Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

28.04.2025 [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про оголошення фізичної особи померлою. В своїй заяві [PERSON] посилалась на те, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який більш ніж два роки перебуває у статусі зниклого безвісти. У лютому 2022 року його було мобілізовано до лав ЗСУ відповідно до Указу Президента від 24.02.2022 №69/2022. Він проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] . Згідно Витягу з Наказу командира в/ч [NUMBER] від 06.01.2023 - його було відправлено на виконання бойового завдання. [PERSON] зник безвісти 15 січня 2023 року під час участі у бойових діях, що підтверджується Витягом з наказу командира в/ч [NUMBER] від 28.02.2023 №70, про результати службового розслідування, згідно якого [PERSON] зник під час бойового зіткнення в районі населеного пункту Кліщіївка, Донецької області. Оголошення [PERSON] померлим необхідне заявнику для отримання свідоцтва про смерть та в подальшому має істотне значення для реалізації цілої низки прав, зокрема, оформлення спадщини та отримання пільг. У зв`язку з викладеним просить суд оголосити померлим [PERSON] , громадянина України, [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Заявник надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлявся належним чином, також надав заяву про можливість розгляду справи без участі представника. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 03.06.2025 здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню\~з наступних підстав. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1\~ст. 95 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14\~Про судове рішення у цивільній справі, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. З матеріалів справи вбачається,\~що [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] . У лютому 2022 року [PERSON] було мобілізовано до лав ЗСУ відповідно до Указу Президента від 24.02.2022 №69/2022. Він проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] . Згідно Витягу з Наказу командира в/ч [NUMBER] від 06.01.2023 - [PERSON] було відправлено на виконання бойового завдання. [PERSON] зник безвісти 15 січня 2023 року під час участі у бойових діях, що підтверджується Витягом з наказу командира в/ч [NUMBER] від 28.02.2023 №70, про результати службового розслідування, згідно якого [PERSON] зник під час бойового зіткнення в районі населеного пункту Кліщіївка, Донецької області. Також, згідно довідки про безпосередню участь у захисті Батьківщини від 01.11.2023 № [NUMBER] [PERSON] в період з 07.01.2023 по 15.01.2023 приймав активну участь у бойових діях. Перебування в статусі зниклого безвісти [PERSON] підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №12023041680000063 від 21.01.2023; Витягом з Реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин МВС України від 06.01.2025, про перебування у статусі зниклого безвісти; Витягом з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими від 06.01.2025, про перебування у статусі зниклого безвісти. 10.03.2025 було складено Акт ОСББ «Слави 18» про відсутність за місцем реєетрації [PERSON] починаючи з 24.02.2022 і по дату складення акту. Дане місце є станнім офіційно-зареєстрованим місцем реєстрації та проживання, згідно витягу з реєстру МВС. Відповідно до\~ст. 46 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом померлою, якщо у місці її постійного місця проживання немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років, або якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч. 2ст. 46\~ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Так нормами\~ст. 306 ЦПК України\~визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином вбачається, що заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить оголосити померлою. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої є невідомим. В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» , зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно з ч.3 ст. 46\~ЦК України\~фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] точно встановити неможливо, його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням законної сили. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309\~ЦПК України\~у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved