Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

11 березня 2025 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на місяць до досягнення дитиною 3 років. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебувають у шлюбі з 01.09.2023 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач живе окремо від позивачки та дитини. Син проживає з позивачкою, усі обов`язки по його утриманню та вихованню вона несе самостійно. У зв`язку з народженням сина позивачка перебуває у відпустці по догляду за ним до трьох років. За таких обставин не має можливості працювати та отримувати доходи на своє утримання. Ухвалою судді від 18.03.2025 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що вбачається із повідомлення про направлення рекомендованого листа за місцем його реєстрації із відміткою про його отримання. Відзиву на позов не подав, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.09.2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 01.09.2023 року Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії\~ [NUMBER] \~від 02.05.2024 року (а.с.4). Згідно акту №11 від 06.03.2025 року, виданим інспектором Дружківської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, [PERSON] , [INFO] , фактично мешкає разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] за адресою : [ADDRESS] з серпня 2024 року(а.с.6). Позивачка вказує, що син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, проти вказаного факту відповідач не заперечив. Згідно з ч. ч.2, 4, ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст.84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Згідно із ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. У Сімейному кодексі\~України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, судом враховуються, що останній є працездатного віку. Доказів, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти, матеріали справи не місять, а відповідач, який не з`являвся в судові засідання, такі докази не надав. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Аліменти на дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України). Розглянувши справу у межах заявлених вимог, враховуючи всі обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Позивачку відповідно до п.3 ч.1 статті 5\~Закону України\~"Про\~судовий збір" звільнено від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп., що відповідає 0,4 від розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу станом на 01 січня 2025 року. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 280-289 ЦПК України, постановивши провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, про причини неявки не повідомив та відзиву на позов не подав,

Outcome: approved