Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

В обґрунтування позовної заяви [PERSON] вказала, що вона та відповідач [PERSON] являються батьками [PERSON] і [PERSON] , які народились [INFO] . На теперішній час донька сторін [PERSON] навчається в Харківському національному економічному університеті ім. Семена Кузнеця на 1 курсі за кошти державного бюджету, відповідно до наказу № 641-С від 17 серпня 2024 року зарахована до закладу освіти з 01 вересня 2024 року на строк навчання до 30 червня 2028 року. Син сторін [PERSON] з 01 вересня 2022 року навчається у ЗАКЛАДІ ПРОФЕСІЙНОЇ (ПРОФЕСІЙНО ТЕХНІЧНОЇ)\~ ОСВІТИ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР ПРОФЕСІЙНОЇ\~ ОСВІТИ ЗАЛІЗНИЧНОГО ТРАНСПОРТУ ТА АГРТЕХНІЧНОГО СЕРВІСУ», форма навчання денна, строк навчання з 01 вересня 2022 року по 03 травня 2026 року. У зв`язку з навчанням діти не мають самостійного заробітку, тому потребують матеріальної допомоги з боку свого батька, який отримує дохід, з якого вже сплачував аліменти на дітей до їх повноліття. Вона, [PERSON] як мати, не в змозі в повній мірі забезпечити потреби повнолітніх дітей в період навчання. Ухвалою суду від 15 квітня 2025\~ року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу був визначений 15-денний строк для подання відзиву. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] засобами поштового зв`язку направлено копії ухвали про відкриття провадження позовної заяви з додатками до неї. Поштовий конверт на ім`я [PERSON] повернуто без вручення з відміткою від 02 травня 2025 року про відсутність особи за адресою зареєстрованого місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручені копії ухвали про відкриття провадження позовної заяви з додатками до неї. Але відповідач [PERSON] у визначений судом строк відзив не подав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але подала заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів; у разі неявки відповідача просила справу розглянути в заочному порядку. Треті особи [PERSON] і [PERSON] до суду не з`явилися, направили до суду заяви про\~ підтримання позовних вимог та про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] був викликаний шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я [PERSON] повернуто без вручення з відміткою від 02 травня 2025 року про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не поданий. Суд за згодою позивача розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне встановлено наступне. Сторони в справі [PERSON] і [PERSON] перебували з 27 квітня 2007 року в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 02 листопада 2020 року, ухваленого в справі № 630/504/20. Сторони в справі [PERSON] і [PERSON] являються батьками повнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , виданих 27 квітня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, на підставі актових записів № 66 та 67 відповідно. На даний час [PERSON] є повнолітньою та відповідно до наказу № 641-С від 17 серпня 2024 року навчається у Харківському національному економічному університеті ім. Семена Кузнеця на 1 курсі денної форми навчання за кошти державного бюджету. [PERSON] зарахована до закладу освіти з 01 вересня 2024 року, строк її навчання - до 30 червня 2028 року, що підтверджується довідкою начального закладу. [PERSON] є повнолітнім та з 01 вересня 2022 року навчається у ЗАКЛАДІ ПРОФЕСІЙНОЇ (ПРОФЕСІЙНО ТЕХНІЧНОЇ) ОСВІТИ «РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР ПРОФЕСІЙНОЇ ОСВІТИ ЗАЛІЗНИЧНОГО ТРАНСПОРТУ ТА АГРТЕХНІЧНОГО СЕРВІСУ», форма навчання денна, строк навчання з 01 вересня 2022 року по 03 травня 2026 року, що підтверджено довідкою закладу освіти. Судом за клопотанням позивача отримано інформацію про доходи відповідача [PERSON] з метою з`ясування його спроможності сплачувати аліменти на утримання\~ повнолітніх\~ дітей. Відповідно до довідки з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, [PERSON] є військовослужбовцем та в період з 01 січня 2024 року по 30 листопада 2024 року йому нараховувався та виплачувався дохід як військовослужбовцю військової частини [NUMBER] , та протягом першого кварталу 2025 року відповідачу нараховані виплати в військовій частині [NUMBER] в загальному розмірі 96698,80 грн., що дає можливість прийти до висновку, що відповідач\~ має стабільний дохід та об`єктивно має можливість приймати участь в утриманні повнолітніх дітей, які продовжують навчання, шляхом сплати аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). Ст. 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми сторін, на даний час досягли віку 18 років, не працюють та стипендії не отримують. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] та [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вони потребують матеріальної допомоги. Їх мати, позивач [PERSON] не в змозі самостійно надавати дітям у необхідному розмірі допомогу, якої вони потребують у зв`язку з навчанням, а відповідач [PERSON] , який має можливість сплачувати аліменти, такої допомоги в добровільному порядку на утримання доньки та сина не надає. У зв`язку з наведеним, суд стягує з відповідача аліменти. Суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я і матеріальне становище відповідача і стягує з відповідача аліменти в розмірі по 1/6 частини від його заробітку на кожну дитину, які він має можливість виплачувати. В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача [PERSON] в частині стягнення аліментів з відповідача з визначенням їх мінімального розміру - не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий критерій притаманний саме для відносин між батьками щодо надання утримання дітям, які не досягли повноліття. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: partial