Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~14.02.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають дочку [PERSON] , [INFO] . Дочка за медичним висновком є дитиною з інвалідністю. Зазначає, що дочка постійно проживає з позивачем, перебуває на її утриманні. Відповідач з моменту народження дитини не займається її вихованням та утриманням. З відповідачем по справі проживають окремо. Коштів недостатньо для забезпечення дитини усім необхідним для нормального фізичного та духовного розвитку. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі по 4000 грн щомісяця з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та досягнення дитиною повноліття. 22.05.2025 [PERSON] подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 грн щомісяця з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~У судове засіданні позивач [PERSON] та її представник Терещук К.М., що діє на підставі наказу Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 06.01.2025 № У-БВПД/017/02.3-6/5, не з`явилися, подали суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхній відсутності, змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити та стягнути судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у їхній відсутності. Позов просить задоволити частково, з мотивів, викладених у відзиві. У поданому відзиві представник відповідача [PERSON] вказує, що 09.07.2023 [PERSON] був призваний до лав Збройних Сил України по мобілізації та проходив військову службу у [NUMBER] прикордонному загоні Державної прикордонної служби України на посаді інспектора прикордонної служби першої категорії відділу моніторингу обстановки. Рішенням Госпітальної військово-лікарської комісії, яке оформлено довідкою №1301 від 11.11.2024, отримав захворювання Ішемічна хвороба серця. Наслідки трансмурального інфаркту міокарда, залишкові явища після коронаровентрикулографії операції: коронарного шунтування, пластики аневризми задньо-нижньої ділянки лівого шлуночка (21.08.2024) у виді зміцнілих після операційних рубців, аневризми міжшлуночкової переділки, серцевої недостатності зі зниженою систолічною функцією лівого шлуночка, пов`язані з проходженням військової служби. Визнаний непридатним до військової служби. Наказом начальника [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України «1230-ОС від 17.12.2024 [PERSON] був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення за станом здоров`я за підпунктом б пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». 31 січня 2025 року на підставі рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №23/25/176/Р [PERSON] отримав статус особи з інвалідністю ІІ групи. Вказує, що [PERSON] має виражений ступінь обмеження до здатності трудової діяльності, на даний момент продовжує хворіти. Наголошує, що [PERSON] не має доходів, пенсія по інвалідності не оформлена на час подання відзиву. Вважає, що позивачем не доведено обставин, які б підтверджували, що до стягнення підлягають аліменти в розмірі 4000 гривень щомісячно. Зазначає, що відповідач визнає позов частково, в розмірі 2000 гривень щомісячно, що вважає достатнім для утримання дитини. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в редакції 22.05.2025 є підставними і підлягають задоволенню. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст виниклих правовідносин. Сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де в графі «батько» вказаний « [PERSON] », в графі «мати» - « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку(доходу) платника аліментів. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. \~ \~ \~ \~Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вимог діючого законодавства, письмових доказів, наявних в матеріалах справи, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що малолітня дитина повністю перебуває на утриманні своєї матері, має захворювання: двобічну хронічну сенсоневральну глухоту ІV ст., є дитиною з інвалідністю, а також стан здоров`я батька дитини, який є особою з інвалідністю ІІ групи, та не заперечує проти свого обов`язку матеріально утримувати дочку, має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання, та всупереч ст.81 ЦПК України, належних доказів на підтвердження неможливості надавати \~матеріальну допомогу позивачу суду не надав, суд визначає до стягнення на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі по 3000 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону з дня звернення і до досягнення повноліття дитиною, що буде відповідати інтересам та потребам дитини, забезпечить їй право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць. \~ \~ \~ \~Беручи до уваги, що [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, та відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що судовий збір слід віднести на рахунок держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved