Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 23 квітня 1996 року Криничуватською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області, актовий запис №1. Позовна вимога обґрунтовується тим, що спільне життя сторін по справі із серпня 2023 року поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Позивач вважає, що відповідач не розуміє цінностей сімейного життя і збереження з ним шлюбу суперечить її інтересам, а тому, за відсутності у сторін спільних неповнолітніх дітей та відмову відповідача розірвати шлюб у добровільному порядку, наявними є підстави для задоволення позову та припинення шлюбу на підставі рішення суду. Відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк подано не було. Разом з тим, 10 січня 2025 року відповідачем до суду була подана заява про надання йому з позивачем строку на примирення тривалістю 180 діб з огляду на те, що він кохає свою дружину, хоче зберегти з нею шлюб і має намір докласти всіх зусиль для збереження їх сім`ї (а.с.27). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про місце, день і час розгляду справи повідомлялась у порядку, передбаченому\~ст.128 ЦПК України (а.с.43). Згідно поданої до суду письмової заяви від 27 травня 2025 року, прохає суд розглянути справу без її участі. Позов підтримує та прохає суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Зазначає, що протягом періоду, наданого їй та відповідачу на примирення, вона з чоловіком не примирилась та вважає життя з ним неможливим, оскільки він має алкогольну залежність, постійно чинить насильство в сім`ї, яке неодноразово повторюється. Будь-які почуття любові і поваги з її боку до відповідача втрачено. Після розірвання шлюбу прохає залишити їй прізвище « [PERSON] ». Судові витрати у виді сплаченого нею судового збору прохає з відповідача не стягувати (а.с.44). Відповідач [PERSON] в судове засідання по розгляду справи по суті не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у передбаченому ст.128 ЦПК України порядку (а.с.42). Про причини неявки суд не повідомив. Представника для участі у судовому засіданні не направив. Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач по справі у встановлений судом строк не подав. Заяв та клопотань, в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду від відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України). Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, з огляду на письмову заяву позивача та належність повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду справи за відсутності сторін. На виконання вимог п.п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, а також процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.12-13). Ухвалою суду від 14 січня 2025 року заяву відповідача [PERSON] про надання сторонам строку на примирення задоволено частково. Надано подружжю - позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] строк на примирення тривалістю три місяці у звязку з чим провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення (14 квітня 2025 року включно) (а.с.30-31). Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання по розгляду справи на 03 червня 2025 року (а.с.35). Безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. \~ \~ \~ \~ Судом по справі встановлено, що між сторонами по справі 23 квітня 1996 року Криничуватською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області було зареєстровано шлюб за актовим записом №1 (а.с.3). Зазначена в позовній заяві обставина відсутності у сторін по справі спільних неповнолітніх дітей від даного шлюбу під час судового провадження спростована не була. Доказів протилежного суду надано не було. Відповідно до п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~(далі - Постанова від 21 грудня 2007 року №11) проголошена Конституцією\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до п.10 Постанови від 21 грудня 2007 року №11 передбачене ч.1\~ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя,\~якщо це не суперечить моральним засадам суспільства,\~застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Згідно з положеннями ч.7 ст.240 ЦПК України\~у\~справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. На виконання вимог зазначених вище нормативних приписів, ухвалою суду від 14 січня 2025 року, приймаючи до уваги заперечення відповідача проти розірвання шлюбу з позивачем та його намір вжити заходів для збереження сім`ї, а також тривалість часу, що минув з моменту звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу (більше двох з половиною місяців), протягом яких вона не змінила своєї позиції щодо розірвання шлюбу з відповідачем, судом, з метою вжиття заходів з примирення подружжя, було\~надано сторонам по справі строк для примирення тривалістю три місяці. Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року провадження у справі було поновлено, цивільну справу призначено до розгляду в судовому засіданні. Подана позивачем [PERSON] після поновлення провадження у справі заява містить виклад обставин, які свідчать про відсутність примирення сторін, як подружжя. Відповідних заяв позивача [PERSON] про її відмову від позову чи залишення позову без розгляду до суду також подано не було. В свою чергу відповідач по справі [PERSON] в судове засідання по розгляду справи не з`явився Будь-яких пояснень, в тому числі письмових, з приводу примирення з позивачем до суду не подав. Отже, за вказаних обставин суд приходить до висновку про те, що за час, що минув з дня прийняття позовної заяви до розгляду та призначення судового засідання 03 червня 2025 року, сторонами по справі не були вжиті дії (заходи), які б мали наслідком їх примирення та збереження сім`ї, як первинного та основного осередка суспільства. З урахуванням викладеного, враховуючи намір позивача [PERSON] розірвати шлюб з відповідачем по справі [PERSON] , який не змінився після спливу наданого їм строку на примирення, суд приходить до висновку про недоцільність подальшого вжиття судом заходів, спрямованих на примирення сторін, як подружжя, що є підставою для вирішення судом справи по суті з ухваленням відповідного рішення за результатами такого розгляду. \~ \~ \~ \~Щодо наявності законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. З огляду на викладене, дослідивши зміст позовної заяви [PERSON] та її письмової заяви від 27 травня 2025 року щодо неможливості збереження сім`ї з відповідачем [PERSON] та не досягнення між сторонами примирення у наданий судом строк, суд приходить до висновку, що\~наведені позивачем обставини свідчать про: дійсну її волю, як дружини, на розірвання укладеного нею з відповідачем [PERSON] шлюбу; неможливість подальшого спільного сімейного життя сторін, як подружжя, а також наявність підстав вважати, що збереження шлюбу суперечитиме особистим інтересам позивача [PERSON] .. Крім того, зі змісту ч.1 ст.21, ч.1 ст.24 СК України\~слідує, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З огляду на зазначені вище правові норми, враховуючи, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад, а визначення законодавцем шлюбу «як сімейного союзу» засвідчує, що шлюб створює сім`ю та передбачає його договірну природу, суд приходить до висновку про те, що оскільки позивач по справі [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу в категоричній формі навіть після вжиття судом заходів щодо примирення подружжя шляхом встановлення їм 3-х місячного строку на примирення, а відповідач [PERSON] не надав суду жодних доказів вжиття ним заходів, спрямованих на примирення з позивачем [PERSON] з метою збереження їх сім`ї, то відмова суду в задоволенні позову про розірвання шлюбу буде примушенням позивача до шлюбу та шлюбних відносин, що не відповідає моральним засадам суспільства та є неприпустимим. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обгрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, за відсутності примирення сторін по справі протягом встановленого судом строку та не повідомлення ними після поновлення провадження у справі про наявність будь-яких інших обставин, які б могли істотно вплинути на врегулювання наявних між ними спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому судом не встановлено обставин, за яких висновок суду про розірвання шлюбу між сторонами по справі суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після розірвання шлюбу позивачу за її заявою слід залишити прізвище « [PERSON] », що відповідатиме приписам ч.1 ст.113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем по справі [PERSON] при пред`явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с.1). Відповідно до п.5 ч.3 ст.2, ч.1 ст.13 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства належить диспозитивність, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається зі змісту поданої позивачем [PERSON] письмової заяви, вона не бажає стягувати з відповідача [PERSON] судові витрати у виді сплаченого нею судового збору (а.с.44). З огляду на викладене, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, судом не здійснюється розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відсутні.

Outcome: approved