Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-02 00:00:00

Адвокат Остапчук Вікторія Ігорівна звернувлася в інтересах [PERSON] в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Микулинецької селищної ради, та просить позбавити батьківський прав [PERSON] . Позов мотивовано тим, що відповідач, яка є матір"ю їхньої малолітньї доньки, свідомо усунулася та нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків. Позивач вказує, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Враховуючи вказані обставини, відповідача слід позбавити батьківських прав по відношенню до [PERSON] [INFO] . Позивач та його представник в судовому засідання вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Позивач пояснив, що донька проживає з ним та його матір`ю, відповідач не приймає жодної участі у вихованні дитини. Поїхала за кордон, коли дитині виповнилося три роки, після чого перестала цікавитися життям дитини, деякий час телефонувала, однак з часом припинилися і телефонні дзвінки. Виховувати доньку йому допомагає бабуся та сестра, яка є хрещеною дівчинки. З [PERSON] у нього довірливі стосунки, він забезпечує доньку матеріально та займається її вихованням, лікуванням, знає чим дитина цікавиться. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не надала. Представник третьої особи в судове засідання не з"явилася, однак надала письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно дитини [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Рішенням Теребовлянського районного суду від 15.03.2023 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Теребовлянського районного суду від 03.07.2023 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] із батьком [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.12.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] , в графі мати вказана [PERSON] , в графі батько - [PERSON] . Згідно з довідки виданої Микулинецькою селищною радою №102 від 04.02.2025, [PERSON] 1990 року народження є жителем [ADDRESS] разом з ним зареєстрована та проживає донька - [PERSON] 2015 року народження. Як вбачається із довідки виданої КНП"Микулинецька лікарня" Микулинецької селищної ради 05.02.2025, [PERSON] 2015 року народження знаходиться під наглядом педіатра [PERSON] з 17.06.2021, хронічні захворювання у дитини відсутні, на огляд дівчинку приводить бабуся [PERSON] або батько [PERSON] ; мати з дитиною на огляд не з"являлася і з педіатром не спілкується. Згідно висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Микулинецької селищної ради Тернопільської області від 10.04.2025 року №1167 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно дитини [PERSON] [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] стосовно [PERSON] [INFO] , зважаючи на те, що мати свідомо ухилилася від виконання батьківських обов"язків, не бере участі у її вихованні, матеріально не допомагає. У висновку вказано, що остання 6,5 років назад поїхала в Польщу, на заробітки, де створила нову сім"ю. За адерсою по [ADDRESS] [PERSON] не проживає, оскільки перебуває за кордоном, не підтримує відносини із своїм батьком [PERSON] . [PERSON] до дитини [PERSON] не телефонує і життям та здоров"ям своєї доньки не цікавиться. Малолітня [PERSON] належним чином забезпечена усім необхідним. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов заявника від 31.01.2025, на час обстеження за адресою [ADDRESS] встановлено, що заявник [PERSON] проживає у з неповнолітньою дитиною [PERSON] 2015 року народження, сам виховує та забезпечує її, так як з матір"ю дитини розлучений, вона проживає закордоном. Відповідно до характеристики виданої Микулинецьким опорним закладом ЗОШ 1-3 ст. Микулинецької селищної ради 03.02.2025, [PERSON] навчається в даній школі із 01.09.2022, до цього відвідувала Микулинецький дошкільний навчальний заклад; дитина має хороший фізичний та розумовий розвиток, високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Батько [PERSON] та бабуся [PERSON] приділяють належну увагу вихованню дитини, беруть активну участь в класних батьківських зборах, залучаються до вирішення організаційних питань класу, користуються авторитетом серед інших батьків. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що є бабусею і тіткою [PERSON] . Матір дівчинки поїхала за кордон, коли дитині було три роки, з того часу деякий час спілкувалася з дитиною по телефону, а потім припинила будь-яке спілкування. Їм відомо, що відповідачка створила іншу сім`ю, де у неї народилася дитина. Жодної уваги відповідачка доньці не приділяє, не цікавиться її здоров`ям, успіхами в школі, захопленнями. Деякий час дівчинка сподівалася, що матір повернеться, забере її до себе, коли почалося повномасштабне вторгнення, однак матір не телефонувала, жодним чином на зв`язок не виходила. Після чого дитина видалила всі фотографії з телефону і просила забрати фото з сімейного альбому. Дитину виховує батько, для дівчинки це найрідніша людина. В свою чергу бабуся та сестра допомагають. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона проживає з татом та бабусею в смт. Микулинці. Мами не бачила багато років, мама до неї не телефонує, не передає подарунків, не приїжджає. До школи її відправляє тато і бабуся, до лікаря з нею ходить тато, також батько та бабуся з тіткою ходять з нею в магазин, купують речі, іграшки. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Суд вважає, що позивач належними, допустимими та достатніми доказами довів, що відповідач не проявляє турботи та любові по відношенню до своєї доньки [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з дитиною взагалі і, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. За таких підстав суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , а тому позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім цього, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 грн. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дитини аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а також які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав неповнолітніх осіб, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved