Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 07 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, що підтверджується розпискою відповідача, згідно якої останній зобов`язався повернути позивачу борг в сумі 40000 (сорок тисяч) доларів США в строк до 30 березня 2015 року. В зазначений термін відповідач своє зобов`язання не виконав. При цьому, 28.09.2021 року надав підтвердження існування перед позивач боргу на вказану суму. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти в сумі 40000 (сорок тисяч) доларів США та сплачений судовий збір. Ухвалою від 29.04.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 11.06.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та відмовити відповідачу у будь-яких безпідставних клопотаннях про відкладення розгляду справи по суті. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки перебуває на лікуванні. Суд вважає, що справу необхідно розглядати у відсутність відповідача, оскільки відповідач неодноразово не з`являвся у судові засідання, просив відкласти, суд також відкладав розгляд справи за заявами обох сторін для врегулювання спору у добровільному порядку, проте з заяви позивача вбачається, що не досягнуто будь-якої згоди між сторонами та позивач наполягає на винесенні судового рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 жовтня 2014 року між сторонами було укладено договір позики, згідно з яким відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти в розмірі 40000 (сорок тисяч) доларів США строком до 30 березня 2015 року, на підтвердження чого ним було складено розписку від 07 жовтня 2014 року. В зазначений термін відповідач своє зобов`язання не виконав. При цьому, 28.09.2021 року відповідач в зазначеній розписці підтвердив про існування перед позивачем боргу на вказану суму. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не було надано суду доказів на підтвердження належного виконання своїх зобов`язань за договором позики, укладеним з позивачем. Разом з цим, позивач просить суд стягнути суму боргу в іноземній валюті. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що в разі наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Водночас у разі стягнення судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним/приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу під час виконання судового рішення. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16, в якому ВП ВС відступила від висновку, що стягненню підлягає грошова сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача, слід стягнути 40000 (сорок тисяч) доларів США заборгованості за договором позики від 07.10.2014 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 15 140,00 грн.

Outcome: approved