення товару цього автомобіля як нового за кодом УКТЗЕД (8703241000), що був заявлений декларантом у графі 33 МД № 100260001/2015/146228 від 01 вересня 2015р. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016р. по справі № 826/27842/15, апеляційну скаргу ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» - задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2016р. - скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» - задоволено частково. Визнано протиправними дії Київської міської митниці Державної фіскальної служби щодо прийняття рішень про визначення коду товару від 22 вересня 2015 року № КТ-100000000-0115-2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 вересня 2015р. № 100260001/2015/0130. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визначення коду товару від 22 вересня 2015р. № КТ-100000000-0115-2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 вересня 2015р. №100260001/2015/0130. В іншій частині позову відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 червня 2020р. по справі № № 826/27842/15, касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - задоволено частково. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016р. в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Київської міської митниці Державної фіскальної служби щодо прийняття рішень про визначення коду товару від 22.09.2015 №КТ-100000000-0115-2015 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.09.2015 №100260001/2015/0130 - скасовано. У цій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2016р. - залишено в силі. У решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016р. - залишено без змін. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої матеріальної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом ч. 2-4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України). Так, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 липня 2022р. у справі № 910/1864/18 задоволено заяву ліквідатора боржника - ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на керівника боржника - [PERSON] та стягнення з останньої на користь ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» 1548072,71 грн., у зв`язку з тим, що вона не вчиняла дій, як засновник (учасник) і керівник ТОВ «Український торговий дім «Каділлак, Шевролє» для поліпшення фінансового становища цього товариства. При цьому протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано належні і допустимі докази наявності самої матеріальної шкоди в розмірі 2479006,3 грн., матеріали справи не містять жодного розрахунку суми матеріальної шкоди, яка була спричинена саме позивачці, відсутні докази причинного зв`язку між поведінкою відповідача 1 та заподіяною шкодою, враховуючи висновки та факти, які були встановлені ухвалою Господарського суду м. Києва від 11 липня 2022р. у справі № 910/1864/18. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позову. Так, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). При прийнятті рішення суд також враховує, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачів не підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed