Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-11 00:00:00

В листопаді 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 жовтня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено письмовий договір позики №DR-1/01 (далі - Договір), згідно з умовами якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 49 673,00 доларів США в готівковій формі, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти до 07 листопада 2024 року (п. 5 Договору). Пунктом 3 Договору визначено, що «Підписанням Договору Позичальник підтверджує, що в момент підписання ним Договору Позичальник власноруч отримав від Позикодавця (із рук в руки) позику - готівкові кошти у розмірі суми позики (49 673, 00 долари США 00 центів) в повному обсязі. У зв`язку із зазначеним розписка про отримання Позичальником позики не є обов`язковою, але може бути написана Позичальником власноруч або із використанням технічних засобів. Пунктом 8 Договору визначено, що у випадку порушення терміну повернення позики Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцеві пеню у розмірі 0,5 відсотків від суми позики за кожен день прострочення повернення позики. Пунктом 9 Договору передбачено, що у випадку порушення терміну повернення позики більше ніж на 10 (десять) календарних днів, Позичальник зобов`язаний додатково сплатити Позикодавцеві штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми позики. Кількість днів прострочення 13 (кінцевий строк повернення позики 07 листопада 2024 року, початок прострочення 08 листопада 2024 року) Сума пені за один день прострочення 49 673, 00 * 0,5% = 248, 36 доларів США Сума пені за період прострочення (з 08.11.24 по 20.11.2024) = 13 * 248, 36 доларів США = 3 228, 74 доларів США За опублікованою інформацією НБУ (https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates) офіційний курс гривні щодо долара США на дату 20.11.2024 становить 41,3310 грн. Сума пені за період прострочення у національній валюті України гривні складає 3 228, 74 * 41,3310 = 133 447, 25 грн. Сума штрафу: 49 673, 00 * 10% = 4 967, 30 доларів США (сума позики * 10 (десять) відсотків). Сума штрафу у національній валюті України гривні 4 967, 30 * 41,3310 = 205 303, 47 грн. Розрахунок 3 (трьох) відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання обчислюється за формулою:С х 3 х Д / 365 /100, де С - основна сума боргу; Д - кількість днів прострочення. Отже, три відсотки річних становлять 49 673, 00 (основна сума боргу) х 3 (відсотки річних) х 13 (кількість днів у періоді прострочення грошового зобов`язання) / 365 /100, що дорівнює 53 доларів США. Сума 3 відсотків річних у національній валюті України гривні складає 53 * 41,3310 = 2190, 00 грн. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 49 673, 00 доларів США, пеня у розмірі 133 447, 25 грн., штраф у розмірі 205 303, 47 грн., три відсотки річних у розмірі 2 190, 00 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики від 07 жовтня 2024 року у розмірі 49 673, 00 доларів США, пеню у розмірі 133 447, 25 грн., штраф у розмірі 205 303, 47 грн., три відсотки річних у розмірі 2 190, 00 грн. Крім того, просив стягнути з [PERSON] на свою користь судові витрати. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі за останнім відомим суду місцем його проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме та, шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Дарницького районного суду м. Києва Веб-порталу «Судова влада України». Так, вказана ухвала суду повернулась на адресу суду без вручення відповідачу з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2025 року призначено справу до розгляду по суті та закрито підготовче засідання. В судові засідання, які відбулись 10 квітня 2025 року та 12 листопада 2025 року під час розгляду справи по суті спору, позивач та його представник не з`явились, від при цьому від останнього надійшла заява у якій він просив суд проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач також у вказані судові засідання під час розгляду справи по суті не з`явився, як і у підготовче судове засідання, при цьому будучи повідомленим про розгляд справи належним чином у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Будь-яких заяв, клопотань з процесуальних питань від нього не надходило. При цьому, відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд бере до уваги, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, представником позивача надіслано на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також врахувавши неявку відповідача, а також встановлені процесуальним законом строки розгляду справи, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторін, які були належним чином повідомлені про день та час судового засідання на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за умовами п. 1 Договору Позикодавець надав Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 49 673, 00 долари США в готівковій формі (позика), а Позичальник отримав суму позики та зобов`язується повернути Позикодавцеві суму позики в термін (строк) встановлений Договором. Пунктом 3 Договору визначено, що «Підписанням Договору Позичальник підтверджує, що в момент підписання ним Договору Позичальник власноруч отримав від Позикодавця (із рук в руки) позику - готівкові кошти у розмірі суми позики (49 673, 00 долари США 00 центів) в повному обсязі. У зв`язку із зазначеним розписка про отримання Позичальником позики не є обов`язковою, але може бути написана Позичальником власноруч або із використанням технічних засобів. Сторони визначили, що Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику у повному обсязі в термін до 07 листопада 2024 року включно (п. 5 Договору). Пунктом 8 Договору визначено, що у випадку порушення терміну повернення позики Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцеві пеню у розмірі 0,5 відсотків від суми позики за кожен день прострочення повернення позики. Пунктом 9 Договору передбачено, що у випадку порушення терміну повернення позики більше ніж на 10 (десять) календарних днів, Позичальник зобов`язаний додатково сплатити Позикодавцеві штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми позики. На підтвердження укладання Договору та отримання позики 07 жовтня 2024 року Відповідачем власноруч складено письмову розписку про отримання грошових коштів у сумі 49 673, 00 долари США 00 центів. Копія розписки наявна у матеріалах справи, оригінал перебуває у володінні Позивача. У встановлений Сторонами термін (строк) повернення позики, а саме до 07 листопада 2024 року включно, Відповідач позику не повернув, чим порушив майнові права Позивача, які підлягають захисту у судовому порядку у спосіб стягнення з відповідача суми позики у розмірі 49 673, 00 долари США 00 центів, трьох відсотків річних, пені та штрафу. Наявний в матеріалах справи договір позики є дійсним і не оспорювався в судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом частин першої та другої статті 207 ЦК України, у редакції, чинній на час укладення договору, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. За змістом статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із статтею 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно із частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, судом встановлено, що в порушення умов договору позики від 07 жовтня 2024 року, відповідач не виконав свої зобов`язання та не повернув позивачу у строк до 07листопада 2024 року у повному обсязі кошти за договором позики, чим істотно порушив умови договору та вимоги частини першої статті 1049 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з частинами першою та другою статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Традиційним є розмежування валюти боргу та валюти платежу як елементів грошового зобов`язання. Валюта боргу - це грошові одиниці, в яких обчислена сума зобов`язання (що дозволяє визначити його ціннісне значення). У свою чергу, під валютою платежу розуміються грошові знаки, які є засобом погашення грошового зобов`язання і в яких повинне здійснюватися його фактичне виконання. Якщо екстраполювати розуміння валюти боргу крізь призму ціни договору, то потрібно зробити висновок, що валюта боргу визначатиметься при укладенні договору за допомогою встановлення ціни в договорі. За своєю сутністю ціна договору - це збірне поняття, що може стосуватися як вартості певної речі, так і права (права найму, виключного права на використання торговельної марки, права на частку в статутному капіталі, права вимоги тощо). Ціна відображає мінову вартість певного об`єкта, за способом вираження вона може бути грошовою та/або натуральною. Грошове вираження ціни відбувається, відповідно, в національній або іноземній валюті. За такого тлумачення поняття ціни договору буде ширшим і охоплюватиме валюту боргу, тобто ті грошові одиниці, в яких сторони оцінили мінову вартість певного об`єкта. Таким чином, ЦК України надає сторонам договору можливість встановити «валютне застереження» у вигляді грошового еквівалента в іноземній валюті при укладенні договору. При цьому грошовий еквівалент в іноземній валюті буде виступати складовим елементом ціни в договорі. За загальним правилом при наявності «валютного застереження», тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інші правила визначення суми платежу можуть встановлюватися, зважаючи на прямий припис в частині другій статті 533 ЦК України, тільки договором, законом чи іншими нормативно-правовими актами. У зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, тому сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу. Згідно з пунктом 5 Договору позики, сторони домовились, що позика повертається у повному обсязі в термін до 07 листопада 2024 року включно. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, оскільки розмір боргу підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, відповідачем не спростований, визначений договором позики строк для повернення грошових коштів закінчився, сторонами не надано суду доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми позики підлягають задоволенню у розмірі 49 673, 00 доларів США. Щодо стягнення пені, штрафу та трьох відсотків річних за Договором позики за період із 08 листопада 2024 року до 20 листопада 2024 року (включно), суд зазначає наступне. Отже, як зазначено вище, 07 жовтня 2024 року між сторонами було укладено договір позики, згідно з умовами якого сторони погодили суму позики (49 673, 00 долари США 00 центів та строк її повернення (до 07листопада 2024 року), проте договором не встановлений розмір процентів, тож відповідно до статті 1048 ЦК України їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд, дослідивши наданий позивачем розрахунок, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, штрафу та трьох відсотків річних за користування отриманими в борг коштами. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі у розмірі 49 673, 00 доларів США, пеню у розмірі 133 447, 25 грн., штраф у розмірі 205 303, 47 грн., три відсотки річних у розмірі 2 190, 00 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 140 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved