Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

05.03.2025р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 09.07.2016р. між позивачкою та відповідачем було розірвано шлюб, після державної реєстрації розірвання якого позивачка відновила дошлюбне прізвище [PERSON] . [INFO] позивачка народила доньку [PERSON] , народження якої було зареєстровано Доманівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Доманівський РВ ДРАЦС), та на підставі ст. 133 СК України батьком дитини було вказано відповідача. 14.10.2023р. внаслідок укладення шлюбу між позивачкою та [PERSON] прізвище позивачки було змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ". З моменту народження дитини і до часу звернення з позовом, дитина проживає з позивачкою, та перебуває на її одноособовому утриманні і вихованні. Відповідач не проживав з дитиною жодного дня, не відвідував доньку, не сплачував кошти на її утримання як добровільно так і примусово. Він же не цікавився її життям, розвитком, навчанням, не спілкується з нею. Відповідачем також не визнається факт його батьківства щодо дитини. Його заборгованість по сплаті аліментів становить 15 501 грн. 45 коп., та з моменту відкриття виконавчого провадження у липні 2024р. він не сплатив жодних коштів. Таким чином відповідач вчиняє ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. За такого, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та ч. 3 цієї ж статті, позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини. Позивачка та її представниця [PERSON] у підготовчому судовому засідання 03.06.2025р. позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. У підготовче судове засідання 11.06.2025р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас, 11.06.2025р. представниця [PERSON] подала клопотання про проведення розгляду справи у її відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] у підготовчі судові засідання призначені на 03.06.2025р. та 11.06.2025р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас представник відповідача [PERSON] 04.06.2025р. подав до суду заяву про закінчення розгляду справи у їх відсутність, в якій позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини [PERSON] визнав повністю. Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки - Органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області Мороз У.В. в підготовчому судовому засіданні 03.06.2025р. не заперечувала проти задоволення позову. У підготовче судове засідання 11.06.2025р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 09.06.2025р. звернулася до суду із заявою про закінчення розгляду справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред`явленого до них позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Заслухав пояснення позивачки, дитини, покази свідків, та дослідив письмові докази наявні в матеріалах судової справи, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.05.2016р. та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21.05.2016р. Врадіївським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області розірвано 09.07.2016р. Врадіївським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, з присвоєнням дружині після реєстрації розірвання шлюбу прізвища " [PERSON] ". Актовий запис про розірвання шлюбу № 13 від 09.07.2016р. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02.11.216р. Доманівським РВ ДРАЦС дитина [PERSON] народилася [INFO] та її матір`ю вказано [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Актовий запис про народження № 201 від 27.10.2016р. У витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України № 00043618103 від 15.02.2024р., вчинено реєстрацію актового запису про народження: актовий запис зареєстровано в реєстрі 27.10.2016р. 13:42:50 за № 000017324200133760875, реєстратором Доманівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Та внесено відомості про актовий запис: номер актового запису 201, дата складання 27.10.2016р., орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис - Доманівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Також внесено відомості про дитину: дитина [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження: Україна, Миколаївська область, смт Доманівка. В графі відомості про батька зазначено - [PERSON] , та в графі відомості про матір зазначено - [PERSON] . В ньому ж наявний запис, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 133 СК України. 14.10.2023р. Врадіївським відділом ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 70. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини " [PERSON] ". 27.06.2024р. Врадіївським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ № 474/709/24 яким стягнуто з боржника [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини, а саме доньки: [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 26.06.2024р. і до досягнення дитиною повноліття. З постанови державного виконавця Другого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 75534538 від 15.07.2024р. та розрахунку заборгованості із сплати аліментів, вбачається, що 15.07.2024р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 474/709/24 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , та що заборгованість по сплаті аліментів за період з червня 2024р. до грудня 2024р. склала 15 501 грн. 45 коп., боржником платежі на сплату аліментів у вказаний період не вчинялися. У довідці № 1624/11-24 про зареєстрованих у житловому будинку осіб від 12.11.2024р. виданій Центром надання адміністративних послуг Врадіївської селищної ради зазначено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1992р.н., [PERSON] , 2016р.н., та [PERSON] , 2024р.н. 19.11.2024р. Врадіївським ліцеєм № 1 Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області видано характеристику на ученицю 2 класу [PERSON] , згідно з якою остання старання, працелюбна, дисциплінована, товариська. У характериці ж вказано, що мати дитини [PERSON] займається вихованням дитини, відвідує класні батьківські збори, супроводжує доньку до будинку творчості для участі у гуртках. Батько [PERSON] участі у навчально-виховному процесі дитини не приймає. 29.01.2025р. Органом опіки та піклування Врадіївської селищної ради за результатами розгляду заяви [PERSON] про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав батька [PERSON] щодо його малолітньої дитини, складено висновок № 12-17-01, у якому зазначено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , не приділяє належної уваги їй, не цікавиться її розвитком, навчанням, матеріально не забезпечує, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не створює належні умови для розвитку здібностей , що дає підстави для позбавлення його батьківських прав, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 та ст.165 СК України. У цьому ж висновку визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON] , 2016р.н. Малолітня дитина [PERSON] дала суду пояснення, що проживає з мамою та меншою сестрою. Батько в неї [PERSON] , інших не знає. Хто такий [PERSON] не знає. Хоче жити з батьком [PERSON] , він добре до неї ставиться. Висловила думку, що іншого батька по документах потрібно позбавити батьківських прав, спілкуватися з ним не бажає, бо його ніколи не бачила і не знає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є матір`ю позивачки, а [PERSON] її онука. Батько дитини [PERSON] покинув позивачку ще на 4 місяці вагітності, участі у пологах не брав, з пологового її не зустрічав. До досягнення дитиною 4 років, донька з онукою проживали з нею, були на її повному утриманні. Відповідач повідомляв, що вони йому не потрібні. За ввесь час від народження дитини і до тепер, відповідач не з`являвся, нічим не допомагав, бажання спілкуватися з дитиною не виявляв. Встановив вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч. 3 ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.05.2023р. у справі № 607/2631/15-ц. Також слід зауважити, що у рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі "Ілля Лапін проти росії" (ILYA LYAPIN v. RUSSIA), заява № 70879/11, у пункті 54 зазначено, що якщо досить тривала бездіяльність батька (у справі, що переглядав ЄСПЛ - понад 7 років) призвела до розриву зв`язків між ним та його сином і, таким чином, сприяла позбавлення його батьківських прав, то ЄСПЛ погоджується з рішеннями національних судів про обґрунтованість застосування крайньої міри втручання у право батька на повагу до сімейного життя та превалювання інтересів дитини над інтересами батька. Матеріалами справи, показами свідків, встановлено та ні ким не спростовано, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання доньки з її народження, не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь у їх вихованні. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав, а сам відповідач, в свою чергу, та його представник в судові засідання не з`явилися, відзиву, обґрунтованих заперечень щодо позбавлення його батьківських прав до суду не надали, натомість у поданій суду заяві від 04.06.2025р. позов визнали повністю. Отже, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідача до дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] . Водночас слід наголосити, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved