Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 08.04.2010 року. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір , умов якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно до заяви отримані відповідачем в письмовій формі. В подальшому банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, в процесі користування кредитним рахунком [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим відповідач станом на 23.08.2023 року має заборгованість - 63694,66 грн, яка складається з: 51487,43 грн - заборгованість за кредитом; 12207,23 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що шляхом шахрайських дій з картки № [NUMBER] було списано кредитні кошти у розмірі 47503,04 грн. Сума заборгованості у розмірі 63694, 66 грн станом на 23.08.2023 року, про яку зазначає АТ КБ «ПриватБанк», в позовній заяві, утворилася не з його вини, а тому сплачувати цей борг вважає недоречним. Повідомив, що 06.09.2022 року, близько 13.00 години, невідома особа (особи) через сервіс «NovaPay» із застосуванням цифрових технологій заволоділа (-ли) шахрайським шляхом коштами в сумі 47503,04 грн з кредитної картки № [NUMBER] , яка є власністю AT КБ «ПРИВАТБАНК» та видана йому у користування. Для того, щоб здійснити перекази на свою користь через сервіс «NovaPay», шахраї, без його відома та відповідного розпорядження збільшили ліміт для оплати в Інтернет, через його обліковий запис в системі Приват24 (яким також шарайським шляхом заволоділи), з 1000,00 грн до 50000,00 грн AT КБ «ПРИВАТБАНК» його не повідомив про таке збільшення ліміту. Усі операції були зроблені шахраями з іншого пристрою, а не з телефону відповідача. Стверджує, що не вчиняв будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку шляхом подання платіжних доручень до AT «КБ ПРИВАТБАНК» ні в письмовому, ні в електронному вигляді з використанням електронної системи «Приват 24» або у будь-який інший спосіб. У зв`язку з цим, вважає, що істотним порушенням з боку банку є факт здійснення операцій по кредитній картці, які він не замовляв і не оформляв, що завдало йому шкоди у вигляді нарахування додаткової заборгованості, яку він має погашати. Про вчинення відносно нього шахрайських дій [PERSON] повідомив відповідні органи, а саме: відразу зателефонував до контактного центру AT КБ «ПРИВАТБАПК» на номер 3700 і повідомив про випадок шахрайства, заблокував картку та подав заяву до відділення поліції №1 ( м. Мала Виска) Новоукраїнського району РВП ГУНП в Кіровоградській області, про що свідчить відкрите кримінальне провадження № 12022121090000401 за ч. 3 ст. 190 КК України, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 07.09.2022 року . У відповіді на відзив, представник позивача позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Щодо посилання відповідача на заволодіння коштами третіми особами (шахрайським шляхом) повідомив, що банком було проведене розслідування та встановлено, що 06.09.2022 року в період з 13:11:09 по 13:12:16 години з карткового рахунку [NUMBER] клієнта [PERSON] списано кошти в розмірі 47503,04 грн Списання відбулося шляхом проведення 5 платежів. 06.09.2022 року о 13:51:28 годині до банку з м.т. [NUMBER] надійшов дзвінок від клієнта [PERSON] , який повідомив про зняття коштів з його картки, можливою причиною цього стало те, що він перейшов за посиланням яке отримав в соц. мережі Telegram (фішинг). Зі слів клієнта [PERSON] , на сайті за посиланням, ним самостійно було введено логін та пароль входу до особистого кабінету Приват24. Вказана інформація клієнтом також підтверджується копією письмової претензії, яка була додана до відзиву клієнтом в суд. Перевіривши лоти входу до Приват24 клієнта [PERSON] 2022-09-06 року о 13:06:04.914 був здійснений вхід до Приват24 з нетипового пристрою SM- N975F|SAMSUNG 84.234.62.128., логін та пароль входу до Приват24 не змінювався. Після входу до особистого кабінету Приват24 клієнта, невстановленими особами скомпрометовано номер картки, строк дії та cvv2 за допомогою яких використовуючи термінал N3000013 сервісу платіжної системи NovaPay були перераховані кошти в сумі 47503,04 грн на невстановлену особу. Зазначеним підтверджується розголошення клієнтом даних логіну та паролю входу до Приват24, що є порушенням п.1.5.5 "Умов і Правил надання банківських послуг", тому банк не несе відповідальність за вчинені дії. Вказав, що відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача не є підставою звільнення останнього від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. В подальшому зможе стягнути кошти з винних осіб. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові та відповіді на відзив, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що 08.04.2010 року [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Тобто про укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст.634 ЦК України та уклали договір приєднання. Копія Умов, Правил надання банківських послуг та тарифів надано до позовної заяви, з метою підтвердження їх відповідності надано копія наказу про їх затвердження. Вважає, що в процесі користування кредитом, [PERSON] знав та розумів умовами та правила надання кредитів, неодноразово ними користувався, довідка про видані картки додано до позовної заяви, в якій зазначено кількість виданих йому карток, користувався кредитним лімітом. В певний період часу перестав виконувати свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 63694,66 грн. Щодо оскаржуваних платіжних операцій зазначив, що дані платіжні операції були проведені в каналі самообслуговування «Приват24» з правильним введенням логіна та пароля входу. На підставі службового розслідування було встановлено, що логін та пароль не змінювався. Було здійснено вхід з іншого пристрою та був введено правильно пароль та логін, що є фінансовим номером телефону який зазначений відповідачем у анкеті - заяві. Банк свої зобов`язання не порушував надав кредитну карту для користування в особистих цілях. Якщо відповідач вважає, що відносно нього здійснено шахрайські дії, він має право на відшкодування шкоди з тих осіб, які здійснили дані шахрайські дії. Відповідач надав витяг з ЄРДР, однак доказів, що у даному кримінальному провадженні наявний вирок суду немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимог не визнав, з обставин викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі. Не вводив логін і пароль, не підтверджував ніяких операцій. В обліковий запис особисто не входив, перейшов лише за посиланням. Вхід здійснював в «Приват24». Вважає, що банк при збільшенні кредитного ліміту шахраями на оплати покупки мав перевірити, чи саме він збільшив кредитний ліміт, оскільки сума була значною. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, та є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.06.2021 АТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване як юридична особа 01.10.1992 року, види економічної діяльності, 64.19 - інші види грошового посередництва (основний) (а.с. 136). Згідно з витягом з Державного реєстру банків від 16.08.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» має чинну банківську ліцензію № 22 (а.с. 134). 08.04.2010 року [PERSON] підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до змісту вказаної анкети, [PERSON] виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка «Універсальна» та погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були наданні йому для ознайомлення в письмовому вигляді. [PERSON] зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами та сайті ПриватБанку (а.с. 100). Позивачем до матеріалів справи долучений підписаний відповідачем 11.09.2022 року паспорт споживчого кредиту, який є лише інформацією, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форму), викладений у формі відповідно до Додатку №1 до Закону України «Про споживче кредитування». Датою надання інформації вказано 11.09.2022 року, також вказано, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 11.09.2042 року. В паспорті споживчого кредитування зазначена інформація щодо кредитних карток «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum», «MC World Black Edition», «Visa Signature», «MC WorldElite» та «Visa Infinite». Для кожної з перелічених карток визначена сума кредитного ліміту, процентна ставка, процентна ставка поза межами пільгового періоду, відсотків річних, загальна річна процентна ставка та реальна річна процентна ставка (а.с. 101-105). Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 23.08.2024 року у [PERSON] за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 63694,66 грн, яка складається з: 51487,43 грн - заборгованість за кредитом; 12207,23 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 18-24). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н) встановлено старт кредитного рахунку № [NUMBER] , максимальний кредитний ліміт встановлено 07.02.2022 року у сумі 50000,00 грн, 03.03.2023 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с. 86). Згідно Виписки за договором № б/н за період 28.03.2007 року - 31.08.2023 року, [PERSON] користувався кредитними коштами, розраховувався в магазинах, поповнював картку через термінал самообслуговування, тим самим підтверджував свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту, а також здійснював часткове погашення заборгованості. Крім того, після здйснення переказу 06.09.2022 року з картки [PERSON] , останній продовжував користуватися встановленим кредитним лімітом (а.с 25-85). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 2 ст. 1046 ЦК України). За змістом п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Суд вважає, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 08.04.2010 року та заява б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 11.09.2022 року підписані саме відповідачем [PERSON] та у сукупності з випискою про рух коштів по рахунку, з якої убачається активне користування позичальником кредитними коштами шляхом зняття готівки, повернення кредитних коштів позивачу, оплати послуг за придбані товари в закладах торгівлі, здійснення переказів, поповнення мобільного номеру, тощо підтверджують факт визнання відповідачем договірних кредитних відносин з АТ КБ «ПриватБанк». Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 року у справі № 760/7792/14-ц. На підтвердження розміру заборгованості за договором від 08.04.2010 року б/н позивачем було надано до суду розрахунки, які охоплюють період з 25.05.2013 до 23.08.2023 року, а також виписку по рахунку за договором б/н за період 26.07.2007 до 01.07.2023, виданої на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (а.с. 5-24, 25-85). Таким чином, суд вважає, що саме виписка з особового рахунку клієнта банку є належним та допустимим первинним доказом на підтвердження проведених операцій з коштами на його рахунку, а тому додані до позовної заяви розрахунки заборгованості [PERSON] за наданим йому кредитом суд оцінює як такі, що мають виключно інформаційний характер та відображають проведений позивачем обрахунок пред`явлених ним до відповідача вимог майнового характеру. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] визнає факт укладення кредитного договору з позивачем за № б/н від 08.04.2010 року на умовах зазначених позивачем в позовній заяві. Щодо заволодіння коштами 06.09.2022 року з кредитної картки [PERSON] іншою особою шахрайським способом у розмірі 47503,04 грн суд зазначає наступне. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пункту 2.1.1.9.5 Умов та Правил надання банківських послуг, власник, відповідно до частин 7, 8, 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками», Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції,які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч. 1 ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. Згідно пункту 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Згідно п. 1.1.2.1 Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, клієнт зобов`язується не передавати Карти, стікер PayPass, ПІНи третім особам, не використовувати Карти, стікер PayPass або нанесені на них дані в цілях, які не передбачені цим Договором і суперечать чинному законодавству. Відповідно до п. 1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в СМС-повідомленні ПІН-коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobilBanking або проведених клієнтом операціях стане відомою іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку надання банківських послуг під час використання цих каналів. Згідно з п. 1.1.5.14 Умов та Правил, клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobilBanking, систему Приват24 з використанням передбачених цими умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації. Пунктом 2.1.1.9.3 Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, встановлено, що держатель картки зобов`язується: - не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, - не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання карти; - нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів, операціями по зміні ПІНу (пункт 2.1.1.9.5 Умов та Правил надання банківських послуг). За таких обставин, саме на відповідача, як держателя карти, покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobilBanking, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення. Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в СМС-повідомленні ПІН-коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobilBanking або проведених клієнтом операціях стане відомою іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку надання банківських послуг під час використання цих каналів. Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 12022121090000401 внесеного 07.09.2022 року за ч. 3 ст. 190 КК України, 06.09.2022 року до ЧЧ ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , про те, що 06.09.2022 року близько 13.00 години з метою отримання матеріальної допомоги він перейшов за наданим в «Телеграм» посиланням Приват24,ввів пароль та ПІН-код, після чого невідома особа із застосуванням цифрових технологій зняла з його кредитної картки [NUMBER] кошти в сумі 47503 грн (а.с. 160). Відповідно до копії претензії [PERSON] від 09.09.2022 року, ним зазначено, що 06.09.2022 року о 13.00 годині він почав використовувати сайт ПриватБанку через посилання з Телеграм каналу (як виявилось потім, це був фішинговий сайт). Після цього, почав отримувати Push - повідомлення на свій телефон від сервісу NovaPay на зняття коштів (а.с.162). Згідно із повідомленням заступника начальника ВП № 1 (м. Мала Виска) - начальника СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Шлянюк А.С. № 6887/113-2023 від 13.10.2023 року, [PERSON] інформовано, що 07.09.2022 року слідчим СВ ВП № 1 (м. Мала Виска) розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12022121090000401 внесеного 07.09.2022 року за ч. 3 ст. 190 КК України. Встановлено, що 06.09.2022 року близько 13.00 години з метою отримання матеріальної допомоги [PERSON] перейшов за наданим в Телеграмі посиланням в Приват-24, ввів ПІН-код своєї банківської картки, після чого невідома особа із застосуванням цифрових технологій зняла з його кредитної картки [NUMBER] п`ятьма транзакціями кошти в сумі 47503,00 грн (а.с. 159). Судом встановлено, що позивачем було проведено перевірку, відповідно до якої встановлено, що 06.09.2022 в період з 13:11:09 по 13:12:16 з карткового рахунку [NUMBER] клієнта [PERSON] списано суму в розмірі 47503,04 грн Списання відбулося шляхом проведення 5 платежів: 06/09/2022 13:11:09 07/09/2022 P32FDB -10,028.72UAH-9,643.00 -385.72984365 4829 N3000013UKRP 32Переказ зі своєї карти 06/09/2022 13:11:24 07/09/2022 P32FDB -10,026.64UAH-9,641.00 -385.64265368 4829 N3000013UKRP 32Переказ зі своєї карти 06/09/2022 13:11:36 07/09/2022 P32FDB -10,029.76UAH-9,644.00 -385.76442371 4829 N3000013UKRP 32Переказ зі своєї карти 06/09/2022 13:11:52 07/09/2022 P32FDB -10,133.76UAH-9,744.00 -389.76145374 4829 N3000013UKR.P 32Переказ зі своєї карти 06/09/2022 13:12:16 07/09/2022 P32FDB -7,284,16UAH-7,004.00 -280.16713377 4829 N3000013UKRP 32Переказ зі своєї карти 06.09.2022 року 13:51:28 до банку з мобільного телефону [NUMBER] надійшов дзвінок від клієнта [PERSON] , який повідомив про зняття коштів з його картки, можливою причиною цього стало те, що він перейшов за посиланням яке отримав в соц. мережі Telegram (фішинг). Зі слів клієнта [PERSON] , на сайті за посиланням, ним самостійно було введено логін та пароль входу до особистого кабінету Приват24. Перевіривши логи входу до Приват24 клієнта [PERSON] 2022-09-06 13:06:04.914 був здійснений вхід до Приват24 з нетипового пристрою SM - N975F|SAMSUNG 84.234.62.128, логін та пароль входу до Приват24 не змінювався. Після входу до особистого кабінету Приват24 клієнта, невстановленими особами скомпрометовано номер картки, строк дії та cvv2 за допомогою яких використовуючи термінал N3000013 сервісу платіжної системи NovaPay були перераховані кошти в сумі 47503,04 грн на невстановлену особу. Згідно вище викладеної інформації підтверджено розголошення клієнтом даних логіну та паролю входу до Приват24 (зворот а.с. 183 ). Отже, матеріалами справи підтверджено, що саме відповідач [PERSON] своїми діями сприяв незаконному використанню ПІН-коду та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. На думку суду, в діях банку відсутня вина щодо неналежного виконання зобов`язань з обслуговування рахунку та надання банківських послуг, а також відсутній взаємний зв`язок між діями банку та наслідками, що настали для відповідача [PERSON] . Щодо матеріалів кримінального провадження № 12022121090000401 внесеного 07.09.2022 року за ч. 3 ст. 190 КК України, суд вважає, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо наявного кримінального провадження за заявою [PERSON] не є належним доказом на підтвердження доведення обставин вчинення злочину щодо перерахування коштів невстановленими особами, оскільки такі доводи можуть бути підтверджені лише вироком суду, який набрав законної сили, та не може бути підтвердженням вини позивача у здійсненні операції зняття коштів з рахунку відповідача. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що [PERSON] самостійно або з наданням доступу до свого фінансового номеру телефону та ПІН-коду третім особам, зазначені кошти було списано з кредитної картки № 4149629354590218 на загальну суму 47503,00 грн шляхом проведення 5 платежів, тому відповідальність за це має нести відповідач, як користувач банківських послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №524/3979/16-ц, зазначивши, що банк не несе відповідальність за збитки від операцій, здійснених до його повідомлення про зняття грошових коштів з його карткового рахунку. Таким чином, зваживши у сукупності подані АТ КБ "ПРИВАТБАНК" докази по справі, суд дійшов висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті в строк, визначений договором, що свідчить про порушення його прав. Тому, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності на предмет їх належності та достовірності, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 63694,66 грн, у зв`язку з чим, позов слід задовольнити повністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 2684,00 грн, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved