Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (далі по тексту-позивач, ТОВ "Факторинг Партнерс") звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту-відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за договором № 555166094463 від 28.01.2022 у розмірі 17 931,40 грн та за договорорм № 4186201 від 06.01.2022 у розмірі 2 134,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 28.01.2022 між ТОВ "КИЇІВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" та [PERSON] укладено договір позики № 555166094463. Відповідно до договору ТОВ "КИЇІВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" надало [PERSON] кошти у позику у розмірі 7 000,00 грн, строком на 30 днів. 06.01.2022 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4186201. Відповідно до умов договору ТОВ "МІЛОАН" надало [PERSON] кредит у розмірі 2 200,00 грн, строком на 30 днів. Позичальник не виконав умови вказаних договорів щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість за договором № 555166094463 від 28.01.2022 у розмірі 17 931,40 грн, за договорорм № 4186201 від 06.01.2022 у розмірі 2 134,00 грн. 18.12.2023 між ТОВ "КИЇІВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" та ТОВ "Факторинг Партнерс" укладено договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555166094463. 26.07.2024 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "Факторинг Партнерс" укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4186201. Відповідач своїх зобов`язаннь за договорами не виконує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 20065,40 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.04.2025 провадження по справі відкрито, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ст. 279 ЦПК України). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 28.01.2022 між ТОВ "КИЇІВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" та [PERSON] укладено договір позики № 555166094463,який був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора 8708. За умовами договору позики ТОВ "КИЇІВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі у розмірі 7 000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою за користування грошовими коштами у розмірі 2,60% від суми кредиту, в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору. Також, 28.01.2022 [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора 8708 підписав паспорт позики, в якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань кредитодавця та графік платежів як невід`ємної частини договору № 555166094463. ТОВ "КИЇІВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ"виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн, шляхом перерахування в системі iPay.ua, транзакція 134193486 на платіжну картку [NUMBER] , 28.01.2022 18:52:04. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 555166094463.від 22.12.2023 заборгованість [PERSON] складає 17 931,40 грн, з яких 7 000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 10 931,40 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Відповідно до договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 між ТОВ «Факторинг партнерс» та ТОВ "КИЇІВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ"у відповідності до умов якого "КИЇІВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ"відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно копії акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 18/12-2023 фактор ТОВ «Факторинг Партнерс» з однієї сторони та ТОВ "КИЇІВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ"уклали даний акт про те, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників. 06.01.2022 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4186201, відповідно до умов договору ТОВ "МІЛОАН" надало [PERSON] кредит у розмірі 2 200,00 грн, строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 580,8 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. п. 2.3.1.2. Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. ТОВ "МІЛОАН"виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 200,00 грн, що підтверджується квитанцією № 1876577563 від 06.01.2022. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4186201 від 07.03.2025 заборгованість [PERSON] складає 2 134,00 грн. Відповідно до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 між ТОВ «Факторинг партнерс» та ТОВ "МІЛОАН"у відповідності до умов якого ТОВ "МІЛОАН"відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно копії акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 26-07/2024 фактор ТОВ «Факторинг Партнерс» з однієї сторони та ТОВ "МІЛОАН"уклали даний акт про те, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цьогоЗакону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннямист. 1050 ЦК Українивизначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.с т. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем, щодо розміру заборгованості за кредитним договором. При цьому суд враховує, що сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач за користування кредитними коштами. Розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник [PERSON] належним чином виконував кредитні зобов`язання як щодо первісних кредиторів так і стосовно нового кредитора. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачв заборгованості за договорами № 555166094463 від 28.01.2022 та 4186201 від 06.01.2022 у розмірі 20 065,40 грн. Отже, позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами № 555166094463 від 28.01.2022 та 4186201 від 06.01.2022 підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 02.09.2024 року між фізичною особою підприємцем [PERSON] та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір про надання правової допомоги № 02-09/2024-5 (а. с. 16-19). Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом п.1 ч. 6 Закону України «Про адвокатурута адвокатськудіяльність», адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Оскільки позивачем не надано суду доказів, що виконавець за договором про надання правової допомоги ФОП [PERSON] має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, тому вимога про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Outcome: approved