Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

У березні 2025 року до суду звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказували, що 17 вересня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3163433, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 14 100,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99% в день (стандартна процентна ставка), 0,70% (знижена процентна ставка) Кредит надавався у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № 444111…4276 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом з метою отримання кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. 28 червня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3163433 від 17.09.2022 року, за яким клієнт зобов`язується погасити частину боргу за договором у сумі 7050,00 грн. у термін до 01.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 7050,00 грн. 04 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3163433 від 17.09.2022 року, за яким клієнт зобов`язується погасити частину боргу за договором у сумі 7050,00 грн. у термін до 07.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 7050,00 грн. 10 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3163433 від 17.09.2022 року, за яким клієнт зобов`язується погасити частину боргу за договором у сумі 7050,00 грн. у термін до 16.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 7050,00 грн. 18 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3163433 від 17.09.2022 року, за яким клієнт зобов`язується погасити частину боргу за договором у сумі 4230,00 грн. у термін до 24.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 9869,99 грн. 28 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3163433 від 17.09.2022 року, за яким клієнт зобов`язується погасити частину боргу за договором у сумі 7050,00 грн. у термін до 01.08.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 7050,00 грн. 13 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-13092023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а останній набуває права грошової вимоги до боржників, в тому числі і за договором, укладеним із [PERSON] . Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора ТОВ «Лінеура Україна». У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за укладеним з ТОВ «Лінеура Україна» договором, утворилася заборгованість у загальному розмірі 100\~900,41 грн., з яких: 14\~099,99 грн. заборгованість за кредитом та 86\~800,42 грн. заборгованість за процентами, які позивач просив стягнути з відповідача на їх користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 16 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, третю особу, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в межах робочого часу суду. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Станом на день розгляду справи та ухвалення судом рішення, учасники справи не подавали будь-які заяви, клопотання про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи з викликом учасників справи у судове засідання. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступне. 17 вересня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3163433, який було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С902. Відповідно до п.п. 1.2. та 1.3. ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 14 100,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.4. стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.3 цього Договору. Знижена процента ставка становить 0,70% в день та застосовується у випадках, коли клієнт до 17.10.2022 року включно або протягом 3 календарних днів, що слідує за вказаною датою, сплатить кошти у сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 10\~887,70% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 115\~112,40 грн., за зниженою ставкою 109\~640,90 грн. (п. 1.6. договору). Згідно п. 2.1 договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № 444111…4276 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. До укладання договору відповідач ознайомився із Паспортом споживчого кредиту, про що свідчить відповідне позначення про його підписання позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором С902. Підписавши договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути одержані кредитні кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Позивач вказав, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало та надало йому кредит в розмірі 14 100,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Однак, останній не виконав зобов`язання щодо повернення коштів у передбачений договором строк сплати процентів за користування тощо. Факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 14 100,00 грн. позивач підтвердив листом ТОВ «Пейтек Україна» від 04.03.2024 року, відповідно до якого, 17.09.2022 року о 10:52:09 на платіжну картку відповідача № 444111…4276 були зараховані грошові кошти у розмірі 14 100,00 грн. (а.с. 67). Доказів зворотного матеріали справи не містять та такі не були надані відповідачем. 28 червня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3163433 від 17.09.2022 року, за яким клієнт зобов`язується погасити частину боргу за договором у сумі 7050,00 грн. у термін до 01.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 7050,00 грн. 04 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3163433 від 17.09.2022 року, за яким клієнт зобов`язується погасити частину боргу за договором у сумі 7050,00 грн. у термін до 07.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 7050,00 грн. 10 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3163433 від 17.09.2022 року, за яким клієнт зобов`язується погасити частину боргу за договором у сумі 7050,00 грн. у термін до 16.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 7050,00 грн. 18 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3163433 від 17.09.2022 року, за яким клієнт зобов`язується погасити частину боргу за договором у сумі 4230,00 грн. у термін до 24.07.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 9869,99 грн. 28 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 3163433 від 17.09.2022 року, за яким клієнт зобов`язується погасити частину боргу за договором у сумі 7050,00 грн. у термін до 01.08.2023 року, а товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частини основного боргу за договором у сумі 7050,00 грн. 13 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-13092023, відповідно до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі і за договором, укладеним з [PERSON] . Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників від 13.09.2023 року до договору факторингу № ККЛУ-13092023 від 13.09.2023 року, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 6801, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників. Згідно Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-13092023 від 13.09.2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3163433 від 17.09.2022 року у розмірі 100\~900,41 грн., з яких: 14 099,99 грн. заборгованість за кредитом та 86\~800,42 грн. заборгованість за процентами. Такий же розмір заборгованості, станом на 12.09.2023 року, вказано позивачем у розрахунку заборгованості. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору, такий договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, що надсилалися йому у смс-повідомленні на його телефонний номер, зазначений у заяві на оформлення кредиту За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту з ТОВ «Лінеура Україна» № 3163433 від 17.09.2022 року із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договір саме такого змісту, відповідач погодився з його умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без їх обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконали в повному обсязі, а саме, надали відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. Факт отримання грошових коштів від ТОВ «Лінеура Україна» відповідач не спростував. Доказів повернення коштів матеріали справи не містять. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем доведено перехід права вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.09.2022 року. Таким чином, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаними договорами перед новим кредитором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором отримані в кредит кошти не повернув. Доказів погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строк, передбачений умовами зазначеного вище договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 14 099,99 грн. - є обґрунтованими. Щодо розміру нарахованих процентів за договором у розмірі 86\~800,42 грн., то такі були нарахована по 12.09.2023 року включно, що відображено у розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та відповідає умовам кредитного договору та є обґрунтованими, а їх нарахування здійснене в межах погодженого сторонами договору строку кредитування у 360 днів. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Слід стягнути з відповідач на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3315878 від 07.12.2022 року у загальному розмірі 100\~900,41 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи задоволення судом позову, то з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору у зазначеному розмірі. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Вирішуючи питання щодо витрат професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 0103 від 01.03.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», копію витягу із замовленні № 23 від 07.02.2025 року про надання послуг по боржнику [PERSON] на суму 5000,00 грн., копію детального опису наданих послуг від 10.02.2025 року за договором про надання правової допомоги № 0103 від 01.03.2024 року, копію рахунку на оплату № 31 від 17.02.2025 року на суму у 100\~000,00 грн., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Усенка М.І., копію ордеру. Аналізуючи надані позивачем документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд звертає увагу на наступне. Із детального опису наданих послуг від 10.02.2025 року, виконаних за договором про надання правової допомоги № 0103 від 01.03.2024 року, зазначено наступні надані позивачу послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (без зазначення номеру та дати договору), ознайомлення з матеріалами кредитної справи (без зазначення боржника), погодження правової позиції клієнта у справі (без зазначення боржника), складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта (без зазначення відповідача), подання заяви до суду від імені клієнта. Таким чином вбачається надання юридичних послуг без конкретизації боржника. При цьому, суд констатує, що подані позивачем документи від адвокатського об`єднання, а саме детальний опис наданих послуг, є «шаблонним» документом, який можливо додати до будь-якої справи, адже він не містить ПІБ боржника (відповідача у даній справі). Хоча у витягу із замовлення № 23 від 07.02.2025 року вказано, що виконавець послуг АО «Апологет» зобов`язується надати послуги з комплексного супроводу судової справи щодо боржника [PERSON] , однак у детальному описі наданих послуг від 10.02.2025 року не зазначено, що послуги надавалися позивачу саме по боржнику [PERSON] . Також, до матеріалів справи позивачем додано рахунок на оплату послуг № 31 від 17.02.2025 року на суму 100\~000,00 грн. (а.с. 87). Доказів оплати цього рахунку матеріали справи не містять. Під час прийняття рішення щодо компенсації позивачеві понесених витрат на оплату правової допомоги суд враховує практику та рекомендації Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18). Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату. Зважаючи, що позивачем подані документи без конкретизації відповідача, відсутності доказів оплати витрат на правничу допомогу, суд констатує, що останній не довів вартості понесених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги саме в цій справі за позовом до відповідача [PERSON] , тому позивачу слід відмовити у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. за недоведеністю таких витрат у даній справі. Сторони не заявляли про понесення будь-яких інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: partial