Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

До Слов`янського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~звернувся представник\~позивача з\~позовом до [PERSON] , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірним діями.\~Позовну заяву\~обґрунтував тим,\~що 19.08.2023 приблизно о 17\~год.\~30 хв.\~військовослужбовець ВЧ [NUMBER] [PERSON] керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» номерний знак « [NUMBER] », рухаючись по вул. Центральній зі сторони вул. Шовковичної в сторону вул. Свободи в м. Слов`янськ, проїжджаючи по головній дорозі перехрестя вул. Центральної та вул. Василівської, рухаючись на червоний сигнал світлофора, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Kia Sportage» д.н.з « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , внаслідок чого сталося зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а автомобіль марки «Kia Sportage» д.н.з « [NUMBER] », механічні пошкодження. Дана подія внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023052510000570 від 20.08.2023 за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 92 від 26.08.2023 року виявлені у [PERSON] травми відносяться до легких тілесних ушкоджень. 29.08.2023 року слідчим СВ ВП № 4 Краматорського РУП в Донецькій області лейтенантом поліції Шевченко М.О. винесено постанову про закриття вказаного кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а окремі матеріали кримінального правопорушення скеровані до відповідного підрозділу поліції для притягнення до адміністративної відповідальності водія, по вині якого сталася дорожньо-транспортна пригода. Вина [PERSON] у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.11.2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП. Для встановлення матеріального збитку заподіяного [PERSON] в результате протиправних дій [PERSON] було замовлено проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Згідно звіту № 50/23 від 25.09.2023 року виконаного експертом Синельник А.І. зроблено висновок: 1. Вартість ремонтно-відновлених робіт автомобіля Kia Sportage реєстраційний номер: [NUMBER] складає 188021 грн. 23 коп.; 2. Ринкова вартість автомобіля Kia Sportage реєстраційний номер: [NUMBER] на момент ДТП без урахування пошкоджень складає 672868,00 грн.; 3. вартість матеріального збитку заподіяного власникові автомобіля Kia Sportage реєстраційний номер: [NUMBER] складає 200934,56 грн. За проведення дослідження [PERSON] сплатив 3550,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 06.09.2023 року. Цивільно-правова відповідальність водія, автомобіля «Volkswagen Passat» номерний знак « [NUMBER] » застрахована не була. Позивач звернувся з заявою про страхове відшкодування до Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ). 21.12.2023 МТСБУ сплатило [PERSON] згідно ліміту страхову виплату в розмірі 160\~000,00 грн. Таким чином, оскільки вартість майнової шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] перевищує ліміт виплаченого МТСБУ страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь [PERSON] підлягає стягненню різниця вартості матеріального збитку визначеного експертним автотоварозначним дослідженням 200 934,56 грн., та отриманим страховим відшкодуванням 160 000,00 грн. плюс вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження 3550,00 грн., що складає 44502,56 грн. Крім того, внаслідок протиправної поведінки водія [PERSON] , позивачу були спричинені моральні страждання у зв`язку з пошкодженням автомобіля Kia Sportage реєстраційний номер [NUMBER] , яким він користувався на законних підставах. Після дорожньо-транспортної пригоди вищевказаний транспортний засіб зазнав значних механічних пошкоджень,, внаслідок чого позивач взагалі позбавлений можливості користуватися належним майном у повному обсязі. Вказані обставини призвели до додаткових витрат та труднощів, викликали певні незручності у повсякденному житті та необхідності вжиття заходів для пошуку нового транспортного засобу, та пересування на громадському транспорті. У зв`язку з неможливістю використовувати автомобіль за його прямим призначенням, необхідністю пошуку іншого транспортного засобу для відновлення своїх ділових зв`язків і організації, протиправністю поведінки водія [PERSON] , позивач пережив негативні емоції, душевні хвилювання та великі незручності так, як щоденно використовував автомобіль для виконання свої службових обов`язків. Отримані в дорожньо-транспортній пригоді тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 92 від 26.08.2023, та виявлені у [PERSON] при зверненні за медичною допомогою забій, садна, підшкірна гематома лівого плеча, забій шийного відділу хребта утворились від дії тупих предметів, та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, дана дорожньо-транспортна пригода викликала сильний психологічний стрес, тривогу, значне погіршення сну та посилення дратівливості. Психотравмуючий вплив