Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовують тим, що «вони є подружжям і перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1988 року. У період шлюбу ними було придбано, зокрема, таке майно: 1) земельна ділянка з кадастровим номером 0520681000:01:001:0460 площею 1,73 га, цільове призначення: для ведення особистого господарства (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1639581205206), що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була зареєстрована за [PERSON] ; 2) нежитлові будівлі та споруди загальною площею 2256,3 кв.м: «А» свинарник площею 904,9 кв.м, «Б» свинарник площею 301,2 кв.м, «В» забійний пункт площею 139,0 кв.м, «З» адмінкорпус площею 365,4 кв.м, «Д» склад площею 468,0 кв.м, «Ж» сховище площею 77,8 кв.м, №1 огорожа, №4 водонапірна башта, №5 пожежна водойма, «I» мостіння, «Г» навіс, «И» вбиральня, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1472766205206), які були зареєстровані за [PERSON] ; 3) нежитлові будівлі та споруди загальною площею 1385,6 кв.м: «А» нежитлова будівля площею 589,5 кв.м, «A1» прибудова площею 88,7 кв.м, «А2» прибудова площею 241,0 кв.м, «АЗ» прибудова площею 93,0 кв.м, «К» склад, «Л» сарай, «М» убиральня, №1 огорожа, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1482126405206), які були зареєстровані за [PERSON] . Вони є громадянами України та мають зареєстровані місця проживання в Україні, проте ще до повномасштабного вторгнення в Україну росії виїхали за кордон і мають право на постійне проживання в Польщі. [PERSON] з 2022 року до України не повертався. У липні 2024 року позивач [PERSON] прибула в Україну з метою оформлення дарування вищезазначеного майна з її чоловіка [PERSON] на неї, про що ним була видана відповідно посвідчена консульською установою довіреність-доручення. 11 липня 2024 року під час оформлення у нотаріуса відповідних документів нотаріусом було здійснено перевірку відомостей щодо власника зазначеного майна у державному реєстрі і виявлено, що власником цього майна зареєстрована невідома позивачам особа відповідач [PERSON] . Відповідно до інформації з реєстру, право власності відповідач набула внаслідок посвідчення реєстраторами таких дій: 13.05.2024 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мацібура О.В. у м. Києві засвідчила справжність підписів [PERSON] , [PERSON] та директора ТОВ «ВІНБАЙД» на акті передачі-приймання майна, який було складено у місті Вінниця 13.05.2024, про те, що зазначені особи на виконання протоколу №1 установчих зборів засновників про створення ТОВ «ВІНБАЙД» від 12.05.2024 передали вищезазначене майно до статутного капіталу ТОВ «ВІНБАЙД», призначили його керівником [PERSON] . Вищезазначена нотаріальна\~дія/дії\~зареєстрована цим\~нотаріусом в\~реєстрі за\~№ 412,\~413,\~414.\~Проте ні\~ [PERSON] ,\~ні [PERSON] \~не створювали\~ТОВ «ВІНБАЙД»,\~засновниками ТОВ\~«ВІНБАЙД» не\~є,\~протокол №1\~установчих зборів\~засновників про\~створення ТОВ\~«ВІНБАЙД» та\~передачу майна\~до статутного\~фонду ними\~не складався\~та не\~підписувався,\~рішення про\~призначення керівником\~ [PERSON] \~вони не\~приймали,\~зазначена особа\~їм невідома,\~більше того\~ [PERSON] \~був відсутній\~на території\~України в\~2024\~році,\~а [PERSON] \~знаходилася у\~місті Вінниця.\~Посвідчення приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Мацібурою\~О.В.\~у м.\~Києві справжності\~їх підписів,\~встановлення дієздатності\~позивачів та\~перевірка повноважень\~не відповідає\~дійсності.\~11.06.2024\~приватним нотаріусом\~Вінницького міського\~нотаріального округу\~Лукашенко В.Б.\~засвідчено справжність\~підписів відповідача\~ [PERSON] \~та директора\~ТОВ «ВІНБАЙД»\~ [PERSON] ,\~які зроблені\~в його\~присутності,\~особи встановлено,\~повноваження перевірено,\~зареєстровано в\~реєстрі за\~№ 6004\~ 6005,\~на акті\~передачі-приймання\~майна,\~який складено\~у місті\~Вінниця 11.06.2024,\~за яким\~ТОВ «ВІНБАЙД»\~в особі\~директора [PERSON] \~на виконання\~протоколу №2\~установчих зборів\~засновників ТОВ\~«ВІНБАЙД» від\~11.06.2024\~передав відповідачці\~ [PERSON] \~вищезазначене нерухоме\~майно та\~з моменту\~підписання цього\~акту до\~відповідача [PERSON] \~перейшло право\~особистої приватної\~власності.\~Проте станом\~на 11.06.2024\~зазначене майно\~за ТОВ\~«ВІНБАЙД» зареєстровано\~не було,\~відомості про\~це в\~реєстрі відсутні.\~Відповідно до\~витягу з\~Єдиного державного\~реєстру юридичних\~осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань ТОВ\~«ВІНБАЙД»,\~ідентифікаційний код\~юридичної особи:\~45583149,\~зареєстровано 04.06.2024,\~запис №1001741020000020795;\~місцезнаходження юридичної\~особи:\~м.\~Вінниця,\~вул.\~Слов?янська,\~1,\~Вінницький район,\~Вінницька область,\~що є\~зареєстрованим місцем\~проживання позивача\~ [PERSON] ;\~засновниками/кінцевими\~бенефіціарами є\~ [PERSON] ,\~громадянство:\~Україна,\~місцезнаходження:\~ [ADDRESS] ,\~розмір частки\~засновника (учасника):\~100000,00\~грн,\~тип бенефіціарного\~володіння \~прямий вирішальний\~вплив,\~відсоток частки\~статутного капіталу\~або відсоток\~права голосу\~ 50,\~та [PERSON] ,\~громадянство:\~Україна,\~місцезнаходження:\~ [ADDRESS] ,\~розмір частки\~засновника (учасника):\~52000,00\~грн,\~тип бенефіціарного\~володіння \~прямий вирішальний\~вплив,\~відсоток частки\~статутного капіталу\~або відсоток\~права голосу\~ 26;\~назви органів\~управління юридичної\~особи:\~вищий \~Загальні збори\~учасників,\~виконавчий \~Директор;\~вид установчого\~документа:\~статут.\~12.06.2024\~зареєстровано зміну\~розміру статутного\~капіталу та\~зміну складу\~засновників;\~місце зберігання\~реєстраційної справи\~в паперовій\~формі:\~виконавчий комітет\~Вінницької міської\~ради.\~Під час\~вчинення вищезазначених\~реєстраційних дій\~позивачі присутні\~не були,\~жодний з\~перелічених актів,\~протоколів загальних\~зборів та\~будь-яких\~установчих документів\~ТОВ «ВІНБАЙД»\~не підписували.\~Позивач [PERSON] \~перебував за\~кордоном,\~а [PERSON] \~ у\~місті Вінниця\~та до\~міста Києва\~не виїжджала.\~А ні\~особу [PERSON] ,\~який зазначений\~керівником ТОВ\~«ВІНБАЙД» та\~має зареєстроване\~місце проживання\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а ні\~особу відповідача\~ [PERSON] ,\~зареєстроване місце\~проживання якої\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(тобто\~на ТОТ\~України),\~позивачі ніколи\~не бачили,\~жодних контактів\~з вказаними\~особами не\~мали.\~Відповідач [PERSON] \~за спірне\~майно не\~сплачувала,\~тобто безпідставно\~безоплатно незаконно\~набула право\~власності та\~заволоділа майном\~позивачів поза\~їх волею,\~наразі право\~власності зареєстровано\~за цією\~особою внаслідок\~вчинення реєстраційних\~дій щодо\~фіктивного створення\~невідомими особами\~юридичної особи,\~внесення до\~статутного капіталу\~цього ТОВ\~внесків майном\~позивачів як\~засновниками,\~згодом зміни\~засновників і\~передачу спірного\~майна цим\~ТОВ у\~власність відповідача.\~Оскільки власники\~цього майна\~жодних дій\~щодо створення\~ТОВ,\~відчуження належного\~їм на\~праві власності\~майна не\~вчиняли,\~за зверненням\~позивача відкрито\~кримінальне провадження\~за №\~12024020020000971\~від 15.07.2024\~за ч.\~3\~ст.\~190\~КК України.\~Для відновлення\~свого права\~позивачі вимущені\~звернутися до\~суду із\~цим позовом.\~Тому просять\~витребувати з\~незаконного володіння\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~нежитлові будівлі\~загальною площею\~1385,6\~кв.м,\~що знаходяться\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(реєстраційний\~номер об`єкта\~нерухомого майна\~1482126405206);\~витребувати з\~незаконного володіння\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 0520681000:01:001:0460\~площею 1,73\~га,\~цільове призначення:\~для ведення\~особистого господарства\~(реєстраційний\~номер об`єкта\~нерухомого майна\~1639581205206),\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ; нежитлові будівлі\~та споруди\~загальною площею\~2256,3\~кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1472766205206)». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 08.08.2024 позовну заяву [PERSON] , [PERSON] залишив без руху та надав позивачам строк для усунення недоліків. 13.08.2024 на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 08.08.2024 подано заяву про усунення недоліків. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 19.08.2024 відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 12.11.2024 задовольнив клопотання представника позивачів [PERSON] , [PERSON] адвоката Федчук Т.М. про витребування доказів; витребував у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мацібури Ольги Валеріївни оригінал Акту передачі-приймання майна, складений у м. Вінниця 13 травня 2024 року, що посвідчений 13 травня 2024 року у м. Києві, зареєстрований в реєстрі за №412, 413, 414; книгу реєстрації вчинення дії, які містять або можуть містити підписи [PERSON] та [PERSON] у вказаний період посвідчення справжності їх підписів у присутності нотаріуса; відомості про реєстрацію таких дій в установленому законом порядку та внесення до реєстру; витребував з виконавчого комітету Вінницької міської ради реєстраційну справу в паперовій формі, яка містить оригінали документів про створення юридичної особи ТОВ «ВІНБАЙД» та наступну зміну до відомостей про цю юридичну особу; витребував з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України в 2022, 2023, 2024 роках (з датами в?їзду та виїзду) [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , закордонний паспорт серії [NUMBER] від 23.05.2019, зареєстроване місце проживання в Україні: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання в Україні: [ADDRESS] . 27.11.2024 начальник Державної прикордонної служби України подав до суду витяг з наявною у Базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 01.01.2022 до 27.11.2024. 06.12.2024 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мацібура О.В. подала до суду лист щодо ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 12.11.2024. 31.12.2024 представник виконавчого комітету Вінницької міської ради подав до суду належним чином засвідчені копії з копій документів, що містяться в реєстраційній справі ТОВ «ВІНБАЙД». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 27.01.2025 задовольнив клопотання представника позивачів [PERSON] , [PERSON] адвоката Федчук Т.М. про витребування доказів; витребував у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мацібури Ольги Валеріївни ( [ADDRESS] ) відомості щодо вчинення нею нотаріальних дій 12 травня 2024 року посвідчення/засвідчення вірності фотокопій витягу з паспортів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані в реєстрі за №406, 407, 408, засвідчення 12 травня 2024 року вірності копії з оригіналом Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД», зареєстровано в реєстрі за №402, 403, 404, а також належним чином завірену копію книги реєстрації вчинення дії, які містять або можуть містити підпис [PERSON] , [PERSON] , у вказаний період посвідчення справжності їх підписів у присутності нотаріуса та або засвідчення копій з оригіналами, що містили б ПІБ та/або підписи вказаних осіб, відомості про реєстрацію таких дій в установленому законом порядку та внесення до реєстру; закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Судовий розгляд відкладався з поважних причин. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат\~Федчук Т.М. у судовому засіданні 14.05.2025 суду зазначила, що позивачі є чоловіком та дружиною, які на праві спільної сумісної власності мали певні об`єкти нерухомого майна, що були зареєстровані за кожним із них. Позивачі на даний час проживають за кордоном. 11 липня 2024 року, коли [PERSON] приїхала в Україну для оформлення договору дарування майна з її чоловіка на іншу особу, під час перевірки нотаріусом усіх необхідних даних щодо майна було виявлено, що власником спірного майна є відповідач [PERSON] . В подальшому позивачі звернулися до суду з даним позовом, а також звернулися у поліцію із заявою про вчинення кримінального правопорушення, оскільки жодних правочинів із спірним майном позивачі не вчиняли, під час реєстрації такого майна за відповідачем вони перебували за кордоном. [PERSON] з 2022 року кордон взагалі не перетинав, в Україну не повертався. У даному випадку належним та ефективним способом захисту прав позивачів є витребування спірного майна без оспорення правочину, згідно з яким таке майно передано у власність відповідача. Тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання 04.06.2025 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Федчук Т.М. попередньо подала до суду заяву, у якій просить завершити розгляд справи та ухвалити рішення за відсутності позивачів та їхнього представника, позовні вимоги задовольнити повністю. Також просить зазначити у рішенні про скасування вжитих заходів забезпечення позову, оскільки у разі задоволення позову виникає необхідність у вчиненні реєстраційних дій на користь позивачів і це є відновленням порушення прав позивачів без звернення до примусового виконання до виконавців, рішення виконується безпосередньо органами реєстрації (реєстраторами) речових прав на нерухоме майно, слід одночасно у рішенні зазначати і скасувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони проводити реєстраційні дії, адже інакше його неможливо буде зареєструвати по набранню ним законної сили і слід буде проводити це додаткову судову процедуру щодо вирішення цього питання, що затягує відновлення і так порушеного права позивачів. Відповідач в судове засідання не з`явилася без поважних причин, хоч в установленому законом порядку повідомлялася про дату, час та місце проведення судового розгляду, будь-які заяви та клопотання до суду не подавала. Представник відповідача [PERSON] адвокат Хоменчук А.О. попередньо подав до суду заяву, у якій просить судове засідання, призначене на 04.06.2025, проводити без його участі. У частині третій статті 211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 04.06.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що 12.11.1988 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.04.2023, виданого повторно (т. 1 а.с. 39). Згідно з копією договору купівлі-продажу від 27.11.2003, Закрите акціонерне товариство «Вітосан» (продавець), з однієї сторони, та [PERSON] (покупець), з другої сторони, склали цей договір про те, що продавець продав, а покупець купив нежитлові будівлі та споруди, які складаються з цигляних: свинарників, зазначених на плані літерою «А» та «Б», загальною площею 904,9 кв.м та 301,2 кв.м, забійного пункту «В» загальною площею 139,0 кв.м, адмінкорпусу «З» загальною площею 365,4 кв.м, залізобетонного складу «Д» загальною площею 468,0 кв.м, сховища «Ж» загальною площею 77,8 кв.м, огорожі «№1», металевої водонапірної башти «№4», залізобетонної пожежної водойми «№5», асфальтового мостіння «Г», металевого навісу «г», цегляної вбиральні «И», які знаходяться в с. Вінницькі Хутори за №б/н, Вінницького району Вінницької області і розташовані на земельній ділянці; загальна площа всіх перелічених будівель складає 2256,3 кв.м (т. 1 а.с. 11). З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №112194502 від 30.01.2018 убачається, що за [PERSON] 26.01.2018 на праві приватної власності зареєстроване нерухоме майно нежитлові будівлі та споруди загальною площею 2256,3 кв.м, а саме: «А» свинарник площею 904,9 кв.м, «Б» свинарник площею 301,2 кв.м, «В» забійний пункт площею 139,0 кв.м, «З» адмінкорпус площею 365,4 кв.м, «Д» склад площею 468,0 кв.м, «Ж» сховище площею 77,8 кв.м, №1 огорожа, №4 водонапірна башта, №5 пожежна водойма, «I» мостіння, «Г» навіс, «И» вбиральня, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1472766205206) (т. 1 а.с. 9). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №125281590 від 25.05.2018, за [PERSON] 23.05.2018 на праві приватної власності зареєстроване нерухоме майно нежитлові будівлі загальною площею 1385,6 кв.м, а саме: «А» нежитлова будівля площею 589,5 кв.м, «A1» прибудова площею 88,7 кв.м, «А2» прибудова площею 241,0 кв.м, «А3» прибудова площею 93,0 кв.м, «К» склад, «Л» сарай, «М» убиральня, №1 огорожа, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1482126405206) (т. 1 а.с. 8). Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.09.2018 №137086405, за [PERSON] 06.09.2018 зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку площею 1,73 га, кадастровий номер: 0520681000:01:001:0460, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 10). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №388962389 від 30.07.2024 убачається, що 14.06.2024 за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлові будівлі та споруди загальною площею 2256,3 кв.м, а саме: «А» свинарник площею 904,9 кв.м, «Б» свинарник площею 301,2 кв.м, «В» забійний пункт площею 139,0 кв.м, «З» адмінкорпус площею 365,4 кв.м, «Д» склад площею 468,0 кв.м, «Ж» сховище площею 77,8 кв.м, №1 огорожа, №4 водонапірна башта, №5 пожежна водойма, «I» мостіння, «Г» навіс, «И» вбиральня, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 13). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №388956645 від 30.07.2024, 14.06.2024 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,73 га, кадастровий номер: 0520681000:01:001:0460, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 14). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.07.2024, 14.06.2024 за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлові будівлі загальною площею 1385,6 кв.м, а саме: «А» нежитлова будівля площею 589,5 кв.м, «A1» прибудова площею 88,7 кв.м, «А2» прибудова площею 241,0 кв.м, «А3» прибудова площею 93,0 кв.м, «К» склад, «Л» сарай, «М» убиральня, №1 огорожа, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 15). У витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено, що засновниками та кінцевими бенефіціарами Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» є [PERSON] та [PERSON] ; державна реєстрація створення юридичної особи 04.06.2024, що підтверджується копією такого витягу (т. 1 а.с. 16-18). Відповідно до копії повідомлення про початок досудового розслідування від 15.07.2024, 15.07.2024 слідчим слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Бойком Артуром Ігоровичем розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12024020020000971 за фактом незаконного заволодіння майна [PERSON] ; відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2024; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 190 КК України (т. 1 а.с. 23). Згідно з копією акту передачі-приймання майна від 13.05.2024 (м. Вінниця), посвідченого приватним нотаріусом Мацібурою О.В., [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД», в особі директора Тимінського Ігоря Юліяновича, з другої сторони, на виконання протоколу №1 установчих зборів засновників про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» від 12 травня 2024 року, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами чинного законодавства, уклали цей акт передачі-приймання майна про таке: [PERSON] передає майно у статутний капітал ТОВ «ВІНБАЙД» на підставі протоколу №l установчих зборів засновників про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» від 12 травня 2024 року, яке складається з: нежитлових будівель та споруд загальною площею 2256,3 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що оцінені учасниками на загальну суму 60000 грн 00 коп.; земельної ділянки з кадастровим номером 0520681000:01:001:0460, загальною площею 1,73 га, що оцінена учасниками на загальну суму 40000 грн 00 коп.; [PERSON] передає майно у статутний капітал ТОВ «ВІНБАЙД» на підставі протоколу №l установчих зборів засновників про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» від 12 травня 2024 року, яке складається з нежитлових будівель загальною площею 1385,6 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що оцінені учасниками на загальну суму 52000 грн 00 коп.; з моменту підписання цього Акта приймання-передачі на зазначене в ньому майно переходить до статутного капіталу ТОВ «ВІНБАЙД»; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мацібура О.В. засвідчив справжність підписів [PERSON] , [PERSON] та директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» Тимінського Ігоря Юліяновича, які зроблено у його присутності (т. 1 а.с. 25). Відповідно до копії акту передачі-приймання майна від 11.06.2024 (м. Вінниця), посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД», в особі директора Тимінського Ігоря Юліяновича, з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, на виконання протоколу №2 установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» від 11 червня 2024 року, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами чинного законодавства, уклали цей акт передачі-приймання майна про таке: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» передає майно, а [PERSON] приймає, на підставі протоколу №2 установчих зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» від 11 червня 2024 року, яке складається з: нежитлових будівель та споруд загальною площею 2256,3 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , належить Товариству на підставі акта приймання-передачі майна від 13.05.2024, посвідченого Мацібурою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу; земельної ділянки з кадастровим номером 0520681000:01:001:0460, загальною площею 1,73 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, належить Товариству на підставі акта приймання-передачі майна від 13.05.2024, посвідченого Мацібурою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу; нежитлових будівель загальною площею 1385,6 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , належить Товариству на підставі акта приймання-передачі майна від 13.05.2024, посвідченого Мацібурою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу; з моменту підписання цього Акта приймання-передачі на зазначене в ньому майно переходить до [PERSON] на праві особистої приватної власності (т. 1 а.с. 26). Згідно з відповіддю з Державної прикордонної служби України №19-82365/18/24-Вих від 27.11.2024, наданою на виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 12.11.2024, громадянин України [PERSON] у період з 2022 року до 2024 року перетинав кордон України 21.01.2022 виїзд, 13.02.2022 в`їзд, 20.02.2022 виїзд; громадянка України [PERSON] у період з 2022 року до 2024 року перетинала кордон України 21.01.2022 виїзд, 01.11.2022 в`їзд, 03.12.2022 виїзд, 16.12.2022 в`їзд, 24.12.2022 виїзд, 22.01.2023 в`їзд, 28.03.2023 виїзд, 10.04.2023 в`їзд, 18.06.2023 виїзд, 06.02.2024 в`їзд, 05.03.2024 виїзд, 10.05.2024 в`їзд, 30.05.2024 виїзд, 09.07.2024 в`їзд, 06.09.2024 виїзд (т. 1 а.с. 118). У відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мацібури Ольги Валеріївни №93/01-16 від 06.12.2024, наданої на виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 12.11.2024, зазначено, що «мною, Мацібурою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 13 травня 2024 року не вчинялося жодної нотаріальної дії (посвідчення документу та/або засвідчення підписів) щодо будь-якого Акту передачі-приймання майна; мною, Мацібурою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровими № 412, 413, 414 не вчинялося жодної нотаріальної дії (посвідчення документу та/або засвідчення підписів) щодо будь-якого Акту передачі-приймання майна; мною, Мацібурою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ніколи і в тому числі 13 травня 2024 року не вчинялося жодної нотаріальної дії за участю та/або щодо [PERSON] та/або [PERSON] , у тому числі не вчинялося жодної нотаріальної дії щодо засвідчення справжності їх підписів; також мною ніколи і в тому числі 13 травня 2024 року не вчинялося жодної реєстраційної дії щодо вищевказаних осіб» (а.с. 122). На підтвердження проведення державної реєстрації створення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» до матеріалів справи долучено копію реєстраційної справи щодо створення юридичної особи ТОВ «ВІНБАЙД» (т. 1 а.с. 152-229). Згідно з копією протоколу №1 установчих зборів засновників про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» від 12.05.2024, наявного у матеріалах реєстраційної справи ТОВ «ВІНБАЙД», засновки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вирішили: «створити юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД»; визначити місцезнаходження Товариства за адресою: [ADDRESS] ; слухали [PERSON] , яка запропонувала сформувати і затвердити статутний капітал Товариства за рахунок негрошових вкладів засновників [PERSON] та [PERSON] та затвердити вартість внесеного нерухомого майна в такому розмірі: [PERSON] нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 2256,3 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 60000 грн 00 коп.; земельна ділянка, кадастровий номер 0520681000:01:001:0460, загальною площею 1,73 га, у розмірі 40000 грн 00 коп.; [PERSON] нежитлові будівлі загальною площею 1385,6 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 52000 грн 00 коп.; та грошового вкладу засновника [PERSON] , який складається з номінальної вартості вираженої у національній валюті України, у розмірі 48000 грн 00 коп.; сформувати статутний капітал Товариства за рахунок негрошового та грошового вкладу засновників номінальною вартістю 200000 грн 00 коп. та розподілити частки у Статутному капіталі Товариства між його учасниками таким чином: [PERSON] 50% Статутного капіталу Товариства номінальною вартістю розміром 100000 грн 00 коп., [PERSON] 26% Статутного капіталу Товариства номінальною вартістю розміром 52000 грн 00 коп., [PERSON] 24% Статутного капіталу Товариства номінальною вартістю розміром 48000 грн 00 коп.; затвердити такі види економічної діяльності Товариства: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний), 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; обрати (призначити) директором Товариства [PERSON] ; уповноважити директора Тимінського Ігоря Юліяновича на підписання Структури власності Товариства та провести державну реєстрацію Товариства» (т. 1 а.с. 163). Відповідно до копії протоколу №2 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» від 11.06.2024, наявного у матеріалах реєстраційної справи ТОВ «ВІНБАЙД», присутні учасники [PERSON] , [PERSON] , запрошена [PERSON] , вирішили: провести виплату вартості частки колишньому учаснику Товариства [PERSON] за рахунок майна, яке належить Товариству, а саме: нежитлових будівель та споруд загальною площею 2256,3 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки з кадастровим номером 0520681000:01:001:0460, загальною площею 1,73 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; нежитлових будівель загальною площею 1385,6 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 218). У статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У частині першій статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (статті 387, 388 ЦК України). Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У частині першій статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Отже, за цими правилами суд надає оцінку доказам, які є в матеріалах справи та на які сторони посилаються, як на підтвердження своїх вимог та заперечень, та не може вважати встановленими факти, які не підтверджені наявними у справі доказами. Судом установлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] , до моменту реєстрації права власності за відповідачем [PERSON] , належало нерухоме майно, а саме: за [PERSON] 26.01.2018 на праві приватної власності зареєстровано нежитлові будівлі та споруди загальною площею 2256,3 кв.м: «А» свинарник площею 904,9 кв.м, «Б» свинарник площею 301,2 кв.м, «В» забійний пункт площею 139,0 кв.м, «З» адмінкорпус площею 365,4 кв.м, «Д» склад площею 468,0 кв.м, «Ж» сховище площею 77,8 кв.м, №1 огорожа, №4 водонапірна башта, №5 пожежна водойма, «I» мостіння, «Г» навіс, «И» вбиральня, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1472766205206); за [PERSON] 23.05.2018 на праві приватної власності зареєстровано нежитлові будівлі загальною площею 1385,6 кв.м: «А» нежитлова будівля площею 589,5 кв.м, «A1» прибудова площею 88,7 кв.м, «А2» прибудова площею 241,0 кв.м, «А3» прибудова площею 93,0 кв.м, «К» склад, «Л» сарай, «М» убиральня, №1 огорожа, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1482126405206); за [PERSON] 06.09.2018 зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку площею 1,73 га, кадастровий номер: 0520681000:01:001:0460, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Також установлено, що 14.06.2024 право приватної власності на усе вищезазначене нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] . Для реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за [PERSON] державному реєстратору були надані документи, а саме: протокол загальних зборів учасників №2, виданий 11.06.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД», та акт приймання-передачі, виданий 11.06.2024 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б. Згідно з копіями вказаних документів, які наявні у матеріалах справи, вони містять підписи [PERSON] та [PERSON] , а справжність таких підписів засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мацібурою О.В. Водночас сторона позивачів стверджуює, що будь-які документи, на підставі яких належне їм нерухоме майно зареєстровано за відповідачем [PERSON] , вони не підписували, жодних дій на передачу такого майна не вчиняли. Так, згідно з відомостями з Державної прикордонної служби України №19-82365/18/24-Вих від 27.11.2024, громадянин України [PERSON] виїхав за кордон 20.02.2022 та з того часу на територію України не повертався. Із зазначеного убачається, що у період складення акту передачі-приймання майна від 13.05.2024, посвідченого приватним нотаріусом Мацібурою О.В., за яким [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД», в особі директора Тимінського Ігоря Юліяновича, з другої сторони, на виконання протоколу №1 установчих зборів засновників про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНБАЙД» від 12 травня 2024 року, передали спірне майно у статутний капітал ТОВ «ВІНБАЙД», [PERSON] не міг особисто бути присутнім під час складення такого акту приймання-передачі майна, оскільки в цей час перебував за межами території України, про що свідчать наявні у справі докази. З відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мацібури Ольги Валеріївни №93/01-16 від 06.12.2024, що надана на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 12.11.2024, убачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мацібурою О.В. 13 травня 2024 року не вчинялося жодної нотаріальної дії (посвідчення документу та/або засвідчення підписів) щодо будь-якого акту передачі-приймання майна; за реєстровими № 412, 413, 414 не вчинялося жодної нотаріальної дії (посвідчення документу та/або засвідчення підписів) щодо будь-якого акту передачі-приймання майна; ніколи і в тому числі 13 травня 2024 року не вчинялося жодної нотаріальної дії за участю та/або щодо [PERSON] та/або [PERSON] , у тому числі не вчинялося жодної нотаріальної дії щодо засвідчення справжності їх підписів; ніколи і в тому числі 13 травня 2024 року не вчинялося жодної реєстраційної дії щодо вищевказаних осіб. Тобто судом установлено, що [PERSON] набула право приватної власності на спірне майно без волі власників цього майна [PERSON] , [PERSON] , та без відповідної правової підстави. Вказані доводи під час судового розгляду відповідачем [PERSON] не спростовані, жодних обставин, які б вказували про протилежне, стороною відповідача не зазначено, тому суд вважає, що остання не заперечує незаконність набуття права власності на спірне нерухоме майно. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. За приписами статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. За змістом статей 387, 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Отже, власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися цим майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 916/3727/15). Відповідно до вимог статей 330 і 388 ЦК України право власності презюмується і не припиняється із втратою законним власником цього майна. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України (постанова Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 727/9547/13, від 28.01.2021 у справі № 367/8910/17, від 23.12.2022 у справі № 463/6249/16-ц). При розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути лише власник майна, який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, встановлених законом (постанова Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 766/4410/17). Отже, право на витребування майна має саме власник або інший титульний володілець майна і в тому випадку, коли майно перебувало безпосередньо у його володінні або особи, якій він передав майно у володіння, та вибуло з такого їх володіння не з їхньої волі. Суд зазначає, що застосування інституту віндикації зумовлює необхідність з`ясування також ознак добросовісності/недобросовісності у діях кінцевого набувача майна для забезпечення дотримання критерію пропорційності при втручанні у його майнові права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 (справа № 925/1351/19) вказала, що для розкриття критерію пропорційності велике значення має визначення судами добросовісності/недобросовісності набувача майна. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (постанови від 26.06.2019 у справі № 669/927/16-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18). Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19). Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права. Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку. Від добросовісного лише в передбачених законом випадках. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 (справа № 922/3537/17), від 01.04.2020 (справа № 610/1030/18), від 15.06.2021 (справа № 922/2416/17), від 02.11.2021 (справа № 925/1351/19). Водночас Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. У даному випадку при визначенні добросовісності/недобросовісності набувача майна [PERSON] суд враховує, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] як набувач спірного майна діяла добросовісно. Враховуючи, що позивачі [PERSON] та [PERSON] жодних документів, що стали підставою для передання у власність відповідачу [PERSON] спірного нерухомого майна, не підписували, подальше відчуження спірної нерухомості на користь [PERSON] здійснене за відсутності належних правомочностей. Будь-яких доказів, що спростовували б зазначені висновки суду, стороною відповідача суду не надано. Суд вважає, що обраний позивачами спосіб захисту порушеного права відповідає критерію ефективності та спрямований на реальний захист та відновлення порушених законних прав та інтересів власників. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі. Згідно з\~частинами першою,\~сьомою статті\~158\~ЦПК України,\~суд може\~скасувати заходи\~забезпечення позову\~з власної\~ініціативи або\~за вмотивованим\~клопотанням учасника\~справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Стороною позивачів 04.06.2025 подано до суду заяву, у якій просять скасувати вжиті заходи забезпечення позову, відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 24.07.2024, оскільки «в разі задоволення позову виникає необхідність у вчиненні реєстраційних дій на користь позивачів і це є відновленням порушення прав позивачів без звернення до примусового виконання до виконавців, рішення виконується безпосередньо органами реєстрації (реєстраторами) речових прав на нерухоме майно, слід одночасно у рішенні зазначати і скасувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони проводити реєстраційні дії, адже інакше його неможливо буде зареєструвати по набранню ним законної сили і слід буде проводити це додаткову судову процедуру щодо вирішення цього питання, що затягує відновлення і так порушеного права позивачів». Установлено, що Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 24.07.2024 (справа № 128/2919/24) постановив «заяву представника заявників [PERSON] , [PERSON] , адвоката Покоєвича Андрія Олексійовича, про забезпечення позову, що подана до подання позовної заяви, задовольнити частково. Вжити заходи забезпечення вказаного заявниками позову, а саме заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо: земельної ділянки з кадастровим номером 0520681000:01:001:0460, площею 1, 73 та., з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1639581205206); нежитлових будівель та споруд, загальною площею 2 256, 3 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1472766205206); нежитлових будівель, загальною площею 1 385, 6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 1482126405206), які належать на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити». Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, беручи до уваги викладені у заяві сторони позивачів доводи та те, що задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачами права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем, тому застосовані ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.07.2024 (справа № 128/2919/24) заходи забезпечення позову слід скасувати. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підтвердження понесення витрат на сплату судового збору до позову долучено копію квитанції 0.0.3798085840.1 від 02.08.2024, відповідно до якої позивач [PERSON] сплатила на рахунок Вінницького районного суду Вінницької області судовий збір у розмірі 11506,40 грн. Крім того, на підтвердження понесення витрат на сплату судового збору до позову долучено копію квитанції 8813-8746-6919-8155 від 22.07.2022, відповідно до якої позивач [PERSON] сплатив на рахунок Вінницького районного суду Вінницької області судовий збір у розмірі 605,60 грн. Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивачів, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 11506,40 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] , судовий збір у розмірі 605,60 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] . У частині другій статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У статті 59 Конституції України закріплено право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом установлено, що 30.07.2024 між адвокатом Федчук Тетяною Мирославівною та [PERSON] було укладено договір, в якому зазначено, що винагорода обчислюється за домовленістю сторін як фіксована в розмірі 25000,00 грн, яка вноситься протягом дії договору. 31.07.2024 між адвокатом Федчук Тетяною Мирославівною та [PERSON] було укладено договір, в якому зазначено, що винагорода обчислюється за домовленістю сторін як фіксована в розмірі 25000,00 грн, яка вноситься протягом дії договору. При визначенні у договорі про надання адвокатських послуг форми гонорару у твердій (фіксованій) сумі вона є незмінною в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (правова позиція Верховного Суду від 31.01.2022 у справі № 185/5421/21). На підтвердження оплати послуг адвоката у матеріалах справи наявні квитанції до прибуткового касового ордера №1, 2, 3. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Верховний Суд\~у постанові\~від 13.03.2025\~(справа\~№ 275/150/22)\~вказав,\~що при\~розгляді справи\~судом учасники\~справи викладають\~свої вимоги,\~заперечення,\~аргументи,\~пояснення,\~міркування щодо\~процесуальних питань\~у заявах\~та клопотаннях,\~а також\~запереченнях проти\~заяв і\~клопотань (частина\~перша статті\~182\~ЦПК України).\~Тобто саме\~зацікавлена сторона\~має вчинити\~певні дії,\~спрямовані на\~відшкодування з\~іншої сторони\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу,\~а інша\~сторона має\~право на\~відповідні заперечення\~проти таких\~вимог,\~що виключає\~ініціативу суду\~з приводу\~відшкодування витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~одній із\~сторін без\~відповідних дій\~з боку\~такої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. З огляду на викладене, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] слід стягнути витрати, понесені останніми на правничу допомогу, по 25000,00 грн кожному.

Outcome: approved