Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] , від імені якого діє адвокат Матус Т.А., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі за текстом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 02.01.2023 на автомобільній дорозі Р-41 поблизу АЗС «ВВА», м. Тернопіль, водій автомобіля марки та моделі «Renault Trafik», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , здійснюючи маневр повороту на АЗС «ВВА», виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки та моделі «BMW 320i», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Поряд з цим постановою заступника начальника СВ відділення поліції № 4 ( м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Колбаєва Ю. від 31.05.2023 кримінальне провадження № 12023211090000003 від 03.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрите у зв`язку з відсутністю складу даного кримінального правопорушення, оскільки жодній особі не завдані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тяжкі тілесні ушкодження, а також не настала смерть потерпілого або загибель декількох осіб. Копія постанови направлена начальникові відділення поліції № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для встановлення порушень правил дорожнього руху у діях учасників дорожньо-транспортної пригоди та ужиття заходів щодо накладення адміністративного стягнення на винну особу. У подальшому встановлено, що порушення відповідачем Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням позивачеві матеріальної та моральної шкоди. Так, [PERSON] запевнив [PERSON] про наявність укладеного договору страхування з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та вказав, що уся заподіяна ним шкода буде компенсована. Однак у подальшому [PERSON] перестав виходити на зв`язок з позивачем та не реагував на будь-які спроби налагодити контакт між сторонами. Позивач вказав, що унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю, який належить позивачеві на праві приватної власності, були нанесені механічні пошкодження. Вартість матеріального збитку з урахуванням залишків працездатних та ліквідних складових легкового автомобіля, придатних для подальшої експлуатації, становить 451840 грн. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР-208105934. 29.08.2023 позивач подав до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву про страхове відшкодування. За результатом розгляду даної заяви 30.08.2023 позивачеві виплачене страхове відшкодування у розмірі 127400 грн. Відтак розмір матеріальної шкоди, що залишилась до відшкодування, становить 324440 грн (451840 грн 127400 грн = 324440 грн). Також позивач вказав, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу як власнику пошкодженого транспортного засобу завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що участь у дорожньо-транспортній пригоді та пошкодження власного майна негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків по відшкодування завданої шкоди лише підсилило це відчуття. Позивач вважає, що розмір компенсації за завдану йому моральну шкоду становить 100000 грн, що відповідає вимогам розумності та справедливості, а також глибині завданої позивачеві моральної шкоди. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за завдану матеріальну шкоду у розмірі 324440 грн та компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 100000 грн, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 50000 грн та витрати за проведення експертизи у сумі 6500 грн. 2. Стислий виклад заперечень відповідача 13.03.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Сампара Н.М. через систему «Електронний суд» подала відзив, в якому позов не визнала та просила у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не доведена. Станом на 13.03.2024 постанова про порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України та визнання останнього винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.01.2023, відсутня. 3. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 09.10.2023 позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 16.10.2023 позивач усунув недоліки позовної заяви. 10.11.2023 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 10.04.2024 за клопотанням представника позивача адвоката Матуса Т.А. призначена судова автотехнічна експертиза, на час проведення експертизи провадження у справі зупинене. 14.05.2024\~поновлене провадження\~у справі\~у зв`язку\~з надходженням\~клопотання експерта\~про надання\~додаткових матеріалів\~для проведення\~експертного дослідження. 17.06.2024 відмовлено у задоволенні клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертного дослідження, провадження у цивільній справі зупинене. 12.08.2024 поновлене провадження у справі у зв`язку із надходженням повідомлення експерта про неможливість вирішення поставлених на експертизу питань. 28.11.2024 за клопотанням представника відповідача адвоката Сампари Н.М. призначена судова транспортно-товарознавча експертиза, на час проведення експертизи провадження у справі зупинене. 06.01.2025\~поновлене провадження\~у справі\~у зв`язку\~з надходженням\~клопотання експерта\~про зазначення\~уточнюючої інформації\~та надання\~додаткових матеріалів\~для проведення\~експертного дослідження. 22.01.2025 клопотання експерта задоволене частково, у розпорядження експерта надані додаткові матеріали та інформація, провадження у цивільній справі зупинене. 12.03.2025 поновлене провадження у справі у зв`язку із надходженням повідомлення експерта про неможливість проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. 06.05.2025 усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. 4. Процедура та позиції сторін У судовому засіданні 29.05.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Матус Т.А. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судовому засіданні 29.05.2025 представник відповідача [PERSON] адвокат Сампара Н.М. позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, та просила у позові відмовити повністю. У судове засідання уповноважений представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження Як вбачається із повідомлення Національної поліції України (т. 1 а.с. 10-12), 02.01.2023 на автомобільній дорозі Р-41 поблизу м. Тернополя мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів марки та моделі «Renault Trafik», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та марки та моделі «BMW320i», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а.с. 16) 03.01.2023 на підставі заяви потерпілого [PERSON] внесені відомості до ЄРДР за № 12023211090000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою заступника начальника СВ відділення поліції № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 31.05.2023 кримінальне провадження № 12023211090000003 від 03.01.2023 закрите у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Копію постанови вирішено направити начальнику відділення поліції № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для встановлення порушень Правил дорожнього руху України у діях учасників дорожньо-транспортної пригоди та вжиття заходів щодо накладення адміністративного стягнення на винну особу (т. 1 а.с. 19-21). Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.07.2024, постановленою у справі № 607/8298/24 (т. 2 а.с. 162-168), встановлено, що 02.01.2023 о 20 год. 20 хв. на 1 км + 100 м автодороги Р-41 «Об`їзд м. Тернополя» [PERSON] , керуючи автомобілем марки та моделі «Renault Trafic», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, виконуючи маневр повороту ліворуч, не переконався у безпеці маневру, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, не давши дорогу транспортному засобу марки та моделі «BMW 320і», державний номерний знак\~ [NUMBER] , який під керуванням водія\~ [PERSON] \~рухався прямо у зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.\~2.3\~(б),\~10.1,\~10.4 Правил дорожнього руху\~України. Указаною вище постановою суду від 03.07.2024 [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06.08.2024 зазначена вище постанова суду від 03.07.2024 залишена без змін (т. 2 а.с. 169-176). Відтак постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.07.2024 у справі № 607/8298/24 набрала законної сили 06.08.2024. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 18) власником транспортного засобу марки та моделі «BMW 320і», державний номерний знак\~ [NUMBER] , є [PERSON] . Згідно з протоколом огляду транспортного засобу від 31.01.2023, складеного експертом [PERSON] , транспортний засіб марки та моделі «BMW320i», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження (т. 1 а.с. 59-61). Відповідно до звіту № 71/32 від 12.05.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки та моделі «BMW320i», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням залишків працездатних та ліквідних складових легкового автомобіля, придатних для подальшої експлуатації, становить 451840 грн (т. 1 а.с. 44-58). Також встановлено, що ринкова вартість залишків працездатних та ліквідних складових пошкодженого автомобіля становить 331680 грн. Відповідно до звіту № 32 від 11.05.2023 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки та моделі «BMW320i», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді становить 676900 грн (т. 1 а.с. 88-97). Також встановлено, що сума вартості відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля (751157,69 грн) є більшою ринкової вартості автомобіля (676900 грн), а відтак відновлення автомобіля є економічно недоцільним, а вартість матеріального збитку прирівнюється до ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження. Указані звіти складені аварійним комісаром, незалежним експертом-оцінювачем, що є суб`єктом оціночної діяльності в Україні, [PERSON] (т. 1 а.с. 85, 86). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно зі страховим полісом серії ЕР № 208105934 (т. 1 а.с. 9-12). За заявою [PERSON] від 29.08.2023 щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування (т. 1 а.с. 22) страхова компанія сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 127400 грн. Указане підтверджується скриншотом із банківського мобільного застосунку про суму страхового відшкодування (т. 1 а.с. 23). При цьому враховано, що розмір франшизи становить 2600 грн. 2. Норми права, які застосував суд Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з відшкодуванням шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі за текстом Закон). Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно зі\~ст.\~1188\~ЦК України\~шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: 1)\~шкода,\~завдана одній\~особі з\~вини іншої\~особи,\~відшкодовується винною\~особою; 2)\~за наявності\~вини лише\~особи,\~якій завдано\~шкоди,\~вона їй\~не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частина 1\~ст.\~1166\~ЦК України\~визначає,\~що майнова\~шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Статтею 28 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону). Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством. Згідно зі ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦКК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України). Відповідно до\~роз`яснень,\~що містяться\~у п.\~3\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» (далі\~за текстом\~ Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач. 3. Оцінка доказів та мотиви, з яких виходить суд Так, з урахуванням положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що обставини щодо порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль марки та моделі «BMW320i», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, доказуванню не підлягають. Таким чином внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки з вини [PERSON] позивачеві була завдана майнова шкода як власнику указаного вище транспортного засобу. При цьому відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відтак у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі ст. 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц, від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18, від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17, від 22.04.2021 у справі № 759/7787/18, від 11.08.2021 у справі № 554/8473/19. Так, на підтвердження розміру завданої позивачеві матеріальної шкоди суду надані звіт № 32 від 11.05.2023 та звіт № 71/32 від 12.05.2023, якими встановлено, що: 1) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки та моделі «BMW320i», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням залишків працездатних та ліквідних складових легкового автомобіля, придатних для подальшої експлуатації, становить 451840 грн; 2) ринкова вартість залишків працездатних та ліквідних складових пошкодженого автомобіля становить 331680 грн; 3) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки та моделі «BMW320i», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді становить 676900 грн; 4) сума вартості відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля (751157,69 грн) є більшою ринкової вартості автомобіля (676900 грн), а відтак відновлення автомобіля є економічно недоцільним, а вартість матеріального збитку прирівнюється до ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження. Відповідач докази на спростування таких обставин суду не надав. При цьому судова транспортно-товарознавча експертиза, що була призначена судом за клопотанням відповідача, виконана не була у зв`язку із нездійсненням відповідачем оплати такої експертизи. Указане дає підстави дійти висновку, що позивач довів належними та достатніми доказами, а відповідач не спростував розмір завданої позивачеві матеріальної шкоди унаслідок пошкодження з вини відповідача автомобіля марки та моделі «BMW320i», державний номерний знак [NUMBER] . Також відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.03.2019 у справі № 753/21303/16-ц, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Разом з тим, як пояснив у судовому засіданні представник позивача, залишки працездатних та ліквідних складових пошкодженого автомобіля були позивачем відчужені, а відтак позивач просить відшкодувати лише вартість матеріального збитку у сумі 451840 грн, тобто за мінусом вартості указаних вище залишків. Такі доводи сторони позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що узгоджуються із вказаними вище положеннями закону. При цьому відповідно до ст. 29 Закону та ст. 1 Закону України «Про страхування» ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно зі страховим полісом серії ЕР № 208105934 сплатило позивачеві з урахуванням франшизи у сумі 2600 грн страхове відшкодування у розмірі 127400 грн. Відтак розмір матеріальної шкоди, що залишилась до відшкодування з відповідача на користь позивача, становить 324440 грн (451840 грн 127400 грн = 324440 грн). Крім цього,\~в обґрунтування\~позовних вимог\~у частині\~завданої моральної\~шкоди позивач\~зазначив,\~що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу як власнику пошкодженого транспортного засобу завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що участь у дорожньо-транспортній пригоді та пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків по відшкодування завданої шкоди лише підсилило це відчуття. Суд приймає до уваги характер страждань позивача, обсяг заподіяної йому шкоди та обставини, за яких така шкода була заподіяна, зокрема, що шкода завдана внаслідок протиправних дій відповідача, та доходить висновку, що таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і у повній мірі відшкодує завдану позивачеві моральну шкоду, є розмір компенсації за завдану моральну шкоду у сумі 5000 грн. ІІІ. Висновки суду щодо заявлених вимог З урахуванням викладеного суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації за завдану матеріальну шкоду у розмірі 324440 грн та компенсації за завдану моральну шкоду у розмірі 5000 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. IV. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Також згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частини 1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~визначають,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3447,52 грн, що підтверджується квитанцією від 13.10.2023 (т. 2 а.с. 8), та оплатив витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 6500 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 15.05.2023 (т. 1 а.с. 24). Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 329440 грн, що становить 77,62% від заявленої суми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 77,62% судового збору у сумі 2675,97 грн та витрат, пов`язаних із залученням експерта, у сумі 5045,30 грн, а 22,38% судового збору у сумі 771,55 грн та витрат, пов`язаних із залученням експерта, у сумі 1454,70 грн необхідно покласти на позивача. Також у позовній заяві позивач зазначив, що у зв`язку з розглядом даної справи позивач планує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 50000 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Разом з тим позивач не подав до суду докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Так само позивач не подав заяву про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що заяву позивача про розподіл понесених позивачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 50000 грн слід залишити без розгляду.

Outcome: partial