Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором\~№ 4122885\~від 14.09.2021\~року в розмірі 27181,41 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 року та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що зазначена у позові заборгованість утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем боргових зобов`язань за вказаним договором. 07.05.2025 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до судового розгляду. Представник позивача надіслав заяву про розгляд цивільної справи у відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася судом у встановленому ст.ст.\~128,\~130 ЦПК України\~порядку, шляхом направлення судового повідомлення на адресу вказану в позовній заяві, яка є останньою відомою адресою її реєстрації, що підтверджується поштовим повідомленням. Жодних заперечень, клопотань та відзиву на позов від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідач у порядку\~ст. 178 ЦПК України\~у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8\~статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, а також враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч.8\~ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. 14.09.2021 року укладено договір про споживчий кредит № 4122885 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] на суму 5000 грн. строком на 30 днів до 14.10.2021 року, з процентною ставкою 15%. Орієнтовна загальна сума платежу по кредиту 5015,00 грн. Позикодавець на виконання умов зазначеного договору, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, квитанцією від 14.09.2021 року ID платежу 1763360324. 13.01.2022 р. ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 13-01/2022-79 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором про споживчий кредит № 4122885 від 14.09.2021 р. 10.03.2023 р. ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" уклали договір факторингу №10-03/2023/01 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4122885 від 14.09.2021 р. Згідно розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит № 4122885 від 14.09.2021 р., [PERSON] станом на 09.04.2025 має непогашену заборгованість, яка складається з 4513,00 грн. - сума заборгованості за тілом позики та 22668,41 грн. - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами, разом - 27181,41 грн. При цьому заборгованість починаючи з 10.03.2023 року не змінювалась. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що статтею 204 ЦК України регламентована презумпція правомірності правочину. Відповідно до наведеної норми права, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. На час розгляду справи договір про споживчий кредит № 4122885 від 14.09.2021 року та договори факторингу недійсними, розірваними чи припиненими не визнані. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до\~статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем доведено факти укладення договору позики між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем на суму 5000 грн., які відповідач отримала шляхом перерахунку на картку, яка емітована на її ім`я, та уступки права вимоги до боржника. Уклавши договір, відповідач взяла на себе зобов`язання повернути позику в обумовлений строк та сплатити проценти за користування коштами. Суд зазначає, що надані позивачем відомості про щоденні нарахування, обліковані первісним кредитором - ТОВ "МІЛОАН", що відтворені у показниках заборгованості за укладеними договорами факторингу як підставах переходу права вимоги, відповідають умовам договору позики щодо порядку нарахування відсотків. Відповідач відзиву на позовну заяву не подала, як і жодних доказів на спростування її обов`язку повернення кредитних коштів та процентів за користування ними у розмірі, зазначеному позивачем. Суд приходить до висновку, що, оскільки позичальник порушив взяті на себе зобов`язання з повернення отриманих суми позики та відсотків, при цьому, право грошової вимоги правомірно набуто позивачем у справі, вимоги про стягнення грошових вимог є обґрунтованими. На підставі ст.ст.\~137,\~141 ЦПК України\~підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 грн.

Outcome: approved