Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

15 квітня 2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний сул» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 39109,00 грн та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. В позовній заяві вказував, що 25 вересня 2024 року між сторонами укладено кредитний договір №25.09.2024-100002578, за яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 15 000 грн строком на 140 днів. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалась, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 39109,00 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12999,98 грн, заборгованості за процентами в розмірі 17940,00 грн, комісії 1119,02 грн та неустойки в розмірі 7050,00 грн. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з неї заборгованість за кредитом у судовому порядку. Відповідно до вимог ч. 5 ст.279\~ЦПК\~України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відзив до суду не надходив. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Дослідивши копії пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від 25.09.2024 року від імені позичальника [PERSON] , підтвердження укладання кредитного договору №25.09.2024-100002578 від 25.09.2024 року, паспорта споживчого кредиту, які підписані одноразовим ідентифікатором "Е877", суд з урахуванням положень ст.207, 639 ЦК України, ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", доходить висновку, що 25 вересня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №25.09.2024-100002578 в електронній формі. Зі змісту заявки від 25.09.2024 року та підтвердження укладення кредитного договору №25.09.2024-100002578 від 25.09.2024 року вбачається, що сума кредиту за вказаним кредитним договором становить 15 000 грн; кредит надається 25.09.2024 року на строк 140 днів з дати його отримання; дата повернення кредиту - 11.02.2025; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом; комісія пов`язана з наданням кредиту становить 2250,00 грн. Відповідно до п.6.1 оферти, позичальник [PERSON] зобов`язалась використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: повернення кредиту, сплата процентів - до дати, вказаній у Заявці, яка є невідємною частиною даної оферти. 25.09.2024 року на виконання умов кредитного договору позивачем було перераховано грошові кошти в сумі 15000 грн. на картковий рахунок відповідача, що підтверджується інформаційним повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 10.04.2025 року. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Також ст.526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК Українивоно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №25.09.2024-100002578 від 25.09.2024 року, заборгованість [PERSON] за договором складає 12 999,99 грн - основний борг, 17940,00 грн - проценти, які нараховані за період з 25 вересня 2024 до 25 січня 2025 року; 1119,02 грн - комісія, 7050,00 грн неустойка, разом на загальну суму 39109,00 грн. Відповідачем [PERSON] вищевказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків останньою не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Викладене дає підстави для висновку, що відповідач [PERSON] передбачені кредитним договором зобов`язання щодо повернення суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не виконала, чим порушила умови договору. Згідно із ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. Разом з тим, у відповідності до п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи викладене, позов в частині стягнення з [PERSON] неустойки в розмірі 7050,00 грн до задоволення не підлягає. Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 32059,00 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи,\~що позов\~ТОВ «Споживчий\~центр» задоволено\~частково на\~81,97%\~(32059х100/39109),\~а тому\~з відповідача\~підлягає до\~стягнення на\~користь позивача\~судові\~витрати\~у розмірі 1985,46 грн (81.97/100х2422,4). На підставі наведеного та

Outcome: partial