Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

16 квітня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 25 травня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №1954114 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Після того, як відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту, ТОВ «Лінеура Україна» 25.05.2021 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти договір №1954114 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору за обраними позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту. В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником первісний кредитор здійснив ідентифікацію і верифікацію особи із використанням системи BankID НБУ. 25.05.2021 року позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «Лінеура Україна» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор P988, котрий боржником було введено/відправлено у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання договору №1954114 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на умовах визначених офертою. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 6500 грн, шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , строком на 30 днів із процентною ставкою 1,90% на день, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 08 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа фінанс») було укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] , у якого заборгованість за договором №1954114 складає 21300 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №1954114 від 25.05.2021 року становить 21300,00 грн, з яких: заборгованість по тілу - 6500,00 грн, заборгованість по відсотках - 14800,00 грн, пеня - 0,00 грн. Окрім цього, звертає увагу суду на той факт, що згідно із отриманою від первісного кредитора інформацією, відповідач в загальній кількості чотири рази оформлював кредитні відносини з ТОВ «Лінеура Україна», попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить його обізнаність з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. Просить стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» заборгованість за договором № 1954114 від 25 травня 2021 року у розмірі 21300 грн та судові витрати. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 17 квітня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22 травня 2025 року. 01 травня 2025 року відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що заборгованість визнає, однак не погоджується із її розміром оскільки відсутній належний розрахунок та правові підстави для нарахування відсотків, штрафних санкцій та комісій, жодного документального підтвердження обґрунтованості заявлених сум позивачем не надано. Договір у письмовій формі ним не підписувався, кредитні кошти було отримано шляхом приєднання до публічної оферти та використання електронного підпису, копії договору йому не було надано та письмового варіанту договору він не має. Кредитором не було направлено жодних письмових чи електронних повідомлень або вимог щодо сплати заборгованості, а тому порушено порядок досудового врегулювання спору. Також вважає, що минув строк позовної давності (3 роки), передбачений ст. 257 ЦК України, оскільки остання дія по кредиту мала місце у травні 2021 року. Крім того, долучив рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22.12.2023 року за його позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яким виконавчий напис № 2056 від 15.12.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню. На думку відповідача це підтверджує наявність системної проблеми в підході кредитора до нарахування боргу та ведення справ у безспірному порядку, без дотримання вимог чинного законодавства. Також зазначає, що із 28 лютого 2022 року проходить службу в Збройних силах України, бере участь у бойових діях та має статус учасника бойових дій. Просить відмовити у задоволенні позову повністю у зв`язку із закінченням строку позовної давності, а також витребувати докази (а.с. 90-101) Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 22 травня 2025 року судове засідання відкладено на 11.06.2025, явку представника позивача визнано судом обов`язковою. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 11.06.2025 в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів відмовлено. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про судове засідання, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 112 на звороті). До позовної заяви представником позивача долучено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, у якому не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 74-75). Відповідач у судове засідання не з`явився також, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 113 на звороті). 02 травня 2025 року та 25 травня 2025 через систему «Електронний суд» подав заяви, у яких просить провести розгляд справи без його участі на підставі поданого відзиву, оскільки перебуває на військовій службі (а.с. 102, 114-115). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 25 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №1954114 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - кредитний договір) в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с. 9-21). Крім того, 25 травня 2021 року [PERSON] в електронній формі підписав додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1954114 від 25.05.2021 року, а саме таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит; паспорт споживчого кредиту (а.с. 22, 23-26). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п.1.1 Договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Згідно п. 10.7 Договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Таким чином, позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такої форми, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Р988, який був надісланий на номер телефону [NUMBER] відповідача, про що свідчить п. 11 договору, реквізити та підписи сторін (а.с. 15-20). У відзиві відповідач зазначає, що копію договору йому не надавали, письмовий варіант договору у нього відсутній. Водночас у п.10.12 Договору зазначено, що сторони домовились, що примірник цього договору вважається отриманим клієнтом, якщо товариство його направило на електрону адресу вказану клієнтом в особистому кабінеті та/або безпосередньо в особистий кабінет. У випадку відправлення договору в особистий кабінет, клієнт приймає та підтверджує, що дані особистого кабінету є його контактними даними, які були ним зазначені під час укладення договору та які дають можливість клієнту переглядати укладений договір, завантажити його на свій персональний комп`ютер або інший пристрій, створити копію на паперовому носії і таким чином отримати у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в сумі 6500 грн шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] строком на 30 днів із фіксованою процентною ставкою 1,90% в день, яка застосовується у межах строку кредитування. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» було перераховано [PERSON] кошти в розмірі 6500 грн на картку № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту, за допомогою системи іPay.ua, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 23846-0403 від 04.03.2024 року (а.с. 43). Таким чином, ТОВ «Лінеура Україна» повністю виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Однак, [PERSON] не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кpeдит в строки, передбачені договором, що спричинило виникнення заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості за договором №1954114 від 25.05.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, сформованого ТОВ «Лінеура Україна» станом на 08.02.2022 року заборгованість у [PERSON] становить 21300 грн, з яких 6500 грн - тіло заборгованості, 14800 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 38-42). Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 08 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен інвест Україна» укладено договір факторингу № 1-08022022, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступає за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 44-47). Пунктом 3.1.3. Договору факторингу № 1-08022022 від 08.02.2022 року встановлено, що право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту зарахування грошових коштів в повному обсязі в розмірі, визначеному в п. 2.5 договору, на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. Згідно платіжної інструкції №8368 від 09.02.2022 ТОВ «Росвен інвест Україна» перерахувало кошти на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 48) Із витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу № 1-08022022 від 08.02.2022 року, залишок заборгованості на момент відступлення права вимоги за кредитним договором №1954114 від 25.05.2021 року становив 21300 грн, з яких 6500 грн -сума кредиту, 14800 грн - сума нарахованих процентів (а.с. 49-52). Отже, ТОВ «Росвен інвест Україна» набуло право вимоги до [PERSON] . Рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25 березня 2024 року змінено назву з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа фінанс» (а.с. 53). Таким чином, позивачем ТОВ «Свеа фінанс» доведено факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором №1954114 від 25.05.2021 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , і він вправі пред`являти відповідні вимоги про стягнення коштів. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір або інший правочин (пункт 1 частина 2 статті 11 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Однак, як зазначає позивач, заборгованість за кредитним договором так і не була сплачена відповідачем в повній мірі. Відповідач у відзиві на позов заборгованість фактично визнає, однак не погоджується із розміром заявлених сум, оскільки відсутній належний розрахунок із зазначенням всіх нарахувань та підстав для їх виникнення. Як зазначалося вище, згідно розрахунку заборгованості за договором №1954114 від 25.05.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, сформованого ТОВ «Лінеура Україна», станом на 08.02.2022 року заборгованість у [PERSON] становить 21300 грн, з яких 6500 грн - тіло заборгованості, 14800 грн - заборгованість за відсотками. Пунктом 1.4.2. кредитного договору передбачено, що знижена процентна ставка становить 0,95% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо клієнт у межах строку, визначеного в п.1.3 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.3 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для клієнта лише як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором. Згідно пункту 4.2.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Загальна кількість атовпролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. Відповідно до п.4.2.3 договору сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою у відповідності до п. 1.5.1 Договору. При застосуванні автопролонгації знижка, надана клієнту в рамках програми лояльності, анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначений п.1.3 договору, за стандартною процентною ставкою та відбувається перерахунок загальної вартості кредиту. Результати таких перерахунків відбражаються в особистому кабінеті. Із розрахунку заборгованості за договором №1954114 від 25.05.2021 року вбачається, що протягом 30 днів, починаючи із 25.05.2021 року по 23.06.2021 року здійснювалося нарахування відсотків за зниженою ставкою (0,95%) на суму 1852,50 грн. Згідно Додатку 1 до договору, дата останнього платежу 24.06.2021 року. Згідно пункту 4.2.1 договору тавариством застосовано автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту, тобто з 25.06.2021 року, знижка анулювалася та здійснено перерахунок за стандартною ставкою 1,90%, (123,50 грн) не пізніше 4 календарного дня (п.4.2.4 Договору). Тобто сума 2346,5 грн відсотків за 28.06.2021, яка зазначена в розрахунку, включає в себе 1852,50 грн (нараховані відсотки внаслідок перерахунку за стандартною ставкою 123,5 грн за 30 днів), та 494 грн (нараховані відсотки за 4 дні (25.06.21-28.06.21) за стандартною ставкою 123,5 грн). Таким чином, враховуючи п.4.2.1 договору, фактично товариством нараховано відсотки за 34 дні за стандарною ставкою (1,90%) 123,5 грн, що становить 4199 грн та відповідає умовам договору. Протягом наступних 86 днів, починаючи із 29.06.2021 року по 22.09.2021 року здійснювалося нарахування відсотків за стандартною ставкою (1,90%) на суму 10621,00 грн., а всього 14820 грн. Також вбачається, що за період з 01.10.2021 року по 02.10.2021 року було сплачено 20 грн на погашення відсотків (а.с. 38-41). Таким чином, суд не вбачає підстав ставити під сумнів наданий ТОВ «Лінеура Україна» розрахунок заборгованості, який відповідає умовам підписаного сторонами договору, стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок в жодній мірі не спростований, а також контррозрахунку суми заборгованості ним не було здійснено. Враховуючи наведене, сума заборгованості за тілом кредиту становить 6500 грн, а за відсотками - 14800 грн та підлягає стягненню з відповідача. Щодо спливу строку позовної давності, наведеного у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по цивільній справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18), якщо кредитний договір передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, то перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. При цьому, як видно із розрахунку заборгованості за договором №1954114 від 25.05.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту за період з 25.05.2021 по 02.10.2021, відповідачем останній платіж на виконання вищевказаного кредитного договору було здійснено 02.10.2021 у сумі 10,00 грн, а відтак строк позовної давності закінчується 02.10.2024. Проте, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями) введений з 12.03.2020 та тривав до 30 червня 2023 року. Разом з тим, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, а відтак позивачем не пропущено строк на звернення до суду із даним позовом, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача щодо застосування строків позовної давності. Також, суд не бере до уваги зазначене у відзиві відповідачем рішення суду у справі за його позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки спір у наведеній цивільній справі виник з іншою стороною та з інших правових підстав. Судом не враховуються доводи відповідача щодо порушення порядку досудового врегулювання спору, так як позивач діяв відповідно до ст.ст. 16, 20 ЦК України, згідно яких кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу і право на захист особа здійснює на власний розсуд. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved