Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-08 00:00:00

АТ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 18.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №4482192 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого фінансова установа надала позичальнику грошові кошти в розмірі 5000 грн. на строк 350 днів з 18.03.2024 по 02.03.2025. Відповідно до п. 2.1. Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) 414960хххххх5309, яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та перерахувало кредит в сумі 5000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 25.10.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача. До ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 35230,00грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 5000,00 грн., заборгованості за процентами 27 730,00 грн., штрафні санкції 2500,00 грн. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Станом на дату укладання Договору факторингу від 25.10.2024 №25/10/2024, строк дії Договору №4482192 від 18.03.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 26.10.2024 по 27.02.2025 (125 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в сумі 15625,00 грн. Зазначає, що після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», ні на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4482192 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.03.2024 в загальному розмірі 48 355,00 грн. Зважаючи на вище викладене, позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 18.03.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений Договір №4482192 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 24-33). Згідно з п.п. 1.2, 1.3, 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 5000 грн; строк кредиту 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Стандартна процентна ставка 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Згідно п. 1.5, 1.6 кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 133839,81% річних. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 243584,05% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 48750,00 грн. Вказаний договір,додаток №1до нього та паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом, одноразовим ідентифікатором 23357 відповідача. Додаток №1 та паспорт споживчого кредиту містять вказівку на суму кредиту, строк його видачі, реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту, штрафи, тощо. Відповідно до п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та перерахувало йому кредит в сумі 5 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача [NUMBER] . Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору №РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». За інформацією ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», відповідно до договору №ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 5 000 грн. на платіжну карту [NUMBER] , тобто кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку [NUMBER] , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, з відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 26.05.2025 року вбачається, що ім`я [PERSON] , було емітовано платіжну картку4149609022785309.18.03.2024 року на карту надійшов платіж в розмірі 5000,00 грн. 25.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №25/10/2024, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників, у тому числі до відповідача за кредитним договором № 4482192 від 18.03.2024 (а.с. 53-57). Відповідного до 1.2 вищевказаного договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників та повна сума ціни Продажу, що надійшла на рахунок Клієнта,- підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості. Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Водночас позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Станом на дату укладання Договору факторингу від 25.10.2024 №25/10/2024, строк дії Договору №4482192 від 18.03.2024 не закінчився. В межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 26.10.2024 по 27.02.2025 (125 календарні дні) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в сумі 15 625,00 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п.1.3. договору № 4482192 від 18.03.2024 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 43\~355(нараховані проценти первісним кредитором у сумі 27\~730,00 грн. проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у сумі 15\~625 грн.) Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4482192 від 18.03.2024 року загальною сумою 50\~855, 00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 5000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 27730,00 грн. нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 125 календарних днів 15\~625 грн., штрафні санкції 2500,00 грн. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються, умови договору сторонами виконувались, що свідчить про дійсність договору. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ч. 2 абз. 2 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ст. 6 ч. 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 (справа №912/1120/16) за період до прострочення виконання зобов`язання боржником підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту і встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконувала належним чином умови кредитного договору, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволено, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. понесеного судового збору. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Як слідує з матеріалів цивільної справи, позивач у підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, акт №7014 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 27.02.2025. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. судового збору та 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved