Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-05 00:00:00

Короткий виклад обставин справи Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 19.12.2016 року у розмірі 60 866,14 грн. станом на 14.12.2021 року та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до AT КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 19.12.2016 року. Відповідач [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. ЗаявоювВідповідача підтверджується, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в AT КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йї для ознайомлення в письмовій формі. Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50000.00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 14.12.2021 року має заборгованість 60866,14 грн., з яких: 47722.76 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13143,38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Процесуальні дії по справі та заяви учасників справи Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2022 року зупинено провадження у справі №308/542/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №308/11069/21. 24 жовтня 2024 року представником позивача адвокатом Будьонним Віталієм Сергійовичем подано клопотання про поновлення провадження у справі та залучення правонаступників відповідача для участі у справі. В обґрунтування клопотання зазначено, що під час розгляду справи № 308/11069/21 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , у зв`язку з чим 26.04.2024 до участі у цивільній справі № 308/11069/21 було залучено правонаступника Позивача, а саме [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Отже, враховуючи наявність після смерті відповідача [PERSON] спадкоємців, які заявили про свої права на спадщину, прийнявши її у встановленому законом порядку в обсязі усіх наявних майнових прав та обов`язків спадкодавця, у тому числі боргових зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк», та зважаючи на те, що кредитні зобов`язання не є такими, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця та допускають правонаступництво, на сьогоднішній день існує необхідність залучення до участі у справі правонаступників відповідача - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.11.2024 року поновлено провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.11.2024 року залучено до участі у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, правонаступників померлого відповідача [PERSON] : - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ). 20.01.2025 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Ковалець М.І. подано відзив на позовну заяву з доказами направлення іншим учасникам, згідно якого просить у задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі. Вказує, що 25.03.2021 року з належного [PERSON] карткового рахунку [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» послідовно, двома платежами, які відбулися о 09 год. 53 хв., та 17 год. 26 хв., відповідно (перший на суму 7 254,00 грн., другий на суму 38 007,00 коп.), шляхом вчинення шахрайських дій було перераховано грошові кошти загальною сумою 45 261,00 грн. на користь ФОП [PERSON] , а саме на його картковий рахунок в АТ «Комінвестбанк», що підтверджується квитанціями №0.0.2066341953.1. та №0.0.2066988872.1. Також, з належного [PERSON] карткового рахунку 17.04.2021 року було здійснено платіж невідомого призначення загальною сумою 9 365,50 грн. Таким чином, загальна сума несанкціонованих переказів з карткового рахунку (в рахунок кредитних коштів) [PERSON] сягнула 54 625,00 коп. 19.04.2021 року [PERSON] звернулася до найближчого відділення АТ КБ «ПриватБанк» із усним зверненням, під час якого повідомила про шахрайські дії з належним їй картковим рахунком. 28.04.2021 року [PERSON] звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, що підтверджується заявою про вчинення кримінального правопорушення, та талоном-повідомленням єдиного обліку №8910 від 28.04.2021 року. За результатами розгляду вищевказаної заяви, 27.05.2021 року було відкрито кримінальне провадження №12021078030000538 за ч. 1 ст. 190 КК України. Також, 02.06.2021 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про припинення нарахування відсотків за борговими зобов`язаннями, у якій повторно вказала про вчинені щодо неї шахрайські дії, та відкрите кримінальне провадження за даним фактом. 06.07.2021 року позивач надав відповідь №20.1.0.0.0/7-210624/8970, у якій вказав, що АТ КБ «ПриватБанк» відмовляє у задоволенні запиту щодо припинення нарахування відсотків за кредитом. Представник вказує, що факт звернення [PERSON] до банку щодо зупинення нарахування відсотків, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у первісного відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування. Таким чином, представник відповідача вважає, що списання грошових коштів з карткового рахунку первісної відповідачки відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, первісний відповідач звернулася до правоохоронних органів. 27.01.2025 представник позивача - Пацкан І.І. подав додаткові пояснення з доказами направлення іншим учасникам, згідно яких вказує, що у доповнення відповіді на відзив позивач звертає увагу суду, що у процесі користування рахунком 19.04.2021 p. [PERSON] окрім Паспорту споживчого кредиту також підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуу, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг [PERSON] підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Тобто, [PERSON] була належним чином повідомлена про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з квітня 2021 р. відсотки нараховувалися відповідно до підписаної [PERSON] . Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8%. При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 13 143, 38 грн. 10.02.2025 від представника позивача - адвоката Єрмолов Є.М. надійшла відповідь на відзив з доказами направлення іншим учасникам, згідно чого вказує, 26.08.2024 рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/11069/21 позовну заяву [PERSON] до AT КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, припинення нарахування щомісячних платежів, заборгованості за ними та їх скасування - залишено без задоволення, яким встановлено, що позивачем не надано будь-яких доказів постановлення вироку чи іншого судового рішення, яке набрало законної сили, щодо незаконного заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами. Крім того, названі кредитні грошові кошти є власністю Банку, а не позивача, оскільки вони є кредитними коштами та якщо припустити факт незаконного заволодіння кредитними коштами, третіми особами, дана обставина не є підставою для розірвання кредитного договору, оскільки в такому випадку відповідні збитки завдані Банку, а не позивачу. Позивачем не надано і судом також не здобуто жодних доказів того, що спірні списання коштів з карткового рахунку відбулись поза волевиявленням позивача та що такі банківські операції на той момент не відповідали її внутрішній волі. Натомість, обставини справи свідчать про те, що оспорювані фінансові операції відбулися з ручним веденням номера картки та CW коду, тобто конфіденційної інформації, а тому AT КБ «ПриватБанк» не несе відповідальності за зазначені операції, про які він був повідомлений вже після їх здійснення. Покликання позивача на те, що ці операції здійснені невідомою особою у шахрайський спосіб, не є достатніми та належними доказами Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів, - задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Котлярової Людмили Володимирівни (місцезнаходження: [ADDRESS] ) належним чином завірену копію спадкової справи за померлою [PERSON] , яка померла [INFO] . 15.04.2025 від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Котлярової Л.В. на виконання вимог ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.03.2025 надійшла завірена копія спадкової справи за померлою [INFO] [PERSON] . 28.04.2025 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Ковалець М.І. подано додаткові пояснення з доказами направлення іншим учасникам, згідно яких вказує, що згідно позовної заяви, [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Заяву № б/н від 19.12.2016 року. У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 02 лютого 2017 року становить 60 866,14 грн., з яких: 47 722,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13143,38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача вказує, що у заяві позичальника від 19 грудня 2016 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення коштів, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19 грудня 2016 року, посилається на паспорт споживчого кредиту, витяг з «Тарифів», витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання, наказ банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифи» у редакції, що діяла на момент підписання заяви. Вважає, що при цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування Вказує, що в даній справі відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. 23.05.2025 представник позивача - адвокат Єрмолов Є.М. подав заперечення на додаткові пояснення з доказами направлення іншим учасникам та вказав, що позичальником було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Позичальник ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Позичальнику було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг Позичальнику було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (п.п.1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рухунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов) яку отримав Позичальник та мобільний телефон який вказав Позичальник (п. 1.1.1.15 та п.1.1.1.16 Умов) в Заяві. Вказує, що виконання Позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 9 років, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Представник позивачаПацкан І.І. під час судового розгляду підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених у такому, просив задовольнити та стягнути з правонаступників померлого боржника суму заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 19.12.2016 р. в розмірі 60 866,14 грн. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ковалець М.І. під час судового розгляду заперечила проти позовних вимог, з підстав наведених у відзиві та додаткових поясненнях. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судові засідання повторно не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення та відзиву не подавали. Враховуючи наведене, заслухавши думку учасників справи суд ухвалив проводити розгляд за їх відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 19.12.2016 [PERSON] , [INFO] підписала власноручним підписом Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої погодилася з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг; ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згідна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua. 19.04.2021 року [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що підписанням цієї анкети-заяви згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. В якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, порядок повернення кредиту, зокрема кількість та розмір платежів, періодичність внесення, пеня, штрафи, процентні ставки, інші платежі. Своїм підписом відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , останній було відкрито кредитний рахунок ( [NUMBER] ) та 02.08.2018 встановлено кредитний ліміт 15 000,00 грн., який 06.08.2018 - збільшено до 20 000,00 грн., 19.12.2018 - збільшено до 22 000,00 грн., 06.05.2019 - збільшено до 30 000,00 грн., 20.11.2019 - збільшено до 46 000,00 грн., 28.01.2020 - збільшено до 50 000,00 грн., 15.07.2021 - зменшено до 50 000,00 грн., 27.07.2021 - зменшено до 50 000,00 грн., 05.08.2021 - зменшено до 50 000,00 грн. Відповідно до довідки між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: Номер картки [NUMBER] , Дата відкриття 02.08.2018, Термін дії 07/22. Номер картки [NUMBER] , Дата відкриття 19.04.2021, Термін дії 09/23. Згідно доданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н вiд 19.12.2016, укладеного мiж ПриватБанком та [PERSON] , станом на 14.12.2021 заборгованість відповідача перед позивачем становить 60866,14 грн., яка складається з наступного: 47722,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 13143,38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Випискою за договором №б/н вiд 19.12.2016 за період з 02.08.2018 - 17.12.2021 підтверджується, що [PERSON] користувалася вказаними вище картковими рахунками, у такому вказано номери карток, деталі операцій та їх суми. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 27.07.2022 померла [PERSON] [INFO] . Після смерті [PERSON] її доньці [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину № 2059 від 11.07.2023, № 2060 від 11.07.2023. Відповідно до вищевказаних свідоцтв приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Котлярова Л.В. посвідчила, що спадкоємцями [PERSON] є її донька [PERSON] в 1/2 частині та син [PERSON] в 1/2 частині. Спадщина на яку видано свідоцтво № 2059 від 11.07.2023 складається з земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:52:001:0455, що належала [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво № 2060 від 11.07.2023 складається з житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що належав [PERSON] . [PERSON] після смерті [PERSON] були видані свідоцтва про спадщину № 2332 від 03.08.2023, № 2334 від 03.08.2023. Відповідно до вищевказаних свідоцтв приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Котлярова Л.В. посвідчила, що спадкоємцями [PERSON] є її донька [PERSON] в 1/2 частині та син- [PERSON] в 1/2 частині, але у зв`язку з його смертю [INFO] спадщина у частині 5/12 переходить до його спадкоємця за заповітом - [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво № 2332 від 03.08.2024 складається з земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:52:001:0455, що належала [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво № 2334 від 03.08.2024 складається з житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що належав [PERSON] . [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину № 2333 від 03.08.2023, № 2335 від 03.08.2023. Відповідно до вищевказаних свідоцтв приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Котлярова Л.В. посвідчила, що спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] є його син - [PERSON] в 1/12 частині. Спадщина на яку видано свідоцтво № 2333 від 03.08.2023 складається з земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:52:001:0455, що належала [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво № 2335 від 03.08.2023 складається з житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що належав [PERSON] . 08.12.2023 представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направлено Першій ужгородській нотаріальній конторі претензію кредитора про повідомлення спадкоємців померлої [PERSON] про наявність заборгованості перед банком у розмірі 60870,00 грн. 19.12.2023 року в.о. завідувача Першою ужгородською деревною нотаріальною конторою направлено приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу Котляровій Л.В. претензію кредитора для приєднання до спадкової справи №21/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 27.08.2024 представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направлено приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу Котляровій Л.В. претензію кредитора про повідомлення спадкоємців померлої [PERSON] про наявність заборгованості перед банком у розмірі 60870,00 грн. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 серпня 2024 року у справі №308/11069/21 позовну заяву [PERSON] до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів, рішення кредитного договору, припинення нарахування щомісячних платежів, заборгованості за ними та їх скасування залишено без задоволення. Рішення набрало законної сили 04.10.2024. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З матеріалів справи встановлено, що 19.12.2016 [PERSON] , [INFO] підписала власноручним підписом Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та 19.04.2021 року [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, де визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, порядок повернення кредиту, зокрема кількість та розмір платежів, періодичність внесення, пеня, штрафи, процентні ставки, інші платежі. Своїм підписом відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Випискою за договором №б/н вiд 19.12.2016 за період з 02.08.2018 - 17.12.2021 підтверджується, що [PERSON] користувалася вказаними вище картковими рахунками, у такому вказано номери карток, деталі операцій та їх суми. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із частини 1статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки (пункти 1 та 3 частини 1статті 611 ЦК України). Так, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором № б/н вiд 19.12.2016, станом на 14.12.2021 становить 60866,14 грн., яка складається з наступного: 47722,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 13143,38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Вказане підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою про рух коштів на рахунках. Будь-яких інших доказів щодо відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірі суду надано не було. При цьому, позивач, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 13143,38 грн., що відображено у вказаному вище розрахунку. Так, у відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно положень ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підтвердження вимог в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н вiд 19.12.2016 року, надано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, який підписаний відповідаче, та в яких міститься інформація щодо процентної ставки. Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином. Враховуючи наведене, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, [PERSON] односторонньо порушила взяті на себе зобов`язання за договором від 19.12.2016 року, та відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Окрім того, під час розгляду справи було встановлено, що відповідач [PERSON] померла [INFO] . Згідно із статтею 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, до них не належать зобов`язання спадкодавця з повернення кредиту. Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281, 1282 ЦК України. За статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника у разі його смерті за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст.1281,1282 ЦК України, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц). Згідно постанови Верховного Суду у справі № №640/6274/16-ц від 18 вересня 2019 року, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.2 та ч.3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК. Оскільки боржник помер, відтак відповідати перед кредитором на підставі ст.1281,1282 ЦК України, за борги спадкодавця мають його спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину. З наданої нотаріусом копії спадкової справи судом було встановлено, що спадкоємцями померлої [PERSON] є її дочка [PERSON] та син [PERSON] , але у зв`язку з його смертю [INFO] спадщина перейшла до його дружини [PERSON] та сина [PERSON] . Заяви про відмову від спадщини в матеріалах спадкової справи №21/2022 відсутні. Після смерті [PERSON] її доньці [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину № 2059 від 11.07.2023 в 1/2 частині, яка складається з земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:52:001:0455, та № 2060 від 11.07.2023 в 1/2 частині, яка складається з житлового будинку за адресою [ADDRESS] . [PERSON] після смерті [PERSON] були видані свідоцтва про спадщину № 2332 від 03.08.2023 на 5/12 частин, яка складається з земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:52:001:0455, та № 2334 від 03.08.2023 на 5/12 частин, яка складається з житлового будинку за адресою [ADDRESS] . [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину № 2333 від 03.08.2023 на 1/12 частин, яка складається з земельної ділянки з кадастровим номером 2110100000:52:001:0455, та № 2335 від 03.08.2023 на 1/12 частин, яка складається з житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена. Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Малолітні особи з моменту відкриття спадщини набувають права на спадкування, проте здійснювати право на спадкування вони не можуть. Такі особи в межах наданого ЦК України обсягу дієздатності самостійно не можуть нести відповідальності за зобов`язаннями спадкодавця як його правонаступники. Таким чином, малолітні та неповнолітні спадкоємці несуть відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця як його правонаступника через своїх законних представників. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є матір`ю малолітнього відповідача - [PERSON] , а відтак є його законним представником та несе відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця, внаслідок прийняття ним спадщини після смерті позичальника. Суд звертає увагу, що відповідачі у справі не ставлять під сумнів дотримання банком строків звернення з вимогою кредитора спадкодавця до спадкоємців про погашення заборгованості. Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12,81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12. У справі № 306/2000/16-ц Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Отже, обов`язок спадкодавця [PERSON] щодо сплати заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 19.12.2016 року не припинився внаслідок її смерті і перейшов до її спадкоємців, які прийняли спадщину. За вказаних обставин, судом встановлено наявність порушеного права позивача на повернення кредитних коштів, своєчасне звернення банку з вимогою до спадкоємців померлої [PERSON] , факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діє законний представник [PERSON] . а тому суд приходить до висновку, що позивач АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати з відповідачів стягнення суми заборгованості за договором, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них. Щодо посилань представника відповідача - адвоката Ковалець М.І. на те, що з належного [PERSON] карткового рахунку, шляхом вчинення шахрайських дій було перераховано грошові кошти загальною сумою 45 261,00 грн. і вона не повинна нести відповідальності за такі операції, суд зазначає наступне. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 серпня 2024 року у справі №308/11069/21 позовну заяву [PERSON] до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів, рішення кредитного договору, припинення нарахування щомісячних платежів, заборгованості за ними та їх скасування залишено без задоволення. Рішення набрало законної сили 04.10.2024. Зокрема, вищевказаним рішенням встановлено, що «позивачем не надано і судом також не здобуто жодних доказів того, що спірні списання коштів з карткового рахунку відбулись поза волевиявленням позивача та що такі банківські операції на той момент не відповідали її внутрішній волі. Натомість, обставини справи свідчать про те, що оспорювані фінансові операції відбулися з ручним веденням номера картки та CVV коду, тобто конфіденційної інформації, а тому АТ КБ «ПриватБанк» не несе відповідальності за зазначені операції, про які він був повідомлений вже після їх здійснення. Покликання позивача на те, що ці операції здійснені невідомою особою у шахрайський спосіб, не є достатніми та належними доказами. В ході судового розгляду не встановлено фактів істотного порушення умов договору, укладеного між сторонами, а також вимог закону, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для розірвання договору, і як наслідок, припинення нарахування відсотків.» Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Окрім того, представником відповідача під час розгляду справи повідомлено суду, що [PERSON] зверталася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення на її користь безпідставно отримані кошти у сумі 54561,00 гривень, та заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2021 у справі №522/13920/21 вказаний позов було задоволено. Відтак позивач звертаючись до суду із вказаним позовом захистила своє порушене право оскільки є наявне рішення про стягнення на її користь з ФОП [PERSON] безпідставно отриманих коштів у сумі 54561,00 грн. Щодо посилань представника відповідача - адвоката Ковалець М.І. про те що, матеріали справи не містять підтверджень, що [PERSON] підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, погодилась саме на такі умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, які вказує позивач, то суд бере до уваги надану позивачем виписку за договором №б/н вiд 19.12.2016 за період з 02.08.2018 - 17.12.2021, якому підтверджується, що [PERSON] користувалася картковими рахунками, до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та була ознайомлена з такими. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та їх задоволення. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481,40 грн.

Outcome: approved