Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000,00 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 14 березня 2025 року і до повноліття дочки. Позов обґрунтовується тим, що 10.02.2022 сторони уклали шлюб, у шлюбі у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . З вересня 2024 року сторони разом не проживають, але офіційно не розлучені. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач добровільно дочку не утримує. За спільною домовленістю відповідач згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн, якщо таке рішення ухвалить суд. З огляду на викладене вище, позивачка звертається до суду з цим позовом. Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова Яременко І. В. від 18 березня 2025 року справу передано на розгляд Городнянського районного суду Чернігівської області за підсудністю. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями 16.04.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. Ухвалою судді від 18 квітня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання, яке відбулося 14.05.2025, з`явилася позивачка [PERSON] , яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім цього, позивачка вказала, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру за адресою його реєстрації: [ADDRESS] . Зворотна поштова кореспонденція, яка двічі направлялася за вказаною адресою на адресу відповідача, до суду не повернулася. Також відповідачу було надіслано судову повістку за адресою його фактичного проживання, зазначеною в позовній заяві: [ADDRESS] . Згідно із відміткою працівника поштового зв`язку судова повістка про виклик до суду повернута без вручення відповідачу з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Після оголошеної 14.05.2025 перерви в судовому засіданні, позивачка в судове засідання, призначене на 02.06.2025 на 14 год 30 хв, не з`явилася. Частина 2 ст. 247 ЦПК України передбачає, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не надав відзиву на позов, позивачка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази та вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позицію позивачки по суті заявлених ним позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені доказами, зібраними по справі, виходячи з такого. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10\~серпня 2022 року у Чернігівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №133. Спільне прізвище подружжя « [PERSON] » (а.\~с. 7). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] у м. Чернігів, її батьками значаться: [PERSON] , [PERSON] (а. с. 8). Дочка сторін проживає із позивачкою. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ст. 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України визначено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Враховуючи вимоги закону, обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved