Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-04 00:00:00

В серпні 2024 року до суду надійшов позов, у якому позивач просить встановити порядок користування квартирою за адресою [ADDRESS] : - виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 17,1 кв.м., що зазначена у Технічному паспорті під номером 3; - виділити у користування [PERSON] та її дітям [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 9,9 кв.м., що зазначена у Технічному паспорті під номером 2; - виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 14,7 кв.м., що зазначена у Технічному паспорті під номером 1 разом із лоджією 3,4 кв.м.; - залишити в загальному користуванні співвласників: кухню площею 7,1 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., коридор площею 11,9 кв.м., кладову площею 1,1 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , у таких частках: [PERSON] - 1/12, неповнолітньому [PERSON] - 1/12, неповнолітньому [PERSON] - 1/12, [PERSON] - 5/12, [PERSON] - 1/3. Квартира складається з трьох житлових кімнат площею 14,7 кв.м., 9,9 кв.м., 17,1 кв.м., загальна площа 68,8 кв.м., житлова 41,7 кв.м. Фактично у квартирі проживають відповідачі, позивач у квартирі не проживає. Відповідачі відмовляються добровільно врегулювати питання визначення порядку користування квартирою, а позивач хоче реалізувати своє право проживати у квартирі, однак всі кімнати зайняті відповідачами. перешкоджає позивачці у користуванні квартирою, зокрема кімнатами загального користування, витрати по оплаті комунальних платежів позивачка несе самостійно. Тому, Позивач звернувся до суду з цим позовом, просить встановити порядок користування квартирою між співвласниками. Ухвалою суду від 23.08.2024 року відкрито загальне позовне провадження, призначено судове засідання на 24.10.2024 року. 17.09.2024 року надійшов відзив на позов від відповідача [PERSON] , у якому відповідач позов не визнала, вважає, що в запропонований порядок користування не враховує вік і стать співвласників, порядок користування, який склався, не відповідає часткам співвласників. 17.09.2024 року надійшов зустрічний позов [PERSON] , яка діє у свої інтересах та в інтересах дітей: [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , у якому вона просить встановити порядок користування квартирою за адресою [ADDRESS] : - виділити у користування [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 17,1 кв.м., що зазначена у Технічному паспорті під номером 3; - виділити у користування дітей [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 14,7 кв.м., що зазначена у Технічному паспорті під номером 1 разом із лоджією 3,42 кв.м.; - виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 9,9 кв.м., що зазначена у Технічному паспорті під номером [ADDRESS] ; - залишити в загальному користуванні співвласників: кухню площею 7,1 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., коридор площею 11,9 кв.м., кладову площею 1,1 кв.м. Зустрічний позов обґрунтований тим, що у квартирі між співмешканцями склався сталий порядок користування кімнатами, а саме: [PERSON] разом з чоловіком проживали у кімнаті, площею 17,1 кв.м., діти проживають у кімнаті площею 14,7 кв.м., [PERSON] , яка є матір`ю позивача і чоловіка [PERSON] - у кімнаті площею 9,9 кв.м. [INFO] чоловік відповідачки - [PERSON] загинув під час виконання військового обов`язку. Після оформлення спадщини сторони стали співвласниками квартири. На відміну від запропонованого позивачем варіанту поділу, варіант відповідача найбільше враховує інтереси всіх співвласників, їх стать, вік, і не призведе до суттєвого погіршення їх житлових прав. Так, відповідно до статей 47, 48 ЖК України, норма жилої площі становить 13,65 кв.м. на одну особу. Відповідно до Порядку застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Виконкому Київської міської ради від 15.07.1985 р. № 582, в м. Києві рівень середньої забезпеченості жилою площею на одну особу дорівнює 9 кв.м., а норма жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов - 7,5 кв.м. Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЖК України, при наданні жилих приміщень, не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя. Тому, відповідач просить суд задовольнити зустрічний позов, оскільки запропонований нею варіант порядку користування враховує всі наведені положення законодавства. Ухвалою суду від 01.10.2024 року зустрічний позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 01.10.2024 року надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечив твердження відповідача у відзиві. 07.10.2024 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зокрема зазначає, що позивач з 2006 року у квартирі не проживає, на відміну від відповідачів, а тому позивач не має права вирішувати порядок проживання осіб у квартирі. Між покійним чоловіком [PERSON] та позивачем існувала домовленість про те, що він мав переоформити на чоловіка свою частку в обмін на отримані грошові кошти, але свою обіцянку не виконав. Ніяких перешкод у користуванні квартирою відповідачка позивачу не чинила. Ухвалою суду від 21.10.2024 року вирішено прийняти зустрічний позов для спільного розгляду, призначено підготовче засідання на 24.10.2024 року. Судове засідання 24.10.2024 року відкладено для належного повідомлення учасників справи на 26.11.2024 року. 19.11.2024 року надійшла заява про затвердження мирової угоди. 26.11.2024 року судове засідання відкладено для виклику відповідача [PERSON] , як учасника мирової угоди, на 05.12.2024 року. 05.12.2024 року розгляд справи не відбувся через перебування судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню, наступне засідання призначене на 30.01.2025 року. 30.01.2025 року судове засідання відкладено для повторного виклику учасників, які не з`явились в судове засідання, справи на 25.03.2025 року. 13.03.2025 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів. 25.03.2025 року подану сторонами мирову угоду за їх клопотанням залишено без розгляду, закрите підготовче провадження, справа призначено до судового розгляду на 13.05.2025 року. В судовому засіданні 13.05.2025 року оголошено перерву до 05.06.2025 року. В судовому засіданні позивач і його представник підтримали позов з викладених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] і її дітей, підтримав зустрічний позов з викладених у ньому підстав, заперечив проти первісного позову. Відповідач [PERSON] отримала повістку за номером телефону, зазначеному в позові, судова повістка засобами поштового зв`язку повернулась без вручення через відсутність адресата. Крім того, у матеріалах справи наявні заява від [PERSON] про розгляд справи без її участі, проти первісного позову не заперечує. На підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, в судовому засіданні висловив позицію, що запропонований у зустрічному позові порядок користування квартирою відповідає інтересам дітей, яким пропонується виділити окрему кімнату. Дослідивши зібрані у справі докази і аргументи учасників справи, суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а первісний позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 364221446 від 02.02.2024, сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , у таких частках: [PERSON] - 1/12, неповнолітньому [PERSON] - 1/12, неповнолітньому [PERSON] - 1/12, [PERSON] - 5/12, [PERSON] - 1/3. Згідно з технічним паспортом станом на 05.12.2012 р., загальна площа квартири 68,8 кв.м., житлова площа 41,7 кв.м., квартира складається з трьох житлових кімнат площею 14,7 кв.м., 9,9 кв.м. та 17,1 кв.м., коридор площею 11,9 кв.м., кухня площею 7,1 кв.м., вбиральня площею 1,0 кв.м., ванна площею 2,6 кв.м., кладова площею 1,1 кв.м., лоджія площею 3,4 кв.м. У квартирі зареєстровані і проживають відповідачі: [PERSON] , її діти [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] , яка є свекрухою [PERSON] . Наведене підтверджене, зокрема Актом обстеження умов проживання від 19.09.2024 р. Чоловік [PERSON] - [PERSON] , який також проживав у вказаній квартирі, 13.02.2015 року був призваний на військову службу у Збройні Сили України, приймав участь в антитерористичній операції, у 2023 році приймав безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської федерації, та [INFO] загинув під час виконання військового обов`язку в бою за Україну, її свободу і незалежність, що підтверджено довідками військових частин, сповіщенням сім?ї № 258 від 07.07.2023 р. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , у квартирі на даний час не проживає. Наразі, між співмешканцями склався такий порядок користування: відповідач [PERSON] проживає у кімнаті площею 17,1 кв.м. (позначена у технічному паспорті як № 6), відповідач [PERSON] проживає у кімнаті площею 9,9 кв.м. (позначена у технічному паспорті як № 5), діти [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] проживають у кімнаті площею 14,7 кв.м. (позначена у технічному паспорті як № 2). Згідно зі ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. Частиною 2 ст. 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з частинами 1-3 ст. 358 ЦК України,право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як вбачається із матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли з приводу користування майном, що перебуває в спільній власності. Суд враховує, що відповідно до ст. ст. 47, 48 Житлового кодексу УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Статтею 50 ЖК УРСР передбачено, що жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя. Відповідно до Порядку застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Виконкому Київської міської ради від 15.07.1985 р. № 582, в м. Києві рівень середньої забезпеченості жилою площею на одну особу дорівнює 9 кв.м., а норма жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов - 7,5 кв.м. Враховуючи розмір квартири та кількість її співвласників, усунути непорозуміння в користуванні майном можливо шляхом визначення в судовому рішенні порядку користування вказаним майном. Суд звертає увагу, що вимушене встановлення порядку користування квартирою не впливає на зміну розміру часток співвласників у праві власності, а спрямоване на усунення непорозумінь щодо користування спільним майном. Позивач просить суд виділити йому в користування ізольовану житлову кімнату площею 14,7 кв.м. з лоджією, [PERSON] з двоама дітьми - кімнату площею 9,9 кв.м., [PERSON] - кімнату площею 17,1 кв.м. Відповідач [PERSON] просить суд виділити їй і [PERSON] кімнату площею 17,1 кв.м., дітям - кімнату площею 14,7 кв.м., позивачу - кімнату площею 9,9 кв.м. На переконання суду, запропонований позивачем [PERSON] порядок користування є найменш прийнятним, оскільки повністю ігнорує фактичний порядок користування, який вже склався, не відповідає інтересам дітей, передбачає переселення всіх осіб у інші кімнаті, а також поселення [PERSON] з двома дітьми чоловічої статі у найменшу кімнату. Натомість, варіант порядку користування, запропонований відповідачем [PERSON] , у найбільшій мірі враховує інтереси співмешканців (співвласників), зокрема передбачає залишення дітей проживати у кімнаті площею 14,7 кв.м., яку вони займають, переселення [PERSON] до [PERSON] у кімнату площею 17,1 кв.м., що є допустимим з урахуванням їх однакової статі і площі кімнати, та виділення позивачу у користування кімнати площею 9,9 кв.м., що не суперечить інтересам позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів за зустрічним позовом слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем за подання зустрічного позову в рівних частинах, по 605,60 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved