Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-03 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката Санамян О.О., звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання виплатити недоотриману пенсію. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] . [PERSON] був пенсіонером та перебував на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області, але останні роки пенсію не отримував, що стало підставою для звернення до адміністративного суду. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2022, яке набуло законної сили 11.07.2022, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було зобов`язано відновити нарахування та виплату пенсії [PERSON] та сплатити заборгованість за період з лютого 2018 року. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було здійснено запит до Пенсійного фонду, у відповідь на який 20.01.2023 отримано відповідь, що виплату [PERSON] було припинено з 01.02.2018. на дату смерті [PERSON] залишилася сума недоотриманої пенсії, але означені суми не включаються до складу спадщини згідно статті 6 Закону України №2262. На підставі наданої відповіді, 20.04.2024 Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю спадкового майна. На неодноразові звернення адвоката позивача з запитами щодо виконання рішення суду Донецького окружного адміністративного суду та виплату пенсії від 10.06.2022, ГУ ПФУ У Донецькій області надало відповіді з яких вбачається, що виплата за рішенням суду за період з 01.02.2018 по 30.09.2022 в сумі 167838,42 грн. була облікована в ГУПФУ в Донецькій області. Виплата пенсіонеру [PERSON] припинено у зв`язку з його смертю [INFO] . Недоотримана сума пенсії у зв`язку зі смертю стягувача можлива після отримання рішення суду протаміну стягувача у справі. З такими діями відповідача, позивач не згоден та просить суд, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] недоотриману за життя пенсію за період з 01 лютого 2018 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 167838,42 грн. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Ландар Н.В. у наданому Відзиві на позов зазначила, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заперечує проти позовних вимог Позивача, вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. З 21.12.1992 гр. [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262). Виплату пенсії припинено з 01.02.2018. Відповідно до ст. 61 Закону № 2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Відповідач повідомляє, що до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протягом 6 місяців після смерті померлого пенсіонера від Позивача не надходила заява про нарахування та виплату недоотриманої пенсії померлого [PERSON] . У своїх зверненнях Позивач просив надати йому інформацію саме про суму пенсійних виплат, що належали його батькові, та можуть увійти до складу спадщини, проте Відповідач надавав Позивачу відповіді про відсутність таких сум у зв`язку з тим, що, як зазначено вище, відповідно до статті 61 Закону № 2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини. Саме тому 20.04.2024 державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Межинською Н.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де чітко зазначено, що Позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, після померлого [INFO] батька [PERSON] , у зв`язку з відсутністю спадкового майна, на яке видається спадщина. Вважає, що позивач плутає процедуру отримання недоотриманої пенсії відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058) та процедуру отримання пенсійних виплат, що належали пенсіонеру з числа військовослужбовців відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Закон № 2262), де суми пенсійних виплат не входять до складу спадщини, а виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. У даному випадку є помилковими посилання Позивача на норми Цивільного Кодексу України та на норми Закону № 1058, оскільки у даних правовідносинах мають бути застосовані норми спеціального закону, а саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"від 09.04.1992 № 2262. Відповідач підтверджує, що дійсно, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.06.2022 по справі № 200/14943/21, яке набрало законної сили 10.06.2022, було поновлено нарахування та виплату пенсії гр. [PERSON] , починаючи з лютого 2018 року, та за період з 01.02.2018 по 30.09.2022 Відповідачем було нараховано пенсію у сумі 167838,42 грн., проте зазначена сума мала бути виплаченою, якщо звернення за ними надійшло до органів Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, та незалежно від періоду, за який нараховано недоодержані суми. Водночас, як вже зазначалося вище, Позивач протягом 6 місяців після смерті померлого не звертався до Відповідача із заявою про нарахування та виплату недоотриманної пенсії померлого [PERSON] , отже підстави для задоволення позовних вимог Позивача відсутні Просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Санамян О.О. до суду надала Відповідь на відзив, в якому зазначила, що положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21. Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Вважає, твердження Відповідача про те, що Позивач позбавлений права на отримання належних його батькові пенсійних виплат, що були стягнуті на підставі раніше ухваленого рішення у зв`язку із спеціальною нормою закону № 2262 не узгоджується як з нормами діючого законодавства України так і з практикою Верховного суду Просить суд задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~392\~Цивільного кодексу\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.\~16\~Цивільного кодексу\~України способом захисту цивільних прав є визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] . У визначений законом строк, 10 грудня 2022 року, [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Межинською Н.В., заведено спадкову справу 1143/2022. 20 квітня 2024 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Межинською Н.В., [PERSON] видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, після померлого [INFO] батька [PERSON] , у зв`язку з відсутністю спадкового майна, на яке видається спадщина. Дана постанова обґрунтована тим, що на запит нотаріальної контори від 10.12.2022 за №7727/02-14 було отримано відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому зазначено, що «відповідно до ст. 46 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло до органів Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Заява про нарахування та виплату недоотриманої пенсії [PERSON] до Головного управління не надходила. На дату смерті у [PERSON] , [INFO] залишились суми недоотриманої пенсії, але означені суми не включаються до складу спадщини згідно ст.. 61 Закону України №2262.». Рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 200/14943/21 від 10.06.2022, яке набуло законної сили 11.07.2022, визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати [PERSON] пенсії з 01.02.2018 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії [PERSON] та сплатити заборгованість за період, починаючи з лютого 2018 року. На виконання зазначеного рішення 11 липня 2022 року видано виконавчий лист. У повідомленні Головного управління Пенсійного Фонду України від 01.09.2023 на запит адвоката Санамян О.О. щодо надання інформації на адвокатський запит по [PERSON] , управління зазначило, що «виплату пенсії [PERSON] було зупинено з 01.02.2018. Нарахування пенсії за період з 01.02.2018 по дату смерті [PERSON] не здійснювалося, тому надати довідку про розмір пенсії за означений період немає можливості. Відповідно до ст. 61 Закону № 2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті. Звернення за виплатою недоотриманої пенсії [PERSON] не пізніше 6 місяців після смерті не надходило. Отже, недоотримання пенсія [PERSON] відсутня.» У повідомленні Головного управління Пенсійного Фонду України від 12.06.2024 на запит адвоката Санамян О.О. щодо надання інформації на адвокатський запит по [PERSON] , управління зазначило, «що на виконання рішення суду у справі №200/14943/21, управлінням пенсійного фонду у січні 2023 року було нараховано пенсію [PERSON] за період з 01 лютого 2018 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 167838,42 грн.. Також повідомлено, що зазначена пенсія може бути виплаченою за умови покладання судом на органи Пенсійного фонду України відповідних зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому, або у разі заміни у встановленому законодавством порядку сторони виконавчого провадження. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до\~Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який знятий з обліку у зв`язку зі смертю. Відповідно до\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1\~статті 316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із\~статтею 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статей\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною 1, 2\~статті 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3\~статті 46 цього Кодексу). Статтями\~1217,\~1223 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із\~статтею 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1219 ЦК України\~передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. Згідно з\~статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є\~Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно з частиною 1\~статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Частинами 2 та 3\~статті 61 Закону №2262-ХІІ\~визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Положення частини 3\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~та\~статті 61 Закону №2262-ХІІ\~також узгоджується зі змістом\~статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями\~Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, положення частин 2, 3\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~та\~статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21. Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 зазначив, що «тлумачення\~статті 1227 ЦК України\~доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої\~ЦК України\~процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до\~статті 1227 ЦК України\~не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень\~статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Тлумачення\~статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень\~статті 1227 ЦК України\~ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 200/14943/21 від 10.06.2022, яке набуло законної сили 11.07.2022, визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати [PERSON] пенсії з 01.02.2018 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату пенсії [PERSON] та сплатити заборгованість за період, починаючи з лютого 2018 року. Однак суми пенсії, що належали батькові позивача залишилися недоодержаними, у зв`язку з його смертю, а [PERSON] успадкував належні його спадкодавцю суми пенсії відповідно до\~статті 1227 ЦК України. Аналогічний висновок відповідає постанові Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22. З урахуванням вищезазначеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову, оскільки грошові кошти, набуті позивачем в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію у розмірі 167838,42 грн., яка належала за життя [PERSON] підлягає стягненню на його користь. Між сторонами виникли правовідносини стосовно отримання нарахованої, але неодержаної пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування. Сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~про спадкові відносини. Таким чином, суд приходить до висновку задоволенні вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1678,40 грн. З огляду на задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1678,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved