Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 16.07.2024-100001838 від 16.07.2024 у розмірі 46 500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 16.07.2024 укладено кредитний договір № 16.07.2024-100001838, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 15 000,00 грн строком на 140 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, а відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подання позову - 18.03.2025 - утворилась заборгованість у розмірі 46 500,00 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000,00 грн, процентів у розмірі 21 000,00 грн, комісії у розмірі 3 000,00 грн та неустойки у розмірі 7 500,00 грн, чим порушуються права та інтереси позивача. Відповідач добровільно взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 17.04.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи провести за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзиву не подала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.07.2024 ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір № 16.07.2024-100001838шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн. Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 17.03.2025 № 17-1703 підтверджується перерахування 16.07.2024 коштів на суму 15 000,00 грн за призначенням платежу - видача за договором кредиту 16.07.2024-100001838,на картку № [NUMBER] , яка, згідно відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 16.07.2024-100001838 (а.с. 17), є належним позичальнику електронним платіжним засобом. Перерахування коштів на банківський рахунок позичальника було проведено згідно укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Споживчий центр» договору на переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024. Згідно з заявкою кредитного договору № 16.07.2024-100001838 (кредитної лінії) від 16.07.2024 передбачено, що строк, на який надається кредит, становить 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 02.12.2024. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У позичальника та кредитора відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту. Процентна ставка - фіксована, незмінна,становить 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Денна процентна ставка складає 0,87 %. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) та заявка, яка є частиною кредитного договору, підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е165. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.11Закону України«Про електроннукомерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2 ст.8Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно з розрахунком станом на 18.03.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 46 500,00 грн, що складається з:заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000,00 грн, процентів у розмірі 21 000,00 грн, комісії у розмірі 3 000,00 грн та неустойки у розмірі 7 500,00 грн. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписаминорм ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав умови кредитного договору №16.07.2024-100001838 від 16.07.2024, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за зазначеним кредитним договором. Щодо стягнення неустойки, нарахованої позивачем на суму невиконаного зобов`язання, суд зазначає, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, оскільки нарахування неустойки у період дії в Україні воєнного стану суперечить положенням п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем за кредитним договором, що свідчить про неналежне виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору №16.07.2024-100001838 від 16.07.2024, отже позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і підлягають задоволенню у частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000,00 грн, за процентами - 21 000,00 грн,з комісії у розмірі 3 000,00 грн. Відповідно до ст.141ЦПК України витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 2 031,69 грн.

Outcome: partial