Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2005 року. Він народився [INFO] , коли йому було 7 років, батьки розлучилися. Позивач залишився проживати з матір`ю [PERSON] , a батько пішов проживати окремо від них і жив із своєю матір`ю [PERSON] . Проте батько час від часу цікавився його життям та по можливості допомагав йому матеріально. 20.06.2012 року його мати [PERSON] вдруге вийшла заміж за [PERSON] , і він почав проживати вже разом із вітчимом. У 2022 році його вітчим був мобілізований в ЗСУ для захисту України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та проходив службу в районі Покровська Донецької області. В лютому 2024 року з Калуського районного ТЦК для родини прийшла сумна звістка, що його вітчим [PERSON] [INFO] загинув під час виконання бойових завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини в районі населеного пункту Бердичів Покровського району Донецької області. Для них з матір`ю [PERSON] його смерть була важкою втратою, так як вони прожили разом більше 11 років, як сім`я, а позивачу тільки виповнилось 18 років. В лютому 2024 року його рідний батько [PERSON] повідомив, що він по мобілізації пішов служити в ЗСУ для захисту України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та в подальшому проходив службу в районі Часового Яру Бахмутського району Донецької області. Оскільки з батьком він підтримував зв`язок, то вони часто переписувались та зі здвонювались. Однак горе не оминула його вдруге, через 7 місяців після смерті вітчина, прийшла сумна звістка, що [INFO] загинув його рідний батько [PERSON] під час виконання бойових завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини в районі Часового Яру Бахмутського району Донецької області. У його батька більше нікого не було на час його смерті, так як він проживав з матір`ю, яка померла у 2015 році, а позивач в батька був єдиним сином, то для нього ця втрата стала великим горем і він замкнувся в собі і просто існував. Коли за батька отримував відзнаку «почесний громадянин міста», то з міської ради йому була надана допомога психолога, так як він не міг прийти до себе. Після цього пройшов певний час і він почав вертатись до нормального життя та продовжувати навчатись. В кінці квітня 2025р. з військової частини позивач довідався, що в батька [PERSON] залишилась невиплачена зарплата та грошова компенсація за невикористану відпустку, що треба їх забрати, і що видадуть ці виплати спадкоємцям. Для чого необхідно представити свідоцтво про спадщину на ці грошові виплати. Тому 12 травня 2025 року позивач звернувся із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади батька [PERSON] , проте нотаріусом було встановлено, що він пропустив 1 місяць строку прийняття спадщини, після смерті [PERSON] і постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за пропуску строку прийняття спадщини та рекомендовано з цього приводу звернутись до суду за встановленням додаткового строку прийняття спадщини. Як наслідок, позивач змушений звертатися до суду та просить визначити додатковий строк для подачі ним до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] який помер [INFO] , терміном 3 місяці з часу набрання рішення суду законної сили. Від позивача до суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій вказують, що просять прийняти законне та обґрунтоване рішення. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 Цивільного кодексу України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 2\~ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги майна за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.21). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] у графі батько зазначений [PERSON] (а.с.7). На підставі сповіщення сім`ї №194 від 17.10.2024 встановлено, що [PERSON] , 02.07.1977 оператор розрахунку відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини [NUMBER] , відданий військовій присязі на вірність Українського народу, мужньо виконавши обов`язок, в бою за України, її свободу і незалежність [INFO] загинув поблизу Часового Яру Бахмутського району Донецької області. Смерть пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.13). При зверненні позивача до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Смирнову Р.Б., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з пропущенням терміну прийняття спадщини (а.с.6). Строк подачі заяви про прийняття спадщини позивачем було пропущено з поважної причини, такою причиною пропуску строку прийняття спадщини став збіг тяжких обставин, а саме загибель 2-х близьких та рідних людей, від чого позивач не міг вчасно оговтатись. У відповідності до поданої заяви у відповідача відсутні претензії щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин. Також суд враховує, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності», як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть, якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися, як порушення статті 1 Першого протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. За таких обставин, з огляду на недопущення позбавлення позивача права власності на спадкове майно, враховуючи, що строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. На підставі викладеного,

Outcome: approved