Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 63322,81 грн. заборгованості за кредитним договором від 07.09.2023 звернулось АТ КБ "ПриватБанк" В обґрунтування позову АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що відповідно до укладеного між ним та [PERSON] договору від 07.09.2023, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 50000 грн. на кредитну картку "Універсальна" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42% річних, строком на 12 місяців (з можливістю пролонгації). Вказує, що позивач зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідачка зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом та відсотками за його користування. Посилаючись на те, що відповідачка порушила умови договору щодо повернення коштів та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 63322,81 грн., яка складається з: 49990,15 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13332,66 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 30.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Відповідачка правом подати відзив на позовну заяву не скористалась. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.627\~ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629\~ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509\~ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань. З матеріалів справи встановлено, що 07.09.2023 [PERSON] підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк", погодившись, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг становить змішаний договір (договір банківського рахунку, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та Генеральний кредитний договір в частині надання кредитів "Кредитна картка". "Оплата частинами", "Миттєва розстрочка"), а також прийняла всі права та обов`язки, встановлені у договорі та зобов`язалася їх належним чином виконувати. Крім того, цього ж дня, [PERSON] , ознайомившись із актуальними умовами кредитування, підписала паспорт споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит у розмірі 50000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 42% річних. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до довідок АТ КБ "ПриватБанк", 07.09.2023 АТ КБ "ПриватБанк" відкрило [PERSON] картковий рахунок, тип картки "Універсальна" та встановило кредитний ліміт у розмірі 50000 грн. З виписки за договором №б/н за період 07.09.2023-01.04.2025 вбачається, що відповідачка користувалася кредитною карткою, отримувала кредитні кошти та здійснювала часткове погашення заборгованості. З даної виписки вбачається, що у вказаний період сума надходжень на картку становила 231142,33 грн., а сума витрат 294465,14 грн. Баланс на кінець періоду - 63322,81 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання [PERSON] кредиту у АТ КБ "ПриватБанк". Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідачки на користь позивача слід стягнути тіло кредиту. Оскільки за договором, укладеним між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] остання взяла на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно та зазначені обов`язки порушила, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, то у банку виникло право вимоги повернення частини позики, що лишилася. При вирішенні спору судом враховується, що відповідачка здійснювала погашення заборгованості за отриманим кредитом, однак здійснювані нею платежі були нерегулярними та в недостатньому розмірі, що свідчить про часткове виконання нею умови договору та підтверджується випискою за кредитним договором з відповідачкою. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що [PERSON] отримала кредит зі сплатою 42% річних. Зазначене вбачається і з заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також паспорту споживчого кредиту, які підписані [PERSON] . Отже, підписуючи вказані документи, відповідачка була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк". З паспорту споживчого кредиту АТ КБ "ПриватБанк" щодо типу кредитного продукту "Картка Універсальна" встановлено, що клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку 42% річних. Також з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 01.04.2025 заборгованість по процентам за користування кредитом становила 13332,66 грн. і на даний час відповідачкою вона не сплачена, а тому підлягає стягненню з неї. Крім того судом враховано те, що розрахунок заборгованості відповідачкою не оспорювався. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 549, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved