Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

12 листопада 2024 року позивач Приватне акціонерне товариство «Житомирський меблевий комбінат» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 травня 2024 року між ПрАТ «Житомирський меблевий комбінат» та [PERSON] було укладено договір № 1АЖМК240076 оренди житла, відповідно до умов якого відповідачу передано у тимчасове оплачуване користування (оренду) мебльоване житло загальною площею -65,0 квадратних метрів, на 19-му поверсі, кількість житлових кімнат-1, житлова площа-18,4 квадратних метрів, квартира [ADDRESS] . Відповідач зобов`язувався за договором оренди сплачувати за оренду житла щомісячно, не пізніше 5-го числа поточного (оплачуваного) місяця, плату у розмірі, обумовленому договором. У період з червня 2024 року по липень 2024 року Орендодавцем було виставлено орендарю рахунки-акти, а саме: рахунок-акт №0000006891/2024 від 31.07.2024 (плата за оренду нежитлового приміщення за липень 2024 року) на суму 59650,79грн в.т.ч. ПДВ 20%; рахунок-акт №000033542024/4184 від 30.06.2024 (компенсацыя комунальних послуг за червень 2024 року) на суму 2813,17грн в.т.ч. ПДВ 20%. Однак, всупереч умовам договору орендарем не сплачено плату за оренду нежитлового приміщення за липень 2024 року в розмірі 59650,79грн в.т.ч.ПДВ та компенсацію витрат на комунальні послуги за червень 2024 року в розмірі 2 813,17грн, в.т.ч. ПДВ. Отже, на момент звернення до суду у відповідача утворилась заборгованість зі сплати орендної плати, яку позивач просить стягнути. Крім того, п. 6.2. договору оренди сторонами була передбачена пеня за затримку з боку орендаря перерахування будь-яких платежів, передбачених договором, у розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення від суми заборгованості. За розрахунком позивача, сума пені становить 5135,32грн. Також позивач вказує, що до відповідача необхідно застосувати додаткову відповідальність у вигляду штрафу у розмірі 18739,19грн згідно з п. 7.2. договору оренди, що становить 30 % від простроченої суми заборгованості. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по оплаті за оренду та компенсації комунальних послуг в розмірі 62463,96грн; пеню в розмірі 5 135,32грн; штраф в розмірі 18739,19грн; 3% річних в розмірі 592,54грн; інфляційні втрати в розмірі 1317,37грн та понесені судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву (а.с.62-63). У судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог Закону. Позивач Приватне акціонерное товариство «Житомирський меблевий комбінат» в судові засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 20 травня 2024 року між Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат» та [PERSON] укладено договір №1АЖМК240076 (а.с. 16-21). Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове оплачувальне користування (оренду) мебльоване житло загальною площею 65,0-квадратних метрів, на 19-му поверсі, кількість житлових кімнат-1, житлова площа-18,4-квадратних метрів, квартира [ADDRESS] . Згідно з п. 3.1.1. договору оренди, орендодавець зобов`язаний передати орендарю квартиру, майно та ключі на умовах та строках, передбачених договором, в орендне користування. Відповідно до п. 4.1 договору оренди, орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірах та строках, обумовлених цим договором. Плата за оренду нараховується з дати підписання сторонами акта №1 (п. 4.2. договору). Згідно з п. 4.3, п.4.4. договору оренди якщо інше не передбачено цим договором, плата за оренду сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 5-го числа місяця, наступного (оплачуваного) місяця. Орендар має зобов`язання перерахувати на поточний рахунок орендодавця протягом 1 календарного дня з моменту підписання договору грошові кошти в розмірі плати за оренду за повний місяць строку оренди. Орендодавець виставляє орендареві рахунок-акт на оплату плати за оренду, розрахований відповідно до додатку № 2 до договору. Обов`язок отримання рахунку-акта покладається на орендаря. Орендар компенсує орендодавцю витрати на комунальні послуги на підставі виставлених рахунків, а також у випадку встановлення лічильників - на підставі їх показників (п. 4.7.2. договору оренди). Перерахування компенсації витрат на комунальні послуги на підставі виставлених орендодавцем рахунків-актів здійснюється не пізніше 10 числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем (п.4.7.3. договору оренди). Відповідно до п. 4.13. договору оренди зобов`язання щодо здійснення платежів за цим договором будуть вважатись виконаними належним чином у момент, коли суми грошових коштів, які відповідають повному розміру платежів, будуть зараховані на поточний рахунок орендодавця. Строк оренди починається з моменту отримання орендарем квартири за актом № 1 і закінчується 19 листопада 2024 року (п.7.2. договору оренди). У пінкті 8.8. визначено, що підписуючи цей договір, орендар підтверджує, що ознайомлений та зобов`язується виконувати правила проживання в житловому комплексі, що розміщено на веб-сайті https://аtlantic-residences-kyiv.com/uk/. Додатком № 2 від 20 травня 2024 року до Договору оренди житла № 1АЖМК240076 від 20 травня 2024 року сторони узгодили розмір плати за оренду та порядок розрахунків. Зокрема, п. 1.2. додатку до договору визначено, що плата за оренду квартири за кожен місяць складається з двох частин: орендної плати та додаткової плати. Орендна плата за кожний місяць визначається на момент виставлення рахунку за формулою: базова орендна ставка - в період з 20 травня 2024 року по 31 травня 2024 року (включно) становить 13481,56грн, в.т.ч.ПДВ (20%) в місяць. Починаючи з 01 червня 2024 року - становить 55198,08грн, в.т.ч. ПДВ (20%) в місяць. ДМ-фіксована плата за проживання Довгострокових мешканців в Квартирі, що становить 7885,44грн, в.т.ч. ПДВ (20%). Індекс К- співідношення встановленого Національним банком україни офіційного курсу гривні до долару США на дату складання Орендодавцев розрахунку на оплату орендної плати, до курсу гривні до долара США, який на 20.05.2024 складає 39,4272грн, за умови, що значення зазаначеного співвідношення є більше ніж одиниця (а.с.27). За актом № 1 приймання-передачі від 20 травня 2024 року відповідач прийняв у тимчасове оплатне користування, відповідно договору оренди житла № 1АЖМК240076 від 20 травня 2024 року, мебльоване житло загальною площею 65,0 квадратних метрів, на 19-му поверсі, кількість житлових кімнат-1, житлова площа-18,4-квадратних метрів, квартира [ADDRESS] (а.с.29). Як визначає ч. 1 ст. 627 Цивільного Кодексу (далі - ЦК) України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст. 825 ЦК України, наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за найм житла за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Судом встановлено, що в період з червня 2024 року по липень 2024 року Орендодавцем було виставлено орендарю рахунки-акти, а саме: рахунок-акт №0000006891/2024 від 31.07.2024 (плата за оренду нежитлового приміщення за липень 2024 року) на суму 59650,79грн в.т.ч. ПДВ 20%. Однак, всупереч умовам договору орендарем не сплачено плату за оренду нежитлового приміщення за липень 2024 року в розмірі 59650,79грн в.т.ч.ПДВ. З врахуванням вищевикладеного, враховуючи, що відповідач не вніс плати за оренду житла, визначеної договором, що є порушенням умов договору оренди, суд доходить висновку, що позовну вимогу про стягнення заборгованості по сплаті за оренду квартири за липень 2024 року у розмірі 59650,79грн необхідно задовольнити у повному обсязі. Крім того, як зазначалось, відповідно до п. 4.7.2. договору оренди, орендар повинен компенсувати орендодавцю витрати на комунальні послуги на підставі виставлених рахунків, а також у випадку встановлення лічильників - на підставі їх показників. За матеріалами справи, зокрема рахунок-акт №000033542024/4184 від 30.06.2024 (плата за оренду нежитлового приміщення за червень 2024 року) на суму 2813,17грн в.т.ч. ПДВ 20%. (а.с. 47). Доказів проведення оплати за вказаним рахунком відповідачем не надано, відтак з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума заборгованості за комунальні послуги у розмірі 2813,17грн. У позовній заяві позивачем ставиться питання щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій. У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 6 договору оренди передбачена відповідальність сторін. У пункті 6.2 договору оренди визначено, що у випадку затримок з боку орендаря у перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим договором, на користь орендодавця, орендар сплачує пеню у розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення від суми заборгованості. Крім того, договором оренди встановлена додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань у виді штрафу. Зокрема, якщо період прострочення становить 5 календарних днів, орендар зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% від простроченої суми; за прострочення 6-9 днів штраф становить 20%; за прострочення 10 і більше днів штраф становить 30% від простроченої суми грошового зобов`язання (п.6.2.2.-п.6.2.4). Пунктом 4.12 договору оренди передбачено, що орендар перераховує на поточний рахунок орендодавця грошові кошти в сумі 55198,08грн, як забезпечення належного виконання орендарем негрошових зобов`язань за договором, у тому числі щодо повернення квартири у належному стані, що не є орендною платою. Грошові кошти - забезпечення можуть бути використані орендодавцем в будь-який момент впродовж дії договору, у разі заборгованості по сплаті неустойки (штрафу). У випадку дострокового розірвання договору оренди за ініціативи орендаря, 100 % грошових коштів - забезпечення не повертаються та зараховуються як неустойка за дострокове розірвання договору. Отже, за умовами договору оренди, стягнення з відповідача вказаної суми штрафу та пені, зазначеної позивачем, компенсуються позивачу як негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків оплати орендних платежів та за умовами договору забезпечуються грошовою сумою у розмірі 55198,08грн, які зараховуються орендодавцем як сплата неустойки. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 5135,32грн та штрафу у розмірі 18 739,19грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку загальна сума заборгованості зі сплати 3 % річних від простроченої суми становить 592,54грн (а.с. 38), загальна сума заборгованості у вигляді інфляційних втрат становить 1 317,37грн (а.с.39). Отже, суд вважає що вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат від суми заборгованості є обгрунтованими, оскільки нарахування є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, що не передбачено умовами договору, однак передбачено нормами чинного законодавства. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно положення статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач посилались як на підставу своїх вимог, суд вважає за можливе частково задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача 59650,79грн заборгованості по орендній платі, 2813,17грн компенсації витрат на комунальні послуги та 3% річних у сумі 592,54грн, інфляційні втрати в розмірі 1 317,37грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 10). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (76,39 %), відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 850,47 грн пропорційно задоволеним вимогами. Керуюючи ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263, 264-265, 279,354ЦПК України, суд, -

Outcome: partial