Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

У лютому 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що 25.07.2015 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано у Відділом державної реєстрації актів цивільного ставну реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 75. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені остаточно, примирення не можливе. Сторони проживають окремо, спільний бюджет не ведуть. Відповідач у добровільному порядку не надає допомогу по утриманню дітей. [PERSON] просить розірвати шлюб укладений шлюб між нею та відповідач ем та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньок в розмірі частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою суду від 03.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, жодних заяв та клопотань не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Як зазначено в позові відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто на тимчасово окупованій території, куди «Укрпошта» тимчасово не здійснює поштові відправлення, що унеможливлює направлення йому судових повісток, у зв`язку з чим, у відповідності з ч. 11 ст.\~128 ЦПК України відповідача було викликано до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ст. 4, 5\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.\~24\~Сімейного Кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 55\~\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~що дружина\~та чоловік\~зобов`язані спільно\~піклуватися про\~побудову сімейних\~відносин між\~собою та\~іншими членами\~сім`ї на\~почуттях взаємної\~любові,\~поваги,\~дружби,\~взаємодопомоги.\~Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст.\~180\~СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд встановив, 05.03.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного ставну реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 75, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 6). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між подружжям остаточно припинені, примирення не можливе. Сторони проживають окремо спільний бюджет не ведуть. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16.09.2015 та [NUMBER] від 20.12.2018 відповідно (\~а.с. 13,16), які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З урахуванням зазначених обставин, інтересів дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов є законним та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає можливим розірвати шлюб та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 04.02.2025 і до повноліття старшої дитини. Згідно з\~ст.\~141\~ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн за позовні вимоги про стягнення аліментів та 1211,20 грн. на користь позивачки за позовні вимоги про розірвання шлюбу. Згідно зі\~ст.\~430\~ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів.

Outcome: approved