Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Позивач подав\~до суду\~вище вказаний\~позов посилаючись\~на ті\~обставини,\~що 04.10.2021\~року між\~Акціонерним товариством\~«ТАСКОМБАНК»(надалі за текстом АТ «ТАСКОМБАНК») та [PERSON] було укладено заяву-договір № 2333754-303 про надання кредиту готівкою на власні потреби, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 142900,00 грн, строком користування на 60 місяців, зі сплатою річних процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % річних та зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,9 % щомісячно. Однак, відповідач взяті на себе за умовами договору зобов`язання неналежно виконував, а саме не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого станом на 15.01.2025 року має заборгованість в розмірі 282289,37 грн. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду через свого представника з використанням системи «Електронний суд» позовної заяви, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за заявою-договором\~№ 2333754-303\~про надання\~кредиту готівкою\~на власні\~потребивід 04.10.2021 року станом на 15.01.2025 року в розмірі 282289,37 грн, з яких 114960,60 грн заборгованість з основного боргу, 15,51 грн заборгованість по процентах та 167313,26 грн заборгованість по комісії, а також стягнути понесені ним судові витрати у розмірі 3387,47 грн. Окрім того, в змісті позовної заяви представник позивача (а.с.4 на звороті) просив суд розглядати справу без його участі, а також зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, а до самої позовної заяви додано доказ надсилання іншому учаснику справи відповідачу копій поданих до суду документів у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме копію опису вкладення до цінного листа № 0505286271671 (а.с.19 на звороті) та копію списку «01032.07.04.2025-П2» згрупованих відправлень (ф.103А) (а.с.19) про відправлення документів відповідачу поштовим відправленням № 0505286271671, а також із долученням до них копії фіскального чеку (а.с.19). При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки поштового відправлення № 0505286271671 останнє 15.04.2025 року було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. 15.04.2025 року ухвалою суду (а.с.26) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно відповідачу роз`яснено його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу суду відзив на позов (відзив). Копію ухвали направлено сторонам та отримано позивачем і його представником, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 16.04.2025 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.27-28), а відповідачу , у порядку встановленому пунктом 5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 14.04.2025 року № 03-17/1290 (а.с.25), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0610247229135, яке 24.04.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. Окрім того суд додатково надіслав відповідачу ухвалу за адресою його місця проживання, зазначену позивачем у змісті позовної заяви (а.с.1) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України та у заяві-договору про надання споживчого кредиту № 2333754-303 від 04.10.2021 року (а.с.14), про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0610247228880, яке 24.04.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом учасника справи, відзив на позовну заяву (відзив) не подав. 14.05.2025 року ухвалою суду (а.с.44-45) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті. В судове засідання представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання позивач та його представник були своєчасно повідомлені належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, шляхом доставлення 15.05.2025 року судових повісток до електронних кабінетів позивача та представника за його довіреністю Козак Т.О., про що свідчать відповідні довідки про доставку електронного документа (а.с.50-51). При цьому, у змісті самої позовної заяви представник за довіреністю позивача Козак Т.О. заявила клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.4 на звороті). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 14.04.2025 року № 03-17/1290 (а.с.25), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0610252982968, яке 22.05.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. Окрім того суд додатково надіслав відповідачу повістку про виклик до суду за адресою його місця проживання, зазначену позивачем у змісті позовної заяви (а.с.1) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України та у заяві-договору про надання споживчого кредиту № 2333754-303 від 04.10.2021 року (а.с.14), про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 0610252983360, яке 22.05.2025 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст.\~223\~ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. 04.10.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] був укладено Заяву-договір про надання споживчого кредиту № 2333754-303 (а.с.12-14), відповідно до якої відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 149902,10 ( сума кредиту без комісії 149900) грн, строком користування на 60 місяців, зі сплатою річних процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % та зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 4,9 %, що складає 7002,10 грн. Відповідно до п. 1.2.5 Заяви-договору про надання споживчого кредиту № 2333754-303, зазначено, що кредитні кошти перераховуються на поточний рахунок № [NUMBER] , операції за яким здійснюються із використанням електронних платіжних засобів. Крім того, відповідачем 04.10.2021 року були підписані Паспорт споживчого кредиту за продуктом «Зручна Готівка Максимум» (а.с.9), Додаток 1 до Заяви-договору про надання споживчого кредиту № 2333754-303 від 04.10.2021 року графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит № 2333754-303 від 04.10.2021 року (а.с.10-11) та Додаток 2 до Заяви-договору про надання споживчого кредиту № 2333754-303 від 04.10.2021 року Інформаційне повідомлення (а.с.11 на звороті). Однак, відповідач [PERSON] неналежно виконував свої кредитні зобов`язання перед банком, оскільки після 21.07.2022 року перестав сплачувати заборгованість за комісією, а після 05.01.2023 року перестав сплачувати заборгованість за кредитом, відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2333754-303 від 04.10.2021 року (а.с.6-7), з якого вбачається, що заборгованість останньої станом на 15.01.2025 року становить 282289,37 грн, яка складається з наступного: 114960,60 грн заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 15.51 грн заборгованість по процентам (в т.ч. прострочені), 167313,26 грн заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій). У зв`язку із чим, з метою досудового врегулювання спору позивачем АТ «ТАСКОМБАНК» було направлено відповідачу [PERSON] повідомлення-вимогу від 19.02.2025 року № 197354/70.2 (а.с.17) про сплату заборгованості за кредитним договором № 2333754-303 від 04.10.2021 року у загальному розмірі 282289,37 грн, а також додано доказ надсилання відповідачу зазначеного повідомлення-вимоги листом з описом вкладення у цінний лист, а саме копію опису вкладення до цінного листа № 0505259480960 (а.с.17 на звороті) та копію списку «01032.21.02.2025.ДПА.Козак» згрупованих відправлень (ф.103А) (а.с.18) про відправлення повідомлення-вимоги відповідачу поштовим відправленням № 0505259480960, а також із долученням до них копії фіскального чеку (а.с.18) про оплату послуг за пересилання. При цьому, згідно долученої судом до матеріалів справи роздруківки із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки поштового відправлення № 0505259480960 останнє 27.02.2025 року було повернуто відправнику у зв`язку із відсутністю одержувача за вказаною адресою. Нормативно-правове застосування Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Висновки суду - щодо обґрунтованості позову Згідно із статтями 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки судом встановлено, що відповідач взяті на себе за кредитним договором обов`язки не виконав, тіло кредиту не повернув, нараховані проценти за користування кредитом і комісію не сплатив, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем на загальну суму 282289,37 грн, а також враховуючи те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] в частині вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками ґрунтуються на законі та укладеному договорі, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню, в той час як позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по комісії задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як вбачається з дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2333754-303 від 04.10.2021 року (а.с.6-7), банком було нараховано до сплати заборгованість станом на 15.01.2025 року в розмірі 282289,37 грн, яка складається з наступного: 114960,60 грн заборгованість по тілу кредиту, 15.51 грн заборгованість по процентам, 167313,26 грн заборгованість по комісії. Відповідно до пункту 11 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що: «згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність щомісячного внесення комісії за обслуговування кредиту передбачена пунктом 1.4 Заяви-договору про надання споживчого кредиту № 2333754-303 від 04.10.2021 року. При цьому у вищезазначеному кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.2.3 та 1.4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічні висновки зроблені в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.01.2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23). З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення заборгованості із щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 167313,26 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. щодо розподілу судових витрат: Відповідно до п.3 ч.1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1379,37 грн, оскільки позовні вимоги задоволені частково на 40,72 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто в сумі 114976,11 х 100/282289,37), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 59,28 відсотків (100 40,72).

Outcome: partial