дорожньо-транспортної пригоди, що супроводжується ушкодженням здоров`я, викликало психологічну травму, що, як наслідок, залишає після себе відчутні ознаки у формі психічних змін і психоневротичних розладів, оскільки результатом участі в небезпечній ситуації, якою є дорожньо-транспортна пригода, стає зазвичай емоційна та психологічна травма яка спровокувала розвиток цукрового діабета 2 типу (стан після перенесеного стресу). В результаті чого, позивач вимушений додатково надглядатися у хірурга, невролога, окуліста, ендокринолога, та тривалий період часу дотримуватися дієти. Таким чином, протиправними діяннями [PERSON] , позивачу спричинено моральну шкоду внаслідок ушкодження здоров`я та моральну шкоду пов`язану із пошкодженням належного майна, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка у сумарному становить 40000,00 грн. У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача майнову шкоду у розмірі 44502,56 грн., моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 30000 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір . \~Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, надали заяви, в яких просять суд слухати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали. \~Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Надав до сулу відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Позивач придбав новий автомобіль Kia Sportage, 2017 року випуску, 25.04.2018 за 617\~683 грн., але після 5 років використання, чомусь автомобіль, який був у вжитку, відповідно звіту 50/23 експертного автотоварознавчого дослідження від 25.09.2023, коштує вже 672\~868 грн. При автотоварознавчому досліджені не враховано, механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Також до суду не надано акти виконаних робіт та розмір коштів фактично оплачених за відновлення пошкодженого автомобіля, тобто не підтверджено Позивачем платіжними інструкціями про саме такі витрати на відновлення 160\~000 грн. страхового відшкодування та 40\~934,56 грн., яку вказано у позові (а разом з оплатою за дослідження складає 44\~484,56 грн., а не 44\~502,56 грн., як зазначено в цивільному позові). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені Позивачем. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного виплаває, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Одночасно такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причино-наслідковому зв`язку з порушенням. Стосовно тілесних ушкоджень та моральної шкоди заявленої Позивачем зовсім недоречне посилання, та як Позивач працює заступником директора з експертизи тимчасової непрацездатності в КНП СМР «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ», де саме в день дорожньо-транспортної пригоди Позивач і отримав довідку № 307, хоча надалі не звернувся до інших спеціалістів згідно рекомендації, але цю довідку надав як документ при проведенні судово-медичної експертизи від 26.08.2023 № 92 та відповідно до висновку експерта зазначене у довідці «струс головного мозку» останнім не враховано, як таке що встановлено не спеціалістом. На питання до експертизи «Які тілесні ушкодження малися на тілі [PERSON] , [INFO] , їх локалізація, характер, ступінь тяжкості та час їх утворення?», «Який механізм їх утворення?», експерт зазначив, що тілесні ушкодження Позивача можливо утворилися у зазначений час від дії тупих предметів, а це точно не вказує що тілесні ушкодження утворилися саме під час дорожньо-транспортної пригоди з участю Відповідача. На наступні питання до експертизи «В якому положенні [PERSON] знаходився в момент першопочаткового контакту?» експерт надав відповідь, що локалізація та характер виявлених у Позивача тілесних ушкоджень свідчить про те, що у момент первинного контакту Позивач міг знаходитись як у вертикальному, або близько до нього, так і у горизонтальному, або близько до нього, положенні, із цього слідує, що Позивач міг самостійно отримати тілесні ушкодження і при падінні з ліжка, а Відповідач за його необережності повинен розплачуватися своїми коштами. Виникає логічне питання, чому саме за місцем роботи звернувся за медичною допомогою Позивач, якщо йому були завдані такі «страшні», на його думку тілесні ушкодження, за які Позивач вимагає величезні кошти, хоча поряд і набагато ближче інші медичні заклади. І знову, саме з КНП СМР «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська», де працює Позивач, надано консультативний висновок спеціаліста від 01.11.2023, щодо можливого діагнозу цукровий діабет після стресу, але водночас Позивач не надав медичну карту та дані з медичної інформаційної системи для закладів охорони здоров`я Helsi, про стан свого здоров`я до та після дорожньо-транспортної пригоди при його такому поважному віці. А стрес відомо із-за чого може бути, у країні йде повноцінна війна із російською федерацією і кожен спражній українець зараз перебуває у стресовому стані. Позивач вважає, що у Відповідача, як військовослужбовця, який захищає країну та безпосередньо брав участь у бойових діях, відсутні: моральні страждання у зв`язку з пошкодженням двох автомобілей; додаткові витрати; труднощі та певні незручності у повсякденному житі; необхідність вжиття заходів для пошуку іншого транспортного засобу; душевні хвилювання та ін. Також Позивач не надав документів, який саме термін ремонтувався його пошкоджений автомобіль, а стосовно додаткових витрат при пересуванні на громадському транспорті, вважаю що в цьому випадку Позивач ще й з економив свої кошти на паливі для автомобіля, тим паче що місце роботи, де Позивач виконує службові обов`язки, знаходяться неподалік, а прогулянки пішки рекомендовано Міністерством охорони здоров`я, і ще запитання хто кому повинен платити за оздоровлення. Тобто щодо заявленого розміру моральної шкоди, Позивач не надав жодних належних і допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди, а саме: конкретних факторів, які вплинули на його психологічний та моральний стан; який його стан був до та після цього впливу; яких можливостей був позбавлений; у чому полягає його обмеження у вільному користуванні транспортним засобом; яким чином порушено ритм його життя та інш. Крім того, відповідач вважає вимоги Позивача щодо витрат на правову допомогу безпідставними та незаконними, відповідно до практики Верховного суду України та Європейського суду з прав людини, а саме: постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 927/1523/22 від 16.02.2023; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18; постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18; постанова Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20; постанова Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009; рішення Європейського суду з прав людини «Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України»; п. 23 ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2»; рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 (п.80); у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 (пп. 34-36); у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.10.2014; у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 (п.95); рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії». У зв`язку з чим, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю, судові витрати покласти на позивача. Представник третьої особи МТСБУ будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 24.07.2018 року, автомобіль KIA SPORTAGE реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] . \~Згідно витягу з полісу АТ № 3455121 від 27.04.2023 р., строк дії з 06.05.2023 р. до 05.05.2024 р, страхова компанія АТ «СГ «ТАС» (приватне), транспортний засіб KIA Sportage, державний номер ТЗ [NUMBER] , франшиза 1000,00 грн., ліміт за шкоду життю та здоров`ю 300\~000,00 грн., ліміт за шкоду майну 160\~000,00 грн. \~ \~Відповідно до звіту № 50/23 експертного автотоварознавчого дослідження від 25.09.2023 року, вартість ремонтно-відновних робіт автомобіля: KIA SPORTAGE реєстраційний номер: [NUMBER] складає 188021 грн. 23 коп.; ринкова вартість автомобіля: KIA SPORTAGE реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП без урахування пошкоджень складає 672868 грн. 00 коп.; вартість матеріального збитку заподіяного власникові автомобіля: KIA SPORTAGE реєстраційний номер: [NUMBER] складає 188021-23+12913-33 = 200934 грн. 56 коп. Згідно постанови слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП в Донецькій області лейтенанта поліції Шевченко М.О. від 29.08.2023 року, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023052510000570 від 20.08.2023, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; направлено копії матеріалів з кримінального провадження № 12023052510000570 начальнику Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську ДПП, для притягнення водія [PERSON] , [INFO] до адміністративної відповідальності. Згідно постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.11.2023 року визнано [PERSON] , [INFO] винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в сумі 850,00 грн. Згідно висновку експерта № 92 від 21.08.2023 року Слов`янського відділення судово-медичної експертизи, судово-медична експертиза проведена відносно [PERSON] , [INFO] , на підставі постанови слідчого СВ ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції Шевченко М.О. по кримінальному провадженню в несеного в ЄРДР № 12023052510000570 від 20.08.2023, на поставлені питання експерт приходить до висновку: Питання: «Які тілесні ушкодження малися на тілі [PERSON] , [INFO] , їх локалізація, характер, ступінь тяжкості та час їх утворення?», «Який механізм їх утворення?». Відповідь: «Виявлені у гр. [PERSON] при звернені за медичною допомогою забій, садна, підшкірна гематома лівого плеча, забій шийного відділу хребта утворились від дії тупих предметів, можливо в зазначений термін та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (згідно правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України№ п. 2.3), Діагноз: «струс головного мозку?» при наданні висновків не враховувався так як встановлений неспеціалістом (невропатологом, нейрохірургом), а лікарем травмпункту як вірогідний. 2. Питання: «В якому положенні [PERSON] знаходився в момент першопочаткового контакту? Якою частиною та стороною (лівою або правою) тіла [PERSON] , розташовувалась до об`єкту контактування в момент першопочаткового контакту?; Відповідь: «Локалізація та характер виявлених у гр. [PERSON] тілесних ушкоджень свідчить про те, що у момент первинного контакту він міг знаходитись як у вертикальному, або близько до нього, так і в горизонтальному, або близько до нього, положенні, звернутий лівою бічною поверхнею тіла до травмуючих предметів». \~ Згідно довідки № 307 від 19.08.2023 року, виданої КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ» [PERSON] отримала травми 19.08.2023 року (ДТП), діагноз: струс головного? Забій, ссадна, прикірна гемат. н/з лів. плеча. Забій шийного відділу хреба. \~ \~Згідно консультативного висновку спеціаліста від 01.11.2023 року КНМ «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ» [PERSON] діагноз: цукровий діабет 2 тип, вперше виявлений (стан після перенесеного стресу). Згідно платіжна інструкція № P24AP24A1667044755D3323 від 08.09.2023 року, [PERSON] сплатив за експертизу авто KIA АН 5781 КЕ Синельник А.І. у розмірі 3550,00 грн. Згідно довідки № 1C3HVGPM29CP1P8U, [PERSON] 21.12.2023 року зараховано на рахунок від «Motome (transportne) strakhove biuro Ukrainy» Vyplata po spravi №95889 zhidno nskszu №4 1/22640 vid 21.12.2023 t.z. [NUMBER] у розмірі 160000 грн.00 коп. \~Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих\~Конституцією України\~прав і свобод людини та здійснення проголошеного\~Основним Законом України\~принципу верховенства права. \~Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша\~статті 5 ЦПК України). \~Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих\~Конституцією\~і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). \~Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. \~\~Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. \~ Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. \~Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. \~Відповідно до ч.1 ст. 1166\~ЦК\~України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 999 ЦК України, законом\~може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. \~Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). \~Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст.1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.11.2023 встановлено, що ДТП, яка сталася 19.08.2023 року о 17 год. 30 хв. за участю автомобіля марки Volkswagen Passat» держаний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки Kia Sportage державний реєстраційний номер [NUMBER] , сталася з вини [PERSON] . Згідно ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, неправомірними діями [PERSON] , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), було завдано майнової шкоди та прямих збитків транспортному засобу позивача. \~Відповідно до статті 1\~Закону\~України\~«Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі - Закон №1961-IV). Згідно зі ст.\~999\~ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань ухвалений Закон №1961-IV, яким визначені як засади, так і процедури отримання потерпілими особами відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП. Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень п.13.1\~ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені\~законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Із доданого до позову посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни\~учасників бойових дій. Нормами п.21.1\~ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1статті 13 цього Закону. Відповідно до положень п.39.1 ст.39 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до положень п. 40.1 ст. 40 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди. Нормами п.п. «г» п.41.1 статті 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: особами, на яких поширюється дія пункту 13.1статті 13 цього Закону. У розділі VІІ ч. 4 п. «б» Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що цей закон\~набирає законної чинності з 01 січня 2005 року, крім пункту 21.4 ст.21 та підпункту «а» пункту 41. Цього Закону, які набирають чинності через три місяці з дня набрання чинності цим Законом. Протягом одного року з дня набрання чинності цим\~Законом відрахування страховиків з премій обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності становлять до фонду захисту потерпілих - 5 відсотків з премій, отриманих за внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Як встановлено матеріалами справи, відповідач має статус учасника бойових дій, який відповідно до п.13.1\~ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Нормами\~статті 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Як встановлено нормами\~закону\~регламенті виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ відшкодовуються за рахунок фондів захисту потерпілих на умовах визначених цим\~Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Отже, як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, на час події ДТП, яка мала місце\~19.18.2023 транспортний засіб, винного в ДТП водія, відповідача по справі не був застрахований відповідно до положень\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~та не мав відповідного полісу страхування, проте у відповідності до положень п.13.1\~статті 13 Закону №1961-ІV\~ [PERSON] є особою звільненою від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, при цьому потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів МТСБУ із фонду захисту потерпілих. Таким чином нормами п.13.1\~статті 13 Закону №1961-ІV\~передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а Моторне бюро, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Судом встановлено, що оскільки відповідач є учасником бойових дій, то з урахуванням вимог п.13.1ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільна відповідальність за спричинення ним шкоди внаслідок ДТП покладається як на нього самого так і на МТСБУ\~в межах ліміту страхових виплат. Визначення розміру матеріального збитку при відшкодуванні шкоди, внаслідок ДТП, зокрема на підставі положень\~Закону № 1961-IV, повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам\~Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»\~та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Пунктами 2.3. та 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092\~(у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.200 № 1335/5/1159) визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Ця Методика розроблена згідно із\~Законами України «Про судову експертизу», «;Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна (пункт 1.1.) Згідно з пунктом 1.3. вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Методика застосовується, зокрема, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ (підпункт «д» та «е» пункту 1.4.). Абзацом дев`ятим частини другої статті 7 «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі №522/1597/15-ц (провадження № 61-12079ск18) дійшов висновку, що «Визначення вартості матеріального збитку шляхом проведення незалежної оцінки (виконавець - оцінювач транспортних засобів) або автотоварознавчого дослідження (виконавець - судовий автотоварознавець) відповідає вимогам\~статті 7 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», в якій сказано, що Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках. Таким чином, аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для стягнення з винуватця ДТП вартості збитків є наявність вини такої особи у скоєнні ДТП та оцінка розміру завданої шкоди у відповідності до\~Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні». Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (див. постанову Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 461/2217/19 (провадження № 61-9194св20)). Наданий позивачем на обґрунтування розміру шкоди висновок експертого автотоварознавчого дослідження, відповідає усім вимогам належності та допустимості доказів, складений у відповідності до вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Відтак, доводи відповідача викладені в відзиві на позовну заяву, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Як встановлено судом на підставі висновку експерта № 50/23 від 25.09.2023 за результатами проведення експертного автотоварозначого дослідження\~вартість матеріального збитку заподіяного власникові автомобіля KIA SPORTAGE реєстраційний номер [NUMBER] складає 200934,56 грн. При цьому, МТСБУ 21.12.2023 року виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 16000,00 грн. в межах страхового ліміту. Таким чином, різниця між вартістю матеріального збитку заподіяного власникові автомобіля 200934,56 грн. та страховим відшкодуванням МТСБУ 160000,00 грн. становить 40934,56 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактично завданими матеріальними збитками та сумою страхового відшкодування, яка має бути стягнута з [PERSON] в розмірі 40934,56 грн., тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000, 00 грн. судом зазначається наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. \~Згідно з частинами першою, другою\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3\~ст. 23 ЦК України). Крім того, у пункті 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. \~Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). \~Відповідно до ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~\~З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суд, який заслуховує сторін та встановлює фактичні обставини справи, має широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди. \~ \~Відповідно до ч. 4\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. В п.78 Рішення Європейського Суду з прав людини «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року Суд зазначив, що моральна шкода має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави. В свою чергу у п.50 Рішення Європейського Суду з прав людини справа «Полтораченко проти України» (заява № 77317/01) 18 січня 2005 року Суд вважає, що заявник може розглядатись як такий, що зазнав певного розчарування та страждання в результаті встановленого у цій справі порушення. Тому Суд, на засадах справедливості, присуджує йому 5000 євро компенсації моральної шкоди. \~\~Водночас, у справі «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року (Заява № 67534/01) Європейським судом у п. 52 зазначено, що Суд враховує той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації Судом факту порушення. Проте розмір заявленої суми надмірний. \~ \~Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. \~У п. 9 постанови Пленум Верховного Суду України також рекомендував судам при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), інші обставини, як стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. Відповідно до ч. 2\~ст. 76 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). \~\~Суд приймає до уваги доводи позивача та його представника про завдання [PERSON] моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи ступінь їх глибини. \~Відтак, враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи відповідача, що позивач не довів наявність моральної шкоди. \~Визначаючи розмір\~моральної шкоди,\~суд виходить\~з характеру\~правопорушення,\~глибини і\~ступеня моральних\~страждань позивача, з огляду на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які були отримані позивачем, внаслідок ДТП, з урахуванням того, що позивачка протягом тривалого часу не має можливості користуватися автомобілем, чим порушено встановлений ритм його життя, а також з дотриманням вимог розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн., оскільки заявлені вимоги в загальній сумі 40 000,00 являються явно завищеними. \~\~Щодо вимог позивача стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу у розмірі 30000 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. \~Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. \~Згідно зі\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~Згідно з п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. \~На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надано: ордер серії АН №1284684; договір про надання правової допомоги від 31.10.2023 року; додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги від 31.10.2023 року; квитанція до прибуткового касового ордера № 120424 від 12.10.2024 року [PERSON] сплатив за договір про надання правової допомоги від 31.10.2023 р., додаткової угоди від 31.10.2023 р. у розмірі 30000,00 грн. \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі\~№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови\~у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат. Проте, всупереч вищезазначеному, позивачем та представником позивача не було надано суду достатніх доказів понесених витрат, а саме: доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20). Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. \~ \~ Щодо витрат позивача пов`язаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження, яка проведена на замовлення позивача, слід зазначити наступне. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1\~ст. 1166 ЦК України). За змістом вказаної норми, матеріальна або майнова шкода\~майнові та/чи грошові збитки, спричинені юридичній або фізичній особі. Відтак, витрати на проведення експертного автотоварознавчої дослідження не є збитками, в розумінні положень\~ст. 1166 ЦК України. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складають з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За положеннями ч.6\~ст.139 ЦПК України\~розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста встановлюється судом на підставі договорів, рахунків, інших доказів. Судом встановлено, позивачем сплачено за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3550,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією платіжна інструкція № P24AP24A1667044755D3323 від 08.09.2023 року. Відповідно до 1 ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом\~справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження до задоволених позовних вимог у розмірі 1579,04 (3550*44,48%), Згідно з частиною 1\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на користь позивача у сумі 538,74 грн. (1211,20*44,48%). \~\~На підставі викладеного,

Outcome: partial