Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення режиму спільної часткової власності та виділення в натурі частини земельної ділянки. 20.05.2025 Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області було ухвалено рішення у вказаній справі, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Також питання щодо судових витрат ухвалено вирішити відповідно до ст. 246 ЦПК України за клопотанням сторін. 26.05.2025 від представника позиача надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення, в якому він просить стягнути з відповідача на користь позивача 15300 грн. судових витрат на правничу допомогу адвоката. В судовому засіданні позивач заву підтримав та просив задовольнити. Інші учасники в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, заяви про ухвалення додаткового рішення, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20.05.2025 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення режиму спільної часткової власності та виділення в натурі частини земельної ділянки задоволено в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Судові витрати згідно зі ст. 133 ЦПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, позивачем при зверненні до суду із позовною заявою було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (а.с. 14, 15), в зв`язку із задоволенням його позовних вимог в повному обсязі, вказана сума спалченого судового збору підлягає стягненню з відповідача. Крім того, в ході розгляду справи за клопотанням позивача ухвалою суду від 21.08.2024 у справі було призначено судову земельно-технічну експертизу, витрати на прведення експертизи покладено на прозивача. Згідно акта здачі-приймання висновку експертів за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи № 832/10-2024, замовником сплачено вартість її проведення в розмірі 8364, 30 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені ним витрати на проведення експертизи в рамках розгляду даної цивільної справи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судув своїй постанові від 23.11.2020 в справі № 638/7748/18 вказав, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Так, в матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 15.03.2024 ( а. с. 145), укладений між [PERSON] та адвокатом Липнем С. В., додаткова угода до вказаного договору (а.с. 146 ), довідка АТ "Універсал Банк" про рух коштів по рахунку фізичної особи-підприємця [PERSON] від 24.05.2025 (а.с. 144) зі змісту якої втсановлено, що позивачем на рахунок представника було здійснено оплату за юридичні послуги в розмірі 15300 грн. Клопотань щодо зменшення розміру таких витрат позивачем не заявлено. За таких обствин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Outcome: approved