Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~До суду надійшла позовна заява ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.06.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 482861-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 19000,00 грн строком на 24 тижні (169 днів). Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,50 процентів за кожен день користування кредитом. Однак, всупереч умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, а саме не здійснює погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим станом на 14.01.2025 утворилась заборгованість у розмірі 65973,60 грн., з яких: заборгованість по прострочених платежах по тілу кредиту 19000 грн 00 коп., заборгованість по прострочених платежах по процентах - 46008 грн 60 коп. та заборгованість по прострочених платежах по комісії - 965 грн 00 коп. А тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У поданій заяві позовні вимоги підтримує, просить суд проводити розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки суду не повідомив, відзив до\~суду не\~подав. До суду повернувся поштовий конверт, надісланий за зареєстрованим місцем проживання відповідача з відміткою про невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки особі. Зазначена позиція висвітлена в постанові ВС України у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.11.2022 року у справі № 760/25978/13-ц, провадження № 61-6788св22, висновки якої підлягають врахуванню для судів інших інстанцій. Також про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача, відсутність відзиву від відповідача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 06.06.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 482861-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 19000,00 грн строком на 24 тижні (169 днів). Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,50 процентів за кожен день користування кредитом. Кредит був наданий на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Так, за змістом п.2 кредитного договору сторони погодили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору погоджено графік платежів, згідно якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Кредитодавець свої зобов`язання відповідно умов Кредитного договору виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 19000 грн відповідно, що не спростовано відповідачем та підтверджується інформаційною довідкою вих № 2897/21 від 17.01.2025, виданою ТОВ "Платежі Онлайн". Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 14.01.2025 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 65973,60 грн., з яких: заборгованість по прострочених платежах по тілу кредиту 19000 грн 00 коп., заборгованість по прострочених платежах по процентах - 46008 грн 60 коп. та заборгованість по прострочених платежах по комісії - 965 грн 00 коп. Вказане підтверджується довідкою про стан заборгованості. А тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Як вбачається із Анкети клієнта від 15.01.2025 року, у графі "інформація стосовно бажаного кредиту", зазначено номер банківської картки для перерахунку коштів 4441-1144-1713-2618; дата отримання кредиту 06.06.2024, сума бажаного кредиту 19000,00 грн. Перерахування коштів з боку позивача на картковий рахунок відповідача підтверджується інформаційною довідкою вих № 2897/21 від 17.01.2025, виданою ТОВ "Платежі Онлайн". Вказане дає підстави вважати, що позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі. Суд зазначає, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Із аналізу вказаної норми чинного законодавства слідує, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідність до вимог ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч.1,3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. Так, 06.06.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 482861-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 19000,00 грн строком на 24 тижні (169 днів). Сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,50 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 3.2.3 Договору визначено Графік платежів, а також вартість кредиту на дату його повернення 21.11.2024 року. Так, згідно Графіку платежів, протягом строку кредитування відповідач повинен сплатити позивачу 49440,00 грн, з яких: 19000,00 грн - основна сума, 27590,00 грн - проценти за користування кредитом, 2850,00 грн - комісія за надання кредиту. Згідно з п.3.2.2 Договору, у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, у наслідок чого виникає прострочка по кредиту та її строк більше 7 календарних днів, то умови нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4 Договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом станом на 14.01.2025 року, в межах строку кредитування з 06.06.2024 - 21.11.2024, за відповідачем існує заборгованість, яка складається з: 19000,00 грн - кредит, 46008,6 грн - всього нараховано відсотків, 965 грн - всього нараховано комісії. Разом 65973,6 грн. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18), викладено наступну правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) також зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Водночас суд звертає увагу на п.29-31 постанови ВП ВС у справі № 363/1834/17, Провадження № 14-53цс21 від 13.07.2022, в якій йдеться про наступне. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми комісії в розмірі 965 грн. суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Нарахування позивачем комісії в розмірі 965 грн. підтверджується детальним розрахунком заборгованості станом на 14.01.2025 року. В свою чергу розрахунки боргу відповідача відповідають умовам кредитування за кредитними договорами, і не спростовані у встановленому порядку відповідачем відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України. Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі пропорційно задоволеним позовним вимогам - 2386,79 грн.

Outcome: approved