Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначало наступне. 05.10.2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] уклали кредитний договір № 22035000536524. Банк надав позичальнику кредит в сумі 37 200 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 7200 грн, строком на 24 місяці зі сплатою щомісячної комісії\~3% від суми кредиту та процентів в розмірі 0,001% річних. 11.04.2024 між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 11/04/24, згідно якому останнє товариство набула право вимоги за кредитним договором № 22035000536524, що був укладений між АТ «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] . Позивач вказує, що відповідач зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого 12.06.2023 року сформувалась заборгованість, яка становить 76 539 грн, та складається із залишку простроченого кредиту 37\~200 грн, залишку прострочених комісій 39\~339 грн. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача\~\~ заборгованість за вказаним договором в розмірі 76\~539 грн. та суму понесених судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. та витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 7200, 00 грн. Ухвалою судді від 13.01.2025 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.04.2025 року підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, в тексті позову вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 6-зворот). Відповідач [PERSON] у судові засідання 11.02.2025 року, 06.03.2025 року, 03.04.2025 року, 30.04.2025 року, 04.06.2025 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направленням судових повісток на адресу реєстрації відповідача (а.с. 86-88, 93, 97, 102, 106). Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1ст.280\~ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.06.2025 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 05.10.2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] уклали кредитний договір № 22035000536524, який укладено у відділенні банку шляхом підписанням з боку клієнта власноручним підписом (а.с. 67). Одночасно з укладенням кредитного договору відповідач уклав з ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» договір добровільного страхування життя від 05.10.2021 року (а.с. 66). Банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 37 200 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 7200 грн., строк кредитування становить 24 місяців, кінцева дата повернення кредиту 05.10.2023 року, цільове призначення: на споживчі потреби. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і нараховується на строкову заборгованість 0,001% річних. Щомісячна комісія\~за обслуговування кредитної заборгованості : з 05.10.2021 по 04.05.2022 7% від суми кредиту, з 05.05.2022 по 04.11.2022 5,5% від суми кредиту, з 05.11.2022 по 04.05.2023 4% від суми кредиту, з 05.05.2023 по 05.10.2023 року 2,25% від суми кредиту. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий в АТ «Банк кредит Дніпро». Відповідно до виписки по рахунку, 05.10.2021 року [PERSON] надано кредитні кошти в розмірі 37\~200 грн згідно кредитного договору №22035000536524 від 05.10.2021 року (а.с. 50). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №22035000536524 від 05.10.2021 року, 12.06.2023 року сформувалась заборгованість, яка становить 76 539 грн, та складається із залишку простроченого кредиту 37\~200 грн, залишку прострочених комісій 39\~339 грн (а.с. 63). 11.04.2024 між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 11/04/24, згідно якого ТОВ «Санфорд Капітал» набула право вимоги за кредитним договором № 22035000536524 від 05.10.2021 (а.с. 20-23). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1\~ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Щодо стягнення заборгованості за комісією в загальному розмірі 39\~339 грн. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Разом з тим, згідно зі статтями\~11,18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті\~3, частина третя статті\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до\~статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно умов кредитного договору № 22035000536524 від 05.10.2021 року, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості : з 05.10.2021 по 04.05.2022 7% від суми кредиту, з 05.05.2022 по 04.11.2022 5,5% від суми кредиту, з 05.11.2022 по 04.05.2023 4% від суми кредиту, з 05.05.2023 по 05.10.2023 року 2,25% від суми кредиту (п. 1.2 договору). Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості, згідно Графіку платежів/розрахунком орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта, у період з 05.10.2021 року по 05.10.2023 року сукупно складає 41 850 грн. Таким чином, встановивши у кредитному договорі № 22035000536524 від 05.10.2021 року плату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 41\~850 грн, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи, зокрема, розмір кредиту, вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими. При цьому, загальний розмір комісії у розмірі 39 339 грн, яку позивач прохає стягнути з відповідача, є суттєвим порівняно із розміром кредиту, отриманого\~\~останнім (37 200 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Таким чином, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору в частині розміру комісії за обслуговування кредиту є несправедливими. При цьому слід врахувати, що у кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються Відповідачу [PERSON] та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». У свою чергу банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. Матеріали справи також не містять доказів, що споживач користувався такими послугами. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.11.2023 року у справі №382/1621/21, від 06.11.2023 у справі №204/224/21. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи вищезазначене, в задоволенні позовної вимоги про стягнення комісії в розмірі 39\~339 грн слід відмовити. Таким чином, аналізуючи надані суду докази, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 37 200 грн заборгованості за кредитним договором № 22035000536524 від 05.10.2021 року, що становить залишок простроченого кредиту. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~ст.141 ч.1 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст.141 ч.2 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що 01.04.2024 року між ТОВ «Санфорд Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» укладений договір про надання правничої допомоги 1/04 (а.с. 11-14). Згідно Акту прийому-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 16.12.2024 року, загальна сума винагороди за надання адвокатських послуг становить 7200 грн. (а.с.52). За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 76 539 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 37 200 грн. Пропорційність задоволених вимог становить 49% (37 200 х100:76 539 = 49%). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 49 %, то витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 3528 грн. (7200х49%:100% = 3528) згідно\~ст.141 ч.2 п.3 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 141 ч.1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, судовий збір з відповідача стягується пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1186,98 грн. (2422,40 х 49 %:100% = 1186,98). На підставі викладеного та

Outcome: approved