Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 29.04.2024\~шлюб між\~сторонами розірваний, однак не досягнуто згоди щодо розподілу майна подружжя. За період шлюбу сторони набули у\~спільну сумісну\~власність майно,\~що є\~об`єктом поділу,\~а саме:\~транспортний засіб,\~гараж по [ADDRESS] , прибудова до квартири по [ADDRESS] , грошові кошти в сумі 250000 грн та 3000 доларів США, а також інші побутові речі. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 15.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів. \~ \~ \~ \~23.07.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що позовні вимоги не визнає. \~ \~ \~ \~Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 19.09.2024 задоволено клопотання представника позивачки, призначено судову авто-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо визначення вартості автомобіля марки ВАЗ 211540, 2012 року випуску, відповідача зобов`язано надати вказаний транспортний засіб для дослідження. Провадження у справі зупинено. \~ \~ \~ \~31.10.2024 на адресу суду надійшов висновок №068/24 судової транспортно-товарознавчої експертизи. Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 04.11.2024 провадження у справі поновлено. \~ \~ \~ \~13.02.2025 через систему Електронний суд представник позивачки подав заяву про зміну предмету позову, в якій просив в порядку поділу спільного майна подружжя, стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 58180 грн як компенсацію 1/2 частки вартості транспортного засобу марки ВАЗ211540, 2012 року випуску; компенсацію 1/2 частки вартості гаража, який знаходиться по [ADDRESS] ; компенсацію 1/2 частки вартості прибудови до квартири яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також здійснити розподіл судових витрат. \~ \~ \~ \~13.02.2025, 24.02.2025, 04.03.2025 через систему Електронний суд представник позивачки подав заяви про зміну предмета позову, про залишення частини позовних вимог без розгляду та заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог (уточнена) (том 1 а.с.229, 243, том 2 а.с.5). З урахуванням змісту поданих заяв позивачкою остаточно визначено вимогу про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 58180 грн як компенсацію вартості частки транспортного засобу марки ВАЗ 211540, 2012 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] . Ухвалою суду від 31.03.2025 прийнято до розгляду зазначену вимогу позивачки та закрито підготовче провадження у справі. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. В судовому засіданні представник позивачки вимогу підтримав, зазначивши про її обґрунтованість. Пояснив, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі сторони придбали автомобіль марки ВАЗ 211540, 2012 року випуску, тому він є спільною сумісною власністю подружжя. У 2021 році відповідач відчужив зазначений автомобіль без згоди дружини, що є порушенням сімейного та цивільного законодавства, яким передбачені вимоги щодо письмової згоди подружжя на відчуження спільного цінного майна. Враховуючи, що письмова згода дружини на відчуження вказаного автомобіля була відсутня, вважає, що є законні підстави для задоволення позовної вимоги позивачки. Представники відповідача заперечили щодо задоволення позовної вимоги, у зв`язку із її необґрунтованістю. Зазначили, що сторони в 2012 році придбали у шлюбі спірний автомобіль за кошти батьків відповідача та лише зареєстрували право власності на [PERSON] .. Користувались цим автомобілем спільно із батьками, а у 2021 році вирішили продати, тому що автомобіль був старий, а також необхідні були кошти на оплату навчання дочки. Оскільки подружжя на той час перебували у шлюбі, кошти від продажу даного автомобіля були використані в інтересах сім`ї та суперечок щодо їх використання не виникало. Про факт продажу автомобіля позивачці було відомо, тому що це питання тривалий час обговорювалось у сімейному колі. Просили відмовити в задоволенні позовної вимоги. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку у задоволенні позову відмовити зважаючи на наступне. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Між сторонами виникли правовідносини щодо компенсації вартості майна в порядку поділу спільного майна подружжя, які регулюються нормами\~Сімейного та Цивільного кодексів України\~(далі\~СК України та ЦК України). Судом встановлено, що 23.07.2006 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (том 1, а.с.8). Згідно інформації Територіального сервісного центру МВС №6841 від 01.08.2024 №31/22/1-3394 21.07.2012 [PERSON] придбано транспортний засіб ВАЗ 211540 2012 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] , про що видано відповідне свідоцтво. Окрім цього, з даної інформації встановлено, що реєстраційні дії щодо перереєстрації зазначеного транспортного засобу на нового власника проводились у ТСЦ 6141 РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області (том 1 а.с.42). Сторонами визнано та не оспорюється, що продаж зазначеного транспортного засобу відбувся у 2021 році. Інших доказів на підтвердження даного факту суду не надано. Рішенням Городоцького районного суду від 29.04.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 30.05.2024 (том 1 а.с.9). Таким чином, саме з 30.05.2024, тобто з дати набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу припинено шлюб між [PERSON] та [PERSON] .. Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №753/7242/21. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 28.10.2024 №068/24 середня ринкова ціна автомобіля ВАЗ 211540, 2012 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] на дату оцінки складає 116360 гривень (том 1 а.с.107-111). Відповідачем дана вартість не спростована. В судовому засіданні свідок [PERSON] дав наступні показання, що він є батьком відповідача. Йому відомо, що під час перебування у шлюбі із позивачкою його син придбав автомобіль ВАЗ 2012 року випуску. Кошти на його придбання давав він із дружиною, але вирішили зареєструвати право власності на даний автомобіль за сином. Користувались цим автомобілем всі спільно. У 2021 році син із дружиною вирішили продати зазначений автомобіль, оскільки їм необхідні були кошти на навчання старшої дочки. Це питання неодноразово обговорювалось в сімейному колі із сином та його дружиною, тому позивачка знала, що автомобіль планують продавати та про те, що він проданий. Відчуження автомобіля відбулось задовго до розлучення сина із позивачкою. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача в судовому засіданні дала аналогічні показання як і свідок [PERSON] .. Окрім цього, додатково пояснила, що позивачка знала про продаж автомобіля ВАЗ, яким її сім`я користувалась, а отримані кошти вони використали на потреби сім`ї. Застосовані судом норми права Частина 1\~ст.21 СК України\~визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1\~ст.36 СК України\~шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї. Згідно із ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до\~\~ч.1\~ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Конструкція норми\~ст.60 СК України свідчить\~про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18). Згідно зі\~ст.63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст.69 СК України\~визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України\~та\~ст.372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч.2\~ст.65 СК України\~при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За системним тлумаченням ч.ч.4, 5\~ст.71 СК України\~згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. При цьому спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до ч.2 та ч.3\~ст.325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Так, положення\~ст.60 СК України\~свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено\~ст.61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч.3\~ст.61 СК України\~кореспондує ч.4\~ст.65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2\~ст.65 СК України). За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Вказані висновки викладені, у постанові Великої Палати Верховного Суду від\~30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19). Така позиція Верховного Суду на даний час є незмінною. Як зазначалося вище, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі [PERSON] відчужив зареєстрований на його ім`я автомобіль ВАЗ 211540, 2012 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] . Таке відчуження [PERSON] вказаного вище автомобіля мало місце ще до того, як ним була подана заява про розірвання шлюбу із дружиною [PERSON] .. Зазначена обставина визнається сторонами, доказів протилежного сторонами суду не надано. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що, укладаючи правочин щодо відчуження автомобіля ВАЗ, [PERSON] діяв не в інтересах сім`ї. Так, за змістом ст.ст. 76-80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми. Отже, враховуючи вказане вище правове регулювання та правові висновки Верховного Суду, сукупність наявних у даній справі доказів свідчать про те, що оскільки під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі відповідач [PERSON] відчужив\~\~зареєстрований на його ім`я автомобіль ВАЗ 211540, 2012 року випуску, і позивачкою [PERSON] не доведено, що це здійснено не в інтересах сім`ї, тому цей автомобіль не може входити до маси спільного майна подружжя, яке має бути враховане при поділі в натурі чи шляхом стягнення (врахування) компенсації 1/2 частини його вартості. Конструкція ст.65 СК України містить спростовну презумпцію того, що правочин укладений одним із подружжя під час шлюбу, вважається таким, що здійснений за згодою другого з подружжя та в інтересах сім`ї, якщо інше не встановлено. У правозастосовній практиці суть цієї спростовної презумпції передбачає, що дії одного з подружжя в межах здійснення правочину - зокрема, укладення договорів купівлі-продажу, оренди, застави тощо -\~вчиняються на користь спільних сімейних інтересів. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована, якщо буде доведено, що правочин укладено без належної згоди другого з подружжя, якщо така згода була обов`язковою (ч.3\~ст.65 СК України); укладення правочину\~не було спрямоване на задоволення потреб сім`ї\~або порушує права та інтереси другого з подружжя (ст.ст.\~70,\~74,\~215 ЦК України). З огляду на викладене,\~оцінка дій однієї зі сторін шлюбу\~щодо укладення правочину повинна здійснюватися з урахуванням\~презумпції інтересу сім`ї, яка діє доти, доки інша сторона не доведе протилежного. У цій справі позивачка не надала належних доказів того, що правочин був укладений без її відома, суперечив інтересам сім`ї або спричинив шкоду спільному майну подружжя. Інший підхід до розуміння спростовних презумпцій буде зводитись до концепції негативного доказування, що в цивільному процесуальному законодавстві є недопустимим. Таким чином, враховуючи, що вказаний вище автомобіль відчужений\~\~ [PERSON] під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі і [PERSON] не доведено, що його відчуження здійснено не в інтересах сім`ї, суд вважає, що цей автомобіль не може входити до маси спільного майна подружжя, яке має бути враховане при поділі в натурі чи шляхом стягнення (врахування) компенсації 1/2 частини його вартості. За таких обставин, позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення компенсації вартості майна в порядку поділу спільного майна подружжя, не підлягає задоволенню з підстав його недоведеності та необґрунтованості.

Outcome: dismissed