Jurisdiction: civil
Date: 2025-06-09 00:00:00

Направленим позовом заявниця просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами. У обґрунтування позову [PERSON] повідомила, що сторони\~ перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну доньку, однак, наразі, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між сторонами, на переконання [PERSON] , неможливе. За вказаних обставин, позивачка просить розірвати шлюб. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і, відповідно, без фіксації його перебігу та заперечень щодо такого порядку від учасників не надходило і судом не встановлено. Відповідач, у свою чергу, будучи належним чином повідомленим про існування цього спору, відзиву на позовну заяву не подавав та будь-яким іншим чином свого ставлення щодо заявлених вимог не висловив. Враховуючи такі фактичні обставини справи та приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 08 березня 2014 року між сторонами зареєстрований шлюб. [INFO] народилася [PERSON] батьком якої є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Враховуючи фактичні обставини справи, положення норм матеріального права, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення судові витрати, що пов`язані із розглядом справи і складаються із суми сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved