Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-14 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитної Лінії Старт» № 1414227183837 від 21.05.2024, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 7500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 540,20% (1,48% в день) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 12164,63%. Згідно п. 1.3 Договору кредит надано строком на 120 днів з 21.05.2024 року по 18.09.2024 року. Відповідно до умов до п. 1.3.1. Договору відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору. Згідно п. 3.3. Договору у разі несплати позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п. 1.3.1. даного Договору, за дисконтною процентною ставкою, Позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. Договору. Відповідач не повернув своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Даний кредитний договір було підписано сторонам методом накладення електронних підписів. Відповідач звернувся з заявкою на отримання кредиту 21.05.2024 о 10:33, а в 11:08 ним був підписаний кредитний договір шляхом введення в особистому кабінеті ОТР паролю «V9Q6R4». Одразу ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» свої зобов`язання за даним Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, переказ коштів здійснено 21.05.2024, що підтверджується довідкою про переказ коштів ТОВ ФК «Контрактовий Дім», а також довідкою про ідентифікацію. Перерахування кредитних коштів на банківські картки клієнтів ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» здійснює ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» відповідно до договору № М 1805/1 від 18.05.2023 року про надання послуг з приймання та переказу платежів. Відомості про факт перерахунку коштів передаються шляхом електронного обміну даними. ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» було надано довідку від 12.03.2025 року вих. № 7/8189 про успішність операції згідно транзакції № 1411867179 від 21.05.2024 в сумі 7500,00 грн. на картку [NUMBER] (АТ «Приватбанк»). Одночасно, ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» було сформовано довідку про ідентифікацію, як підтвердження переказу кредитних коштів за транзакцією № 1411867179 від 21.05.2024. Станом на 01.04.2025 загальна сума заборгованості по кредиту за Договором № 1414227183837 від 21.05.2024 становить 33600,00 грн, яка складається з: заборгованість за кредитом - 7500,00 грн.; заборгованість за відсотками - 11100,00 грн.; штраф - 15000,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал». Таким чином, на підставі викладеного вище, просять суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту за Договором № 1414227183837 від 21.05.2024 становить 33600,00 грн, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028,00,00 грн. та витрати на оплату правової допомоги у розмірі 10600,00 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача адвокатом Зарубою С.О. 09.05.2025 до суду подано додаткові пояснення (заперечення на позовну заяву), у яких зазначає, що відповідач, ознайомившись з позовною заявою, вважає, що вимоги, викладені у позовній заяві щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, штрафними санкціями та в частині стягнення правничої допомоги є безпідставними і необґрунтованими. Відповідач не визнає їх з наступних підстав. Кредит відповідачем був отриманий 21.05.2024 року в розмірі 7500 грн. Згідно умов договору строк дії договору становить 120 днів, щодо пролонгації договору мова не йшла взагалі. Крім того нараховані відсотки та штрафні санкції є не законними, оскільки вони були нараховані в період введення військового стану в України. Відповідач позов визнає частково, а саме в частині суми боргу за кредитним договором в розмірі 7500 грн. Щодо нарахованих відсотків зазначає, що положення кредитного договору містять зобов`язання позичальника сплачувати проценти у підвищеному розмірі понад строк кредитування, однак новий строк кредитування між сторонами не погоджувався і договором не передбачений. Також відповідач у повному обсязі заперечує щодо нарахування штрафних санкцій, які позивач нарахував на час дії воєнного періоду. Згідно з пунктами 2, 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який триває до теперішнього часу. У свою чергу, позивач не надав жодного доказу на підтвердження своїх доводів щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, крім того дані розрахунки надані позивачем нараховані за період дії в Україні введеного та воєнного стану. Тому вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за порушення грошового зобов`язання в частині відсотків, штрафних санкцій є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу вказує таке. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін Частинами 1 - 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Звертаючись до суду із позовною заявою представник позивача просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10600 грн., при цьому мотивації жодної щодо такої суми не надає. Звертає увагу, що дані позови є однотипові та не потребують значних юридичних знань та навиків, також представником позивача не затрачений час на відвідування судових засідань, оскільки вже на перше судове засідання представником позивача була подана заява про розгляд справи без його участі. Тому відповідач вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є надмірно завищеним та таким, що не відповідає складності категорії справи. Також, просить суд при прийнятті рішення врахувати ст. 141 ЦПК Кураїни та стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог. Отже, просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача нарахованих відсотків, штрафних санкцій та правничої допомоги. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи поводити без участі їхнього представника за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Заруба С.О. у судовому засіданні визнала позовні вимоги лише в частині тіла отриманого кредиту у розмірі 7500,00 грн, щодо задоволення позовних вимог в межах цієї суми не заперечувала. Просила відмовити в решті позовних вимог та зменшити суму відшкодування витрат на правничу допомогу і пропорційно стягнути судовий збір на підставі доводів, викладених у позовній заяві. Враховуючи думку представника позивача, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 21.05.2024 [PERSON] звернулася до позивача з анкетою-заявою на отримання кредиту, на підставі якої між нею та ТОВ «ФК» Віва Капітал» було укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитної Лінії Старт» № 1414227183837 від 21.05.2024. Згідно п.1.2 договору сума кредиту складає 7500,00 грн. Згідно п. 1.3 Договору кредит надано строком на 120 днів з 21.05.2024 року по 18.09.2024 року Тип процентної ставки фіксована, дисконтна процента ставка та базова становить 1,48 % (п.1.4-1.4.2).зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 540,20% (1,48% в день). Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 12164,63%. Відповідно до умов до п. 1.3.1. Договору відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору. Згідно п. 3.3. Договору у разі несплати позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п. 1.3.1. даного Договору, за дисконтною процентною ставкою, Позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. Договору. ТOB «Фінансова компанія «Віва Капітал» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується довідкою (повідомленням)ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 12.03.2025 № 7/8189 щодо проведення успішної операції про перерахування коштів у сумі 7500,00 грн., згідно договору з ТОВ «Віва Капітал» № М1805 від 18.05.2023 про надання послуг з приймання та переказу платежів. Також довідкою про ідентифікацію , якою підтверджено, що [PERSON] були перераховані кредитні кошти у сумі 7500,00 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалася щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку, що є додатком до кредитного договору, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі передбаченому п.2.1 кредитного договору. Відповідач не надала своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем до позовної заяви, станом на 01.04.2025 загальна сума заборгованості по кредиту за Договором № 1414227183837 від 21.05.2024 становить 33600,00 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 7500,00 грн.; заборгованості за відсотками - 11100,00 грн.; штраф - 15000,00 грн. Відповідач до цього часу зобов`язання не виконала та не сплатила позивачу кошти в рахунок погашення заборгованості за вказаним вище договором фінансового кредиту. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.\~52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобов`язання, в контексті ст.ст.546, 549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст.624 ЦК передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч. 2 ст.1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549\~ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. До того ж, відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Отже, судом встановлено, що [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 7500,00 грн., однак взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором, належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови договору, беручи до уваги визнання нею суми тіла кредиту, що становить 7500,00 грн., суд дійшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 1414227183837 від 21.05.2024 у розмірі 7500,00 грн. Що стосується вимог позивача щодо стягнення заборгованості за відсотками за вказаним кредитним договором у сумі 11100,00 грн. та штрафу у сумі 15000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п.п. 2, 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18. Так, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Даний стан було неодноразово продовжено Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який також діє на час розгляду справи. З огляду на указане, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача [PERSON] відсотків за користування кредитом та штрафу відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Встановлено, що 02.01.2025 між позивачем та адвокатським об`єднанням «Грушевий Ю.В.» укладено договір про надання правової допомоги № 1. Крім того, до матеріалів справи додано акт виконаних робіт від 17.03.2025, у якому зазначено, що сторони домовились про вартість наданих послуг на суму 10600,00 грн. Відповідно до рахунку № 17/17-03 від 17.03.2025 за підтоговку та подання позовних матеріалів відносно [PERSON] , участь у судових засіданнях розмір послуг становить 10600,00 грн. При цьому, суд завертає увагу, що представник позивача адвокат Грушевий Ю.В. участі у судових засіданнях не брав, у позовній заяві указав, розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. Згідно платіжної інструкції № LK473/9 від 17.03.2025 ФК «Віва Капітал» перерахувало на рахунок АБ «Грушевий Ю.В.» кошти у сумі 10600 грн. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином оскільки позовні вимоги ТОВ «Віва Капітал» задоволено частково на суму 7500,00 грн., що становить 22,32 % від заявлених вимог, то із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2366 грн.(10600*22,32%=2366). Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача відповідно підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно у розмірі 676,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed