Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

У квітні 2025 із позовом до суду звернулося ТОВ «Споживчий центр», який просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 25.02.2023-100002660 від 25.02.2023 у розмірі 17264,07 грн. Позивач обґрунтовавсвої вимоги тим, що 25.02.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №25.02.2023-100002660 згідно якого відповідачці надано кредитні кошти у сумі 8000 грн. строком на 70 днів під 1.5 %, комісією 15% ( 1200 грн) в день, а в разі прострочення поверненя кредиту право хастосувати пеню та наслідки невиконання зобов`язань , передбаченні ст. 625 ЦК України. Позичальник, отримавши кредитні кошти, порушила договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 03.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав заяву в якій просив суд розгляд справи здійснити у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного порядку вирішення спору не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Судом установлено, 25.02.2023 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] погоджено пропозицію про укладення кредитного договору. [PERSON] підписала заявку кредитного договору №25.02.2023-100002660. Вказаний договір підписано сторонами за допомогою електронного підпису із застосуванням одноразового ідентифікатора. Згідно довідки розрахунку заборгованість [PERSON] складає 17264,07 грн. Згідно додатку до анкети відомості про клієнта зазначено [PERSON] . Суд спростовує документ наданий суду на аркуші 10, адже він є не читабельним. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). На підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Суд дослідивши надані докази прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Так позивач на підтвердження договірних відносин із відповідачкою [PERSON] надав заявку, яка підписана [PERSON] . Відомостей про те, що особа [PERSON] та [PERSON] є однією особою позивач н надав. Отєже, позивачем не обґрунтовано та не надано достатніх доказів укладення кредитного договору між товариством та [PERSON] , а також доказів, що у [PERSON] виникли зобов`язання повернення коштів. При цьому суд критично віднроситься до анкети на а.с. 10, як до неналежного доказу, оскільки він не відображає данних про укладення договору та виникнення зобов`язань. Також суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться протиріччя у відомостях відносно [PERSON] , та [PERSON] , що лише ставить під сумнів заявлені вимоги. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у справі не підлягають стягненню з відповідача та залишаються на рахунок позивача.

Outcome: dismissed