Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

До Калинівського районного суду Вінницької області, на підставі ухвали судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.01.2025 відповідно до ст. 31 ЦПК України, 25.02.2025 надійшла позовна заява [PERSON] , подана від її імені та в її інтересах адвокатом Пронівою Наталією Романівною, до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Вказані матеріали згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025 було передано на розгляд судді Карнауху Н.П. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 11.03.2025 у цій справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання на 13:00 год. 08.04.2025. У вказане підготовче засідання учасники процесу не з`явилися, у зв`язку з чим його проведення відкладено на 11:00 год. 29.04.2025. У підготовче засідання, призначене на 29.04.2025, з`явилась позивач [PERSON] . Представник позивача адвокат Проніва Н.Р., яку належним чином повідомлено про дату і час його проведення, в це засідання не з`явилася. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток, копії ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви за зареєстрованою адресою його проживання: [ADDRESS] . Однак, рекомендоване поштове відправлення з вказаними документами 21.04.2025 повернулося до суду з відміткою АТ «Укрпошта»: «За закінченням терміну зберігання». Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні не заперечувала щодо його проведення без участі її представника та відповідача. В підготовчому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримала, просила задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. У підготовчому засіданні судом позивачу роз`яснено мету підготовчого засідання та питання, які вирішуються судом під час його проведення. На що позивачка повідомила, що ці обставини їй зрозумілі, однак, будь-яких клопотань з цього приводу не заявила. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 29.04.2025 закрито підготовче провадження у цій справі, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні в приміщенні цього суду на 13:00 год. 16.05.2025. Позивач [PERSON] 29.04.2025 подала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності та за відсутності її представника. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання, призначене на 16.05.2025, учасники процесу не з`явилися. У зв`язку\~з неявкою\~відповідача судовий\~розгляд справи\~відкладено на\~03.06.2025\~та 09.06.2025.\~У вказані\~судові засідання\~відповідач не\~з`явився,\~відомостей про\~причини його\~неявки не\~надходило.Про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його проживання: [ADDRESS] . Однак, рекомендовані поштові відправлення із судовими повістками повернулися до суду з відмітками АТ «Укрпошта»: «За закінченням терміну зберігання» та «Адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, виклик відповідача здійснювався шляхом публікації оголошень на офіційному сайті Калинівського районного суду Вінницької області. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.05.2023 у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. В судовому засіданні 09.06.2025 через повторну неявку відповідача, що повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку\~статей 280-281 ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. [PERSON] через свого представника адвоката Проніву Н.Р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовними вимогами в цьому позові зазначено: Змінити спосіб стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які стягуються за рішенням Козятинського районного суду Вінницької області від 19.02.2018. Стягувати із [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування цих вимог в позові, серед іншого, наведено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.02.2018. Від шлюбу у них є донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом із позивачем. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Коштів, які стягуються з відповідача на користь позивачки за рішенням суду від 19.02.2018 на утримання доньки не вистачає, розмір аліментів, які сплачує відповідач на її користь на утримання дитини є занадто низьким, тому, забезпечити доньку усім необхідним самостійно позивач не має можливості. Матеріальний стан позивача у порівнянні з 2018 роком суттєво змінився, оскільки, відповідач, наскільки відомо [PERSON] , виїхав на заробітки за кордон і тому має можливість сплачувати більший розмір аліментів. Тому, позивач вважає, що можливо змінити розмір аліментів з відповідача і таким чином збільшити розмір аліментів на утримання доньки. Також позивач зазначила, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який у 2024 році складав 3196 грн. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Калинівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 7). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2018 (справа №133/2419/17) стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~(далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. При цьому ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 181\~СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно\~з положеннями статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою\~статті 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України). Разом з цим, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей\~182-184,\~192 СК України. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.02.2019 (справа №152/100/18, провадження № 61-40460св18). Верховний Суд у цій постанові виснував, що зміна способу стягнення аліментів (ч. 3\~ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мав на увазі представник позивача [PERSON] , пред`являючи цей позов, яким просить змінити стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу, наслідком чого є фактичне їх збільшення. Однак, зміна способу стягнення аліментів не звільняє позивачку та/або її представника від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пред`являючи вимогу про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів позивач [PERSON] та її представник адвокат Проніва Н.Р. належним чином не обґрунтували та не підтвердили належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом. Позивачем та його представником не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших змін, які відповідно до ст.\~192\~СК України є підставою для зміни розміру аліментів, зокрема, і доказів, які б свідчили про збільшення витрат позивача на утримання малолітньої дитини, погіршення її матеріального стану тощо. Посилання в позовній заяві на те, що матеріальний стан відповідача суттєво змінився, оскільки він виїхав на заробітки за кордон не підтверджено жодними доказами. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Поряд з цим, частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Однак, до позовної заяви не долучено будь-яких доказів того, що малолітня [PERSON] на час подання цього позову проживає з позивачем [PERSON] . Суд погоджується з наведеним у позовній заяві твердженням про те, що визначений рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2018 (справа №133/2419/17) розмір аліментів в розмірі 1500 грн. на теперішній час є меншим за встановлений положеннями ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас згідно із правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 (справа № 632/580/17, провадження № 61-51сво18) аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Верховний Суд у цій постанові звертає увагу, що Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Враховуючи те, що позивачем та/або його представником не надано належних та допустимих доказів того, що у сторін відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дочки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі вище викладеного, ст.ст.\~2,\~12,\~13,\~76,\~259,\~263,\~268,\~273,\~282, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed