Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка звернулася до суду з позовом до Сереховичівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла матір позивачки - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на спадковий будинок за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Солов`ївської сільської ради Старовижівського району Волинської області 20.12.1995 року та зареєстрований в реєстрі за № 96. Згідно з даним заповітом, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, що буде належати на день смерті, остання заповідала позивачці - [PERSON] . Позивачка прийняла спадщину шляхом вступу в оперативне управління майном, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Проте в одержанні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно нотаріусом було відмовлено у зв`язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, про що винесена Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Також зазначає, що інших спадкоємців за заповітом, за законом та таких, які мають право на обов`язкову частку, у спадкодавця немає. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 12.05.2025 року. 12.05.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, та витребувано спадкову справу. Позиція учасників провадження. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Сереховичівської сільської ради Шиманський Р.Т. в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що сільська рада просить провести судове засідання за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 18.05.2000 року виданого Солов`ївською сільськоюрадою Старовижівською району Волинської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Солов`ївської сільської ради Старовижівського району Волинської області 20.12.1995 року та зареєстрованого в реєстрі за № 96, [PERSON] заповідає все своє майно позивачці - [PERSON] (а.с. 29 - зворот). Згідно з витягом з погосподарської книги №2 по с. Солов`ї за 2024 - 2031 рік Сереховичівської сільської ради Ковельського району по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належав [PERSON] , яка померла [INFO] і знаходиться в [ADDRESS] . Рік побудування 1953 року. (а.с. 12). Відповідно до довідки №252, виданої Солов`ївською сільською радою вбачається, що заповіт від імені [PERSON] в сільській раді посвідчувався 20.12.1995року, заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 30). З матеріалів спадкової справи №299/2001 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що при житті спадкодавиця склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачці. Заповіт за життя спадкодавиці не скасований (а.с. 36). Крім того, в матеріалах вищезазначеної спадкової справи наявна заява [PERSON] від 09.04.2001 року, відповідно до якої вона прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом (а.с. 28 - зворот). Крім того позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (а.с. 34 - зворот). Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] позивачем виготовлений (а.с. 13 - 15). 08.05.2025 року завідуючою Ковельською державною нотаріальною конторою Луцик Н.А. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно (а.с. 11). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Спадкодавиця [PERSON] померла [INFO] . Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР). Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцям, що прийняли спадщину, видається свідоцтво про право на спадщину (стаття 560 ЦК УРСР України). Згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, у свідоцтві про право на спадщину вказуються спадкоємці, склад і місце знаходження спадкового майна, його оцінка, частка, належна кожному із спадкоємців. Свідоцтво видається всім спадкоємцям разом або кожному з них окремо в залежності від їх бажання. Отже, свідоцтво про право на спадщину є тим правовстановлюючим документом, на підставі якого в подальшому відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» проводилася державна реєстрація права власності. Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивачки може бути реалізовано лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, а також той факт, що за життя спадкодавиця правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавиця за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявність у позивачки права на спадкування за законом після смерті [PERSON] (в силу вимог статті 549 ЦК УРСР), та з огляду на те, що захистити свої права позивачка може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачкою право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved