Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-10 00:00:00

Представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.01.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 7503810 про надання споживчого кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором С9380. Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно з п. 1.3. кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 3800,00 гривень. Тип кредиту кредит. В подальшому, 23.01.2024 року ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали додаткову угоду до кредитного договору № 7503810 від 23.01.2024 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди збільшити суму кредиту на 7000,00 грн. 23.01.2024 року ТОВ «Авентус Україна» ініціювало переказ коштів за кредитним договором шляхом безготівкового зарахування через компанію ТОВ «ПЕЙТЕК» на платіжну картку (маска-карти) № [NUMBER] , що свідчить про прийняття відповідачем пропозиції кредитодавця - ТОВ «Авентус Україна». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав в повному обсязі, що підтверджується листом № 12102/24-Е від 27.11.2024 року з відміткою ТОВ «Авентус Україна» та повідомленням від платіжної системи, яка здійснювала перерахування коштів - ТОВ «ПЕЙТЕК». Позивачем жодних нарахувань за кредитним договором не здійснювалось, до того ж неустойка, штраф та пеня не стягуються. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором - виникла заборгованість у розмірі 24 124,84 грн., яка складається з наступного: 7 253,58 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16 871,26 грн. - заборгованість за процентами від суми позики, що підтверджується випискою з особового рахунку на період 20.01.2025 року по 12.02.2025 року. 23.10.2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 23.10/24-Ф згідно умов якого Фактор передав грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу), а Клієнт відступив Факторові Право грошової вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договором факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024 року від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24 124, 84 грн. 20.01.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 20/01/2025-01 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7503810. Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договором факторингу № 20/01/2025-01 від 20.01.2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24 124,84 грн. Відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі, що свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору та не повною сплатою платежів утворилась прострочена заборгованість. Відтак, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7503810 від 23.01.2024 року у розмірі 24\~124, 84 грн., понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи неодноразово повідомленим до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, у тому числі і шляхом направлення смс повідомлення за номером телефону вказаним представником позивача у поданій позовній заяві, не скористалася своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зі справи встановлено, що 23.01.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 7503810 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 1.10.1, 2.1, 2.2 Договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає: 3 800, 00 грн. Строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту та сплата процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка становить 2, 20 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 1,32 % в день. Мета отримання кредиту споживчі особисті потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: - за стандартною ставкою 103110, 35 % річних та за зниженою ставкою 58\~610, 22 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 33\~896, 00 грн. та за зниженою ставкою 33\~394, 40 грн. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № 516936……1975. Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 1.4 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством в особистому кабінеті та / або направляється на електронну адресу споживача. У вказаному кредитному договорі, графіку платежів (Додатку №1 до вказаного договору) міститься позначення про їх підписання 23.01.2024 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором С9380. З боку кредитора договір підписано факсимільним відтворенням підпису директора [PERSON] . Також, до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 23.01.2024 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором GQ5135. Окрім того, 23.01.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 7503810 про надання споживчого кредиту від 23.01.2024 року, відповідно до якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 7000, 00 гривень, у зв`язку із чим погодили внести наступні зміни до договору та викласти п 1.3. договору в новій редакції: сума кредиту (загальний розмір) складає 10\~800, 00 грн. Тип кредиту кредит. Викладено додаток № 1 до Договору в новій редакції. Враховуючи збільшення загальної суми кредиту, сторони також визначають, що на момент укладення цієї додаткової угоди: Денна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2,20% в день (розрахунок: (85 536,00 грн. / 10800,00 грн. ) / 360 дн. * 100% = 2,20% в день); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2,16% в день (розрахунок: (84 110,40 грн. / 10800,00 грн. ) / 360 дн. * 100% = 2,16% в день). Загальні витрати зазначені в Договорі на дату його укладання, збільшаться та складуть: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 85 536,00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 84 110,40 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 103 110,35% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 58 610,22% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в Договорі на дату його укладення збільшиться та складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 96 336,00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 94 910,40 грн. У вказаній додатковій угоді, графіку платежів (Додатку №1 до вказаної угоди) міститься позначення про їх підписання 23.01.2024 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором С7169. З боку кредитора договір підписано факсимільним відтворенням підпису директора [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості за договором № 7503810 від 23.01.2024 року про надання споживчого кредиту, станом на 13.02.2025 року заборгованість [PERSON] становить 24\~124, 84 грн., з яких 7\~253, 58 грн. заборгованість за тілом кредиту; 16\~871, 26 грн. заборгованість за процентами від суми позики. 23.10.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір факторингу № 23.10/24-Ф відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 7503810 від 23.01.2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників за Договором факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024 року від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24 124,84 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024 року та платіжною інструкцією № 166 від 30.10.2024 року, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вказаним договором факторингу. 20.01.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 20/01/2025-01 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача договором про надання споживчого кредиту № 7503810 від 23.01.2024 року. Відповідно до п. п.1.1 Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2. перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1, що є невід`ємною частиною Договору. Пунктом 1.3. Договору встановлено, що перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Прав Вимоги згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників за Договором факторингу № 20/01/2025-01 від 20.01.2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24 124,84 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Прав Вимоги за договором факторингу № 20/01/2025-01 від 20.01.2025 року та платіжними інструкціями № 213 від 20.01.2025 та № 253 від 10.02.2025 року, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вказаним договором факторингу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того, судом враховано і висновок Верховного Суду, зроблений в постанові від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц, провадження № 61-8449св18, за яким згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За нормою ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Тож, як було установлено судом сторонами при укладенні кредитного договору було погоджено всі істотні умови договору в тому числі порядок нарахування та розмір відсотків за кредитним договором. Підстав для визнання нікчемними відповідних положень договору судом не встановлено. Судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в розмірі 10800,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Проте, відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору, заборгованість за тілом кредиту та відсотками у встановлений строк не погасив. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7503810 від 23.01.2024 року, у відповідача існує заборгованість у розмірі 24 124, 84 грн., з яких 7 253, 58 грн. заборгованість за тілом кредиту; 16 871, 26 грн. заборгованість за процентами від суми позики. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не спростована, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 7503810 від 23.01.2024 року у розмірі 24 124, 84 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу суду надав: договір про надання правничої допомоги № 10/02/25-02 від 10.02.2025 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № 10/02/25-02 від 10.02.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги згідно договору № 10/02/25-02 від 10.02.2025 року з описом та вартістю наданих послуг, згідно яких загальна вартість послуг з надання правової допомоги за виконані роботи складає 7 000,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з диспозиції частини першої статті 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд згідно статті 137 ЦПК України, зважаючи на предмет позову, його ціну, зміст позовної заяви, докази долучені до неї, виходячи з обсягу реальних та фактично наданих послуг у малозначній, нескладній справі, враховуючи кількість судових засідань та їх проведення без участі представника позивача (за його заявою), вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 7\~000, 00 грн. є завищеними, які не відповідають критерію розумності, неспівмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер. За таких обставин, суд визнає доведеним понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу частково від заявленої суми, зокрема на суму 3000, 00 грн., як таку, що є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача та яка є найбільш справедливою, виходячи з конкретних обставин справи. Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., який сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